Справа № 525/1474/15-к
Провадження № 1-кп/525/13/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.09.2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_5

представника потерпілої та цивільного позивача адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника цивільного відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2015 року за №0000676 про обвинувачення

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радивонівка

Великобагачанського району Полтавської області,

зареєстрованого на проживання в

АДРЕСА_1 , фактично

проживаючого без реєстрації в

АДРЕСА_2 ,

українця, громадянина України, з середньою освітою,

розлученого (зі слів), працюючого водієм-експедитором в

ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі», раніше не

судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч.2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

10 серпня 2015 року близько 04 години 20 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 , в темний час доби, керуючи автомобілем марки «ГАЗ 3307-12», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ФГ «Кегичівське» та перебуває в оренді ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі», рухаючись по вулиці Гоголя в с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області від автодороги Київ-Харків-Довжанський в напрямку селища Велика Багачка Полтавської області, проїжджаючи в районі електроопори №2/2004/л-1 та маючи об`єктивну спроможність виявити перешкоду для свого руху, в порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , 1986 р.н., яка знаходилася на правому краю проїзної частини дороги по напрямку руху автомобіля та в момент первинного контактування перебувала у вертикальному чи близькому до нього положенні і була обернена правою передньо-боковою частиною тіла до передньої правої частини автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи №182 від 21.09.2015 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: численних розривів правої долі печінки; перелом 3,4,5,6,7 по білягрудинній лінії, 5-6 по середньо-ключовій лінії, 7,9 по передньо-підпахвовій лінії, 5,6,7,8,9,10,11,12 ребер по середньо-ключовій лінії, перелому правої плечової кістки; крововиливів у м`які тканини голови, лобно-тім`яної справа та скронево-потиличної ділянок зправа; ран, що розташовані: на волосяній частині голови, лобній ділянці зправа, в ділянці правого лобного бугра, на боковій поверхні живота зправа, на рівні задньо-підпахової середньо-ключової лінії; саден, що розташовані: у ділянці правого лобного бугра мається садно (навколо рани), в ділянці зовнішнього кута правого ока з розповсюдженням на скулову ділянку, на правій щоці, в проекції тіла нижньої щелепи зправа, по всій зовнішній поверхні правого плеча, чотири, що зливаються між собою, на задній поверхні правого ліктевого суглобу, на внутрішній поверхні верхньої третини правого передпліччя, на тилі правої кисті, в проекції 5-ої п`ястної кістки, на тилі проксимальної фаланги 5-го пальця правої кисті, 4-го пальця, на передній поверхні лівого колінного суглобу, на тилі лівої стопи з розповсюдженням на ділянку лівого гомілко-ступневого суглобу, в проекції 1 плюстневої кістки зліва, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передньо-зовнішній поверхні середньої третини правої гомілки, на передній поверхні правого гомілко-ступневого суглобу, на нігтьовій фаланзі 1 пальця правої кисті, на тильній поверхні основної фаланги 2,3,4 пальців правої кисті, в поперековій ділянці зліва у вигляді полощатих, переривчастих подряпин, у проекції куприка; синців, що розташовані: на зовнішній поверхні правого плечового суглобу, на передньо-зовнішній поверхні верхньої третини правого плеча, на задній поверхні нижньої третини правого передпліччя, на тильній поверхні правої кисті, з розповсюдженням на тил проксимальної фаланги 2-5 пальців правої кисті, на передньо-зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів та по ступеню тяжкості, у своїй сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть. Причиною смерті ОСОБА_10 стала тупа травма живота, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка призвела до виникнення розривів печінки та ускладнилась гострою крововтратою організму; смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В умовах даної пригоди водій автомобіля «ГАЗ 3307-12», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України при зазначених вище обставинах не визнав і суду пояснив, що близько третьої години 10.08.2015 року він виїхав з заводу в м. Полтава разом з експедитором, який був в якості пасажира на автомобілі «ГАЗ 3307-12», д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку селища Велика Багачка Полтавської області. Близько 4 години, в темний час доби, він звернув з автодороги Київ-Харків і рухався по дорозі с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області. Експедитор спав, він їхав зі швидкістю близько 50-60 км/год на ближньому світлі фар, на четвертій передачі, автомобіль був технічно справний. Дорожнє покриття було сухе, видимість у світлі фар була нормальна, перешкод для руху не було, він рухався приблизно 0,5 м від правого краю проїзної частини дороги (хоча вказати про це впевнено не може, так як чітко цього не пам`ятає), однак вважає, що безпечний боковий інтервал ним був дотриманий. Позаду його автомобіля також рухався інший автомобіль ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі» в напрямку селища Велика Багачка. Проїхавши близько 500 м він побачив на відстані близько 60 м, що йому назустріч рухається автомобіль на дальньому світлі фар, однак він його не сліпив. Також він побачив на відстані приблизно 30-40, або 50 метрів тіні двох людей, які рухалися по узбіччю по ходу його руху на відстані близько 0,5 м до 1 м від краю проїзної частини дороги, однак в полі зору ці тіні людей він бачив не увесь час. Через декілька секунд, раптово, майже при роз`їзді його автомобіля та зустрічного автомобіля «молоковоза», одна з людей різко опинилася під капотом з правої передньої сторони, тобто раптово «поточилася» на проїзну частину дороги (близько на півметра), він різко, побачивши, що людина випадає на проїзну частину дороги, викрутив кермо ліворуч, однак відбувся удар. Проїхавши декілька метрів він зупинив автомобіль, коли вийшов з автомобіля з експедитором то побачив, що на узбіччі лежала дівчина, після чого було викликано швидку допомогу та працівників ОВС. Вказав, що удар прийшовся правою передньою частиною керованого ним автомобіля, зокрема, було пошкоджено правий показник повороту, обід передньої фари, були вм`ятини переднього правого крила та зігнута дуга правого бокового дзеркала. Вказав, що все відбулося раптово, він намагався уникнути наїзду, різко викрутивши кермо ліворуч, потерпіла йшла перша, ближче до автомобіля, друга людина йшла далі. Категорично заперечив, що допустив виїзд з проїзної частини дороги на узбіччя дороги. Зазначив, що потерпіла перед «поточінням» на проїзну частину дороги знаходилася до нього спиною трохи боком, тобто її тіло було нахилене спиною до передньої частини автомобіля; зіткнення з пішоходом відбулося на проїзній частині дороги, куди раптово «поточилася» потерпіла. Вказав, що він не бачив, щоб на голові людей, які йшли по узбіччю, зокрема, у потерпілої, були якісь освітлювальні прилади, які б світилися в темний час доби. Зазначив, що жалкує про дану подію, однак винним себе не вважає.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України доведена такими доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що вона проживає в с. Дзюбівщина Великобагачанського району Полтавської області. В ніч з 09 на 10.08.2015 року вона разом з донькою ОСОБА_10 , знайомою ОСОБА_11 та іншими односельцями брали участь у святкуванні дня села. В ході святкування вони відпочивали, в незначній кількості вживали спиртне, однак всі були в нормальному стані. Після 20 години спиртного ніхто не вживав. Близько пів на першу 10.08.2015 року вона залишила святкування і пішла додому, а її донька з подругами залишилися на дискотеку. 10.08.2015 року рано вранці їй повідомили, що на її доньку було здійснено наїзд автомобілем ГАЗ в с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області, коли та поверталася додому в с. Дзюбівщина Великобагачанського району. По приїзду на місце події вона побачила швидку допомогу та працівників поліції, дізналася, що від чисельних травм її донька померла. Вказала, що ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі» надали їй матеріальну допомогу на поховання в сумі 15000 грн., ОСОБА_7 шкоди не відшкодовував. В даний час вона є опікуном малолітньої дочки ОСОБА_10 ОСОБА_12 , яка знаходиться на її вихованні та утриманні. Цивільний позов підтримала у повному обсязі та наполягала на призначенні реального покарання згідно з законом;

