Провадження № 1-в/127/555/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2013 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бернади Є.В.,

при секретарі Бондарчук А.В.,

за участю прокурора Герасимчука С.П.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання інспектора Вінницького МВ КВІ УДПтС України у Вінницькій області ОСОБА_2 про скасування звільнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання інспектора Вінницького МВ КВІ УДПтС України у Вінницькій області ОСОБА_2 про скасування звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_3 поставлений на облік КВІ Староміського відділу 13.12.2010 р. Цього ж дня ОСОБА_3 дав підписку про те, що йому розяснено порядок та умови відбування покарання та був ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію. Однак, ОСОБА_3, знаючи про умови відбування покарання, двічі не зявився на реєстрацію без поважної причини і за кожну неявку ОСОБА_3 було винесено застереження у вигляді письмового попередження.

18.08.2012 р. ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

07.06.2013 р. ОСОБА_3 повторно було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 182 КУпАП, і 08.07.2013 р. ОСОБА_3 за ці порушення вдруге було винесено застереження у вигляді письмового попередження.

16.07.2013 р. з ОСОБА_3 було повторно проведено бесіду про недопущення вчинення повторного злочину та адміністративного правопорушення.

Представник КВІ в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в поданні.

Прокурор вважає за доцільне подання задовольнити.

ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_1 вважають, що підстави для задоволення подання відсутні, оскільки в матеріалах подання відсутні відомості, які б підтверджували обставини, на які посилається інспектор КВІ.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов'язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Зі змісту ч. ч. 3-5 ст. 166 КВК України випливає, що невиконання обов'язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов'язків, які було покладено на нього

судом; систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності; поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

З матеріалів подання вбачається, що 12.11.2010 р. Ленінським районним судом м. Вінниці ОСОБА_3 було засуджено за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки, також на ОСОБА_3 було застосовано обмеження, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично зявлятись на реєстрацію в орган кримінально-виконавчої системи (а. с. 3-5).

Як на підставу для задоволення подання інспектор КВІ посилається на те, що ОСОБА_3 було порушено встановлені відносно нього обмеження в частині обовязку зявлятись на реєстрацію відповідно до постанови про встановлення днів явки. Однак, суд приймає до уваги, що копію відповідної постанови про встановлення днів реєстрації, документів, які б підтверджували факт ознайомлення ОСОБА_3 з нею та встановленими відносно нього обмеженнями, суду надано не було. Крім того, згідно з копії пояснення, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_3 повідомив, що не зявився на реєстрацію, оскільки перебував у відряджені (а. с. 8). Як слідує зі змісту ст. 166 КВК України засуджений зобовязаний документально підтвердити поважність причин неявки. При цьому з матеріалів подання не вбачається, що вказане твердження ОСОБА_3 щодо поважності причин неявки було перевірене. Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що про необхідність виїзду у відрядження завчасно повідомляв службових осіб органів системи КВІ. Однак, на ОСОБА_3, ні представником КВІ відомостей, які б підтверджували (спростовували) дану обставину суду надано не було.

В матеріалах подання наявні копії попередження ОСОБА_3 про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за порушення встановлених відносно нього обмежень (а. с. 9, 13). Однак суд враховує, що копії документів, які б підтверджували факт ознайомлення ОСОБА_3 з порядком та умовами відбування покарання, суду також надано не було.

Також, як на підставі для скасування звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання інспектор КВІ посилається на те, що ОСОБА_3 двічі притягувався до адміністративної відповідальності, про що свідчать відповідні протоколи (а. с. 6, 10, 21). В судовому засіданні інспектором надано копію постанови суду від 17.08.2012 р. про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44 КУпАП (а. с. 20), однак відповідного рішення про притягнення до відповідальності, передбаченої ч. 1 та ч. 2 ст. 182 КУпАП, суду надано не було.

Згідно з ч. 4 ст. 166 КВК України систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зі змісту ч. 1 ст. 62 Конституції України випливає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії.

Таким чином, суд вважає, що при вирішенні даного подання необхідно керуватись нормами Конституції України, які є нормами прямої дії, оскільки як на підставу для скасування звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання інспектор КВІ посилається, зокрема, на неодноразову притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, про що свідчать копії відповідних протоколів (а. с. 6, 10, 21). Однак суд приймає до уваги, що до матеріалів подання надано лише одну постанову суду, згідно з якою встановлено факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення та накладено на нього відповідне адміністративне стягнення (а. с. 20).

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_3 систематично (в розумінні ст. 166 КВК України) вчинялись адміністративні правопорушення, відповідно до положень ст. 62 Конституції України ОСОБА_3 не зобовязаний доводити свою невинуватість у порушенні встановлених відносно нього обмежень, а в матеріалах, доданих до подання, відповідні докази відсутні.

За таких обставин суд вважає, що підстави для задоволення подання на даний час відсутні. Однак, враховуючи положення ст. 1 КК України, з метою забезпечення виконання органом кримінально-виконавчої системи покладених на нього обовязків щодо забезпечення контролю за поведінкою засудженої особи, суд вважає за доцільне звернути увагу органу кримінально-виконавчої системи, що у разі усунення недоліків подання останній вправі звернутись до суду з аналогічним клопотанням.

Керуючись ст. 538, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання інспектора Вінницького МВ КВІ УДПтС України у Вінницькій області ОСОБА_2 про скасування звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 12.11.2010 р. та направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: