Справа № 308/5709/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2016 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,
В С Т А Н О В И В:
Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000284 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з лютого 2016 року по червень 2016 року, в смт. Буштино, Тячівського району, ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та особистою корисливою зацікавленістю, спрямованою на систематичне отримання незаконних прибутків, всупереч вимогам ст.ст.1,2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009, відповідно до яких гральним бізнесом є діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор, а азартна гра - будь-яка гра, обов`язковою умовою участі в якій є сплата гравцем грошей, що дає змогу учаснику як отримати виграш (приз) у будь-якому вигляді, так і не отримати його залежно від випадковості, і така діяльність на території України є забороненою, діючи в складі організованої групи з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , займались забороненим видом господарської діяльності гральним бізнесом.

05.06.2016 року співробітниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку було викрито факт вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із зайняттям гральним бізнесом в приміщенні будинку АДРЕСА_1 .

29.06.2016 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України.

Окрім цього, в ході проведення обушку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено речі та предмети, які являються знаряддям та засобами кримінального правопорушенням, а також речі і документи, що підтверджують незаконну діяльність.

Враховуючи вищенаведене, та те, що вилучені в ході проведення зазначеного обшуку вищевказані предмети, речі та документи являються речовими доказами по даному кримінальному провадженні, а також те, що санкція статті 203-2 ч.1 КК України передбачає призначення покарання у вигляді штрафу від десяти тисяч до сорока тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією грального обладнання, з метою її забезпечення, слідчий просить задовольнити дане клопотання.
Слідчий у ході судового розгляду заявлене клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із
клопотанням.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В ході проведення обушку 05.06.2016 за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено наступні речі та предмети, які являються знаряддям та засобами кримінального правопорушенням, а також речі і документи, що підтверджують незаконну діяльність, а саме:

-1 зошит із записами, що підтверджують ведення незаконного грального бізнесу;

-Мобільний телефон марки «Самсунг» Х300, IMEI НОМЕР_1 , в якому міститься картка мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 .

Суду також надана постанова від 06.06.2016 року слідчого про визнання вилучених документів речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
Оцінивши вищенаведене, враховуючи, що зазначене у клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення, приймаючи до уваги те, що вказані слідчим речі та документи можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні, виходячи з вимог, передбачених в ст. ст. 167, 170 КПК України, беручи до уваги те, що слідчим у судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на таке, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість
внесеного клопотання.
Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 05.06.2016 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

1)1 зошит із записами, що підтверджують ведення незаконного грального бізнесу;

2)Мобільний телефон марки «Самсунг» Х300, IMEI НОМЕР_1 , в якому міститься картка мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1