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що близько четвертої години 10.08.2015 року в темний час доби вони з ОСОБА_10 поверталися зі святкування дня вела і рухалися по правому узбіччю дороги в с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області в напрямку селища Велика Багачка. ОСОБА_10 йшла попереду, вона йшла позаду неї. У ОСОБА_10 на голові була одягнена декоративна корона, яка мигала (світилася). Вони йшли і розмовляли, ОСОБА_10 періодично поверталася до неї і питала, чи сяє корона, яка була в неї на голові, вона дійсно світилася. Коли ОСОБА_10 була обернена до неї обличчям, по ходу їхнього руху проїхав вантажний автомобіль і потім побачила, що ОСОБА_10 не стало видно, і вона лежала на узбіччі. Вона підбігла до неї, почала приводити її до тями, було викликано швидку медичну допомогу. Коли прибула швидка, то їй стало відомо, що ОСОБА_10 померла. Вказала, що вона чула, як позаду їде автомобіль, повернула голову і все відбулося раптово, ОСОБА_10 вже видно не було. Зазначила, що коли вона повернула голову на звук автомобіля, що рухався позаду, цей вантажний автомобіль їхав по проїзній частині. Перед наїздом ОСОБА_10 стояла передом до неї і вона не бачила, щоб остання «поточилася» до автомобіля. Вказала, що місце, де відбувся наїзд на потерпілу було неосвітлене, на дворі було ще темно, інший автомобіль, тобто «молоковоз», проїздив повз них в напрямку автодороги Київ-Харків вже після ДТП, хвилин через п`ять, коли ОСОБА_10 вже лежала на узбіччі після наїзду; до цього часу, перед наїздом, зустрічних автомобілів вона не бачила. Також вказала, що на момент огляду місця пригоди декоративна корона, що була на голові ОСОБА_10 до наїзду, знаходилася на узбіччі, вона її підняла та в подальшому викинула (щоб не травмувати морально членів сім`ї загиблої), однак, для проведення слідчого експерименту 07.09.2015 року вона знайшла її в місці, де її залишила і надала слідчому, при цьому, дана корона була в робочому стані, при вмиканні світилася (мигала) та використовувалася при проведенні даної слідчої дії; в ході повторного допиту даний свідок вказала, що чітко визначитися з краєм проїзної частини не може, так як на дворі було темно і цей край вона могла бачити нечітко;

- показаннями свідка ОСОБА_13 в частині того, що близько третьої години 10.08.2015 року він в якості пасажира, після загрузки автомобіля вантажем, виїхав з м. Полтава в сторону селища Велика Багачка на автомобілі «ГАЗ 3307-12», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 . В ході руху він спав, через певний час прокидався. Як вони повернули з автодороги Київ-Харків в с. Красногорівка, він вже почав просипатися. На дворі було ще темно, водій ОСОБА_7 рухався з невеликою швидкістю по проїзній частині дороги, через певний проміжок часу він побачив світло фар зустрічного автомобіля і потім відбувся удар. Вони проїхали ще трохи і зупинилися. Коли вийшли з автомобіля, то побачили дівчину, яка лежала на узбіччі дороги і на ній було видно тілесні ушкодження, а також кров. Було викликано швидку медичну допомогу та працівників поліції. Коли на дворі стало видно він бачив, що на їхньому автомобілі після удару виникло пошкодження правого показника повороту, ободу передньої фари, була зігнута дуга правого бокового дзеркала;

- показаннями свідка ОСОБА_14 в частині того, що близько 4 год. 10.08.2015 року він на автомобілі ГАЗ «молоковоз» в с. Красногорівка Великобагачанського району виїхав з заправки ТОВ «Білагро» в напрямку автодороги Київ-Харків і почав рухатися по автодорозі в с. Красногорівка. Він рухався на ближньому світлі фар і виїхавши на дорогу, рухався зі швидкістю близько 40 км/год, тільки почавши набирати швидкість. В цей час попереду, приблизно за 150 м він побачив, що йому назустріч рухається автомобіль, який різко почав зміщуватися ліворуч до центру автодороги (тобто в його сторону), а потім став зміщуватися назад на свою траєкторію руху і почав з`їжджати на узбіччя. Коли він вже розминувся з зустрічним автомобілем (це був автомобіль ГАЗ «будка») і проїхав далі, він зупинився, так як до нього підбігла дівчина і він зрозумів, що той автомобіль збив дівчину. Він зупинив свій автомобіль навпроти місця, де лежала дівчина, вона знаходилася на узбіччі на тій стороні дороги, де щойно проїхав вантажний зустрічний автомобіль ГАЗ, під кутом до проїзної частини дороги, ногами ближче до краю дороги. Вказав, що сам момент наїзду він не бачив, а також не бачив пішоходів. Також вказував, що маневр ліворуч зустрічний автомобіль ГАЗ «будка» зробив різко;

- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що зранку 10.08.2015 року до неї зателефонувала ОСОБА_5 і повідомила, що її доньку ОСОБА_10 збив автомобіль і вона померла. Вона приїхала на місце події і бачила, що ОСОБА_10 знаходилася в кареті швидкої медичної допомоги, на місці події також перебувала ОСОБА_11 , були працівники поліції. Вказала, що на місці події, серед уламків скла від автомобіля та частин від одягу потерпілої, вона бачила декоративну корону, яка лежала на краю дороги. Також вказала, що вона брала участь в проведенні слідчого експерименту у вересні 2015 року в якості статиста, одягала на голову корону і на місці проводилися відповідні заміри;

- даними рапорту оперативного чергового Великобагачанського РВ від 10.08.2015 року про те, що о 4 год. 20 хв. 10.08.2015 року надійшло телефонне повідомлення від невідомої особи про те, що в с. Красногорівка Великобагачанського району сталася дорожньо-транспортна пригода із потерпілими з участю автомобіля ГАЗ-3307, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 (т.1 а.с.138);

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2015 року зі схемою та фототаблицею до нього (т.1 а.с.а.с.141-146,147,150-154) (кольорова фототаблиця роздрукована судом за згодою всіх учасників процесу з диску (т.2 а.с.83) і міститься в т.2 на аркушах 83,84-94; архівна копія диску з фотознімками з місця даної ДТП міститься в т.2 на а.с.п.115); також, судом 12.04.2016 року проводився огляд фотознімків з флеш-картки, наданої слідчим ОСОБА_16 (де містяться фотознімки з огляду місця пригоди, при цьому, огляд фотознімків проводився за допомогою комп`ютерної техніки на екранах моніторів в залі суду), а також даними протоколу огляду транспортного засобу автомобіля ГАЗ-3307-12, д.н.з. НОМЕР_1 від 10.08.2015 року (т.1 а.с.148-149), де з участю понятих, спеціаліста ОСОБА_17 та водія ОСОБА_7 зафіксовано загальний вигляд місця ДТП в районі електроопори №2/2004/Л-1 в с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області в напрямку селища Велика Багачка; зафіксовано місце розташування автомобіля ГАЗ-3307-12 д.н.з. НОМЕР_1 після ДТП; зафіксовані на цьому транспортному засобі механічні пошкодження відсутність ободу правої передньої фари, пошкодження самої фари (часткове її відділення (скло фари ціле), відсутність правого переднього показника повороту, пошкодження правого переднього крила кабіни у вигляді вм`ятини та пошкодження (відшарування) лако-фарбового покриття у верхній частині цього крила; також з фотознімків даного транспортного засобу вбачається, що на даному автомобілі праве бокове дзеркало заднього виду загнуте до дверей автомобіля і його дужка підігнута; на місці події вбачаються наявність уламків показника повороту, декору одягу потерпілої, ободу передньої правої фари (дані об`єкти позначені відповідними цифрами); також вбачається, що частина з уламків від елементів даного автомобіля розташовані на краю проїзної частини дороги, а частина на узбіччі (з вказанням відповідних розмірів їх розміщення на час огляду); також на місці події 10.08.2015 року встановлено, що під час перевірки передніх фар автомобіля ГАЗ-3307-12 вони знаходилися у справному стані, лампи були цілі та працювали; з даних протоколу огляду місця пригоди вбачається, що в ході проведення даного огляду не встановлено і не зафіксовано будь-яких слідів гальмування даного транспортного засобу як на проїзній частині, так і на узбіччі; з протоколу огляду транспортного засобу від 10.08.2015 року вбачається, що транспортний засіб ГАЗ-3307-12, д.н.з. НОМЕР_1 був вилучений та направлений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області. Також, в ході огляду кольорових фотознімків з місця пригоди в судовому засіданні 12.04.2016 року, при збільшенні формату фотознімків, що міститься на т.2 а.с.а.с.92-94 вбачається, що між об`єктами №5 та №6 (біля яких виставлені конуси), також виставлений конус (без номера), поблизу нього на узбіччі дороги міститься об`єкт, за формою та ознаками схожий на декоративну корону (верх рожевого, низ чорного кольору), який у план-схемі до протоколу огляду місця ДТП вказаний під номером 7 (міститься зображення у вигляді нерівного кола), однак не вписаний в опис план-схеми зі зворотної сторони; крім цього, в ході огляду кольорових фотознімків з місця пригоди в судовому засіданні 12.04.2016 року, при збільшенні формату фотознімків, що міститься на т.2 а.с.а.с.89-94 вбачається, що фактично об`єкт під номером №3 (уламок показника повороту) розміщений на краю проїзної частини (а не на узбіччі, як помилково вказано слідчим у план-схемі до протоколу огляду місця пригоди), також, фактично об`єкт під №5 (уламок показника повороту) розміщений на узбіччі дороги (а не на краю проїзної частини, як помилково вказано слідчим у план-схемі до протоколу огляду місця пригоди); також, з кольорових фотознімків з огляду місця пригоди 10.08.2015 року вбачається, що по відстані розташування конусів місцями вбачаються нерівності країв асфальтового покриття;

