Справа № 504/3888/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.11.2016смт. Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю:

старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області

майора поліції ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

адвоката-захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірове Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, працюючого на посаді голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України, -

встановив:

Старший слідчий СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до ОСОБА_6 підозрюваного по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001301 від 22.07.2016 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання просили слідчого суддю задовольнити його з підстав зазначених у ньому. Послались на те, що 17.07.2016 приблизно о 19:30 ОСОБА_6 знаходився на футбольному стадіоні в с. Трояндове Лиманського району Одеської області, де відбувався футбольний матч між командами с. Трояндове та с. Курісове. У цей момент ОСОБА_6 побачив, як вздовж футбольного поля на зустріч трибунам йшов ОСОБА_7 , який гучно викрикував на адресу футболістів та голосно вболівав за футбол. Така його поведінка викликала обурення у ОСОБА_6 і в останнього виник злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .В подальшому ОСОБА_6 покликав до себе ОСОБА_7 і як тільки останній наблизився до нього, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , схопив своєю правою рукою потерпілого за нижню частину лівого плеча, а лівою рукою за його сорочку та потягнув останнього по доріжці у напрямку незавершеної будівлі дитячого садку в с. Трояндове. Зупинившись на відстані біля 15 метрів від футбольного стадіону, ОСОБА_6 умисно наніс своїми обома долонями рук одночасний удар по обом вухам ОСОБА_7 . Після чого повернувся до футбольного стадіону та продовжив спостерігати за грою команд. Таким чином в результаті описаних противоправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 відповідно до висновку судово-медичного експерта від 159 від 06.08.2016 завдано наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій лівої вушної раковини, травматична перфорація барабанної перетинки лівого вуха; два синці на передній поверхні лівого плеча в нижній третині; садно в області правого ліктьового суглобу по задній поверхні. Вказані ушкодження могли виникнути 17.07.2016 від дії тупих предметів конструктивні властивості яких не відобразились. Тілесні ушкодження ОСОБА_7 у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забію лівої вушної раковини, травматичної перфорації барабанної перетинки лівого вуха згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження ОСОБА_7 у вигляді двох синців на передній поверхні лівого плеча в нижній третині відносяться до легких тілесних ушкоджень. Можливість виникнення ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми при падінні ОСОБА_7 (у тому числі з висоти власного зросту) малоймовірне. В ході проведення досудового розслідування встановлені факти здійснення впливу адвокатом ОСОБА_5 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , на потерпілого ОСОБА_7 та його родину, що доведено повідомленням до оператора «102» від адвоката ОСОБА_8 , протоколами допитів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 .. В своїх показах вказані особи зазначають що 23.10.2016, 08.11.2016 адвокат ОСОБА_5 приїздив до їх місць мешкання, наполягав на спілкуванні з потерпілим ОСОБА_7 , передавав бланк надрукованої заяви від імені потерпілого про примирення з підозрюваним. Неодноразово телефонував доньці потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та тиснув аби вони здійснила вплив на батька і той забрав заяву. Свідов ОСОБА_9 вказала що ОСОБА_5 у спілкуванні з нею промовив вислів «якщо не забере заяву то, якщо програє суд, відберуть будинок і землю!», які вона прийняла за погрозу. Вказані дії з боку адвоката ОСОБА_5 розцінено потерпілим ОСОБА_7 та його родиною як тиск та переслідування.

Адвокат-захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували проти задоволення заявленого клопотання посилаючись на його необґрунтованість, надуманість та не відповідність дійсним обставинам справи.

Розглянувши подане клопотання, матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, учасників судового розгляду та допитавши свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання виходячи з такого.

ОСОБА_6 з 18 жовтня 2016 року є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0001301 від 21.07.2016 року за ознаками складу кримінального правопорушення ч. 2 ст. 125 КК України (а.с.4, 23).

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання надійшло до суду 21 листопада 2016 року (а.с.1).

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя виходив з того, що слідчим та прокурором не доведено, а судовим розглядом клопотання не встановлено наявності ризиків передбачених законом для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 .

При постановленні ухвали слідчий суддя враховує належну процесуальну поведінку підозрюваного протягом часу знаходження під підозрою, а саме з 18 жовтня 2016 року до 21 листопада 2016 року. Та не приймає до уваги посилання слідчого на необхідність застосування запобіжного заходу до підозрюваного у зв`язку з нібито протиправною поведінкою його захисника, оскільки наявність таких обставин за законом та за здоровим глуздом не є підставою для застосування запобіжного заходу.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя не вирішує питання про застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 , так як особисте зобов`язання є найбільш м`яким заходом, крім того судовим розглядом не встановлено ризиків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотання.
Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, визначені нормами ст. 178 КПК України, відповідно до якої при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно ч. 1 ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 23, 84, 177-179, 309 КПК України слідчий суддя, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області майор поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001301 від 22.07.2016, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Суддя: ОСОБА_1