- відомостями, що містяться в протоколі огляду трупа ОСОБА_10 від 10.08.2015 року про те, що на тілі потерпілої маються тілесні ушкодження в області голови, правої частини тіла, пошкодження шкіряного покриву, ссадини на правій руці, розрив м`яких тканин правого боку, а також маються сліди бурого кольору, схожі на кров (т.1 а.с.155);

-даними Акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці від 10.08.2015 року про те, що дане обстеження ділянки дороги в с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області по вулиці Гоголя проводилося комісією у зв`язку з ДТП, яка мала місце 10.08.2015 року з участю автомобіля ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , внаслідок якої загинула пішохід ОСОБА_10 ; при цьому, комісією визначено параметри дороги та її покриття, інші елементи дороги та встановлено, що недоліків в утриманні дороги/вулиці, які сприяли вчиненню ДТП (або вплинули на тяжкість її наслідків) не виявлено (т.1 а.с.п.186);

-копією свідоцтва про смерть ОСОБА_10 про те, що вона померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.п.171);

-висновком експерта (судово-медичної експертизи) №182 від 21.09.2015 року про те, що при дослідженні трупа ОСОБА_10 у неї були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: численних розривів правої долі печінки; перелом 3,4,5,6,7 по білягрудинній лінії, 5-6 по середньо-ключовій лінії, 7,9 по передньо-підпахвовій лінії, 5,6,7,8,9,10,11,12 ребер по середньо-ключовій лінії, перелому правої плечової кістки; крововиливів у м`які тканини голови, лобно-тім`яної справа та скронево-потиличної ділянок зправа; ран, що розташовані: на волосяній частині голови, лобній ділянці зправа, в ділянці правого лобного бугра, на боковій поверхні живота зправа, на рівні задньо-підпахової середньо-ключової лінії; саден, що розташовані: у ділянці правого лобного бугра мається садно (навколо рани), в ділянці зовнішнього кута правого ока з розповсюдженням на скулову ділянку, на правій щоці, в проекції тіла нижньої щелепи зправа, по всій зовнішній поверхні правого плеча, чотири, що зливаються між собою, на задній поверхні правого ліктевого суглобу, на внутрішній поверхні верхньої третини правого передпліччя, на тилі правої кисті, в проекції 5-ої п`ястної кістки, на тилі проксимальної фаланги 5-го пальця правої кисті, 4-го пальця, на передній поверхні лівого колінного суглобу, на тилі лівої стопи з розповсюдженням на ділянку лівого гомілко-ступневого суглобу, в проекції 1 плюстневої кістки зліва, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передньо-зовнішній поверхні середньої третини правої гомілки, на передній поверхні правого гомілко-ступневого суглобу, на нігтьовій фаланзі 1 пальця правої кисті, на тильній поверхні основної фаланги 2,3,4 пальців правої кисті, в поперековій ділянці зліва у вигляді полощатих, переривчастих подряпин, у проекції куприка; синців, що розташовані: на зовнішній поверхні правого плечового суглобу, на передньо-зовнішній поверхні верхньої третини правого плеча, на задній поверхні нижньої третини правого передпліччя, на тильній поверхні правої кисті, з розповсюдженням на тил проксимальної фаланги 2-5 пальців правої кисті, на передньо-зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів, по давності можуть відповідати даті та обставинам, вказаним в описовій частині постанови та по ступеню тяжкості, у своїй сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть. Причиною смерті ОСОБА_10 стала тупа травма живота, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка призвела до виникнення розривів печінки та ускладнилась гострою крововтратою організму; смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.п.157-159);

-даними постанови слідчого СУ УМВС України в Полтавській області від 11.08.2015 року про визнання речовим доказом, згідно якої автомобіль ГАЗ 3307-12, д.н.з. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом по даному кримінальному провадженню і переданий на зберігання до майданчика тимчасового тримання Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області (т.1 а.с.п.166); при цьому, в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що в даний час речовий доказ транспортний засіб ГАЗ 3307-12, д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться на відповідальному зберіганні в ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі» (розписка належного володільця даного транспортного засобу або інший документ про отримання даного автомобіля (який визнаний речовим доказом) на відповідальне зберігання в матеріалах кримінального провадження відсутня і прокурором суду не надавалася;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07.09.2015 року зі схемою до нього (т.1 а.с.п.а.с.п.173-177) (який проводився в темний час доби), де з участю понятих, статиста, свідка ОСОБА_11 , експерта - автотехніка ОСОБА_17 , захисника ОСОБА_4 , водія ОСОБА_7 із залученням автомобіля ГАЗ 3307-12 (бортовий) (який подібний за параметрами автомобілю, що брав участь у ДТП), свідок ОСОБА_11 вказала місце, де вони з ОСОБА_10 йшли перед ДТП в с. Красногорівка Великобагачанського району; було виміряно видимість пішоходів із кабіни водія аналогічного автомобіля в темний час доби, яка склала із увімкненою короною, яка знаходилася на голові ОСОБА_10 в момент наїзду (її роль виконувала статист ОСОБА_15 ), дана відстань склала 156,6 м; після цього свідку ОСОБА_11 було запропоновано вказати темп руху, з яким вони з ОСОБА_10 рухалися під час ДТП, для цього було виміряно п`ятиметрову ділянку і цьому свідку було запропоновано пройтися по ній із тим темпом, з яким вони з потерпілою рухалися під час ДТП, після чого електронним секундоміром було виміряно, з яким часом вона долала дану ділянку, час подолання ділянки складав: Т1 = 5с, Т2 = 5,58 с, Т3 =5,27 с, Тсер.=5,28 с; також, після цього вираховувалася швидкість, з якою рухалися пішоходи в момент наїзду, яка складає 3,4 км/год або 0,95 м/с; після цього було проведено вимірювання видимості пішохода та свідка ОСОБА_11 в якості статистів при зустрічному роз`їзді автомобілів ГАЗ-53 «молоковоз» та ГАЗ 3307-12 «бортовий», яка склала із увімкненою короною 91,68 м із водійського місця автомобіля ГАЗ 3307-12 «бортовий»; з даного протоколу вбачається, що він підписаний свідком ОСОБА_11 , статистом ОСОБА_15 та водієм ОСОБА_7 , а також понятими без будь-яких заяв та зауважень; в судовому засіданні 12.04.2016 року, обвинувачений ОСОБА_7 вказав про те, що при слідчому експерименті з ОСОБА_11 , він показав місце, де він знаходився на проїзній частині дороги, коли побачив пішоходів;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07.09.2015 року зі схемою до нього (т.1 а.с.п.а.с.п.178-183) (який проводився в темний час доби), де з участю понятих, експерта - автотехніка ОСОБА_17 , захисника ОСОБА_4 із залученням автомобіля ГАЗ 3307 (який подібний за параметрами автомобілю, що брав участь у ДТП), водій ОСОБА_7 вказав розташування статистів на проїзній частині дороги так як були постаті під час ДТП (він вказав, що дівчина, яка йшла першою і на яку він здійснив наїзд знаходилася на відстані 0,8 м до краю проїзної частини на проїзній частині дороги на відстані 13,6 м від електроопори-(це так він визначив місце наїзду), також вказав, що інша дівчина знаходилася на відстані 0,7 м до краю проїзної частини дороги на відстані 1,1 м від місця наїзду; зі слів водія швидкість його руху складала 55 км/год, що складає 15,28 м/с та вказав швидкість зустрічного автомобіля «молоковоза» (орієнтовно 25 км/год), що складає 6,94 м/с; після цього від місця наїзду було відкладено шість участків по 15 м 28 см у напрямку а/д Київ-Харків та шість участків по 0,95 м, які були взяті з протоколу слідчого експерименту свідка ОСОБА_11 як швидкість руху пішохода. Після цього ОСОБА_7 вказав місце роз`їзду з автомобілем «молоковоз» (31,7 м від місця наїзду); також він вказав місце засліплення (на відстані 31,5 м від місця засліплення); вказується, що було розраховано відстань 14,36 м від точки роз`їзду водія ОСОБА_7 та «молоковоза» і з того місця було відкладено шість відрізків по 6,94 м в сторону сел. Велика Багачка; після цього автомобіль ГАЗ 3307-12 було установлено на шосту відмітку із ближнім світлом фар, дівчат статистів також на шосту відмітку і автомобіль «молоковоз» на зустрічну смугу руху із увімкненим дальнім світлом фар також на шосту ділянку. Статист увімкнув мигаючу корону і вказується, що її було видно добре, цей статист знаходився на відстані 5,7 м від місця наїзду, ГАЗ 3307 на відстані 91,68 м від місця наїзду, а автомобіль «молоковоз» - 41,64 м від роз`їзду в зустрічному напрямку; після вимикання корони і видимість статиста зникла. Також зазначається, що після цього на третій ділянці руху видимість статиста склалася доброю і для статиста до місця зіткнення складала 2,85 м; ГАЗ 3307 45,84 м, автомобіль «молоковоз» - 20,82 м. З даного протоколу слідчого експерименту вбачається, що він підписаний водієм ОСОБА_7 , його представником адвокатом ОСОБА_4 (який був допущений до участі у кримінальному провадженні з 07.09.2015 року (т.1 а.с.а.с.197,198-199,200), а також понятими без будь-яких заяв та зауважень;

-висновком експерта (судової автотехнічної експертизи) №285 від 09.10.2015 року про те, що у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ГАЗ 3307-12, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди; в умовах даної події водій автомобіля ГАЗ 3307-12, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху;

-письмовою заявою потерпілої ОСОБА_5 від 08.09.2015 року про те, що вона прохає долучити до матеріалів кримінального провадження жіночий обруч декоративну корону, який був на голові її дочки ОСОБА_10 в момент наїзду, яку не вилучали з місця події під час огляду місця події ДТП і яку їй ( ОСОБА_5 ) повернула ОСОБА_11 після огляду місця події (т.1 а.с.п.204);

-даними протоколу огляду декоративної корони від 08.09.2015 року з фототаблицею до нього, з яких вбачається, що слідчим було оглянуто декоративну корону у формі жіночого (дівочого) обруча для волосся чорного кольору з пластиковою основою, зверху має рожевий колір, поділена на три відділи із декоративними, ззовні схожими на діаманти із пластикової основи круглі об`єкти, які скріплені між собою двома шурупами; вказано, що на даному пристрої мається пошкодження у формі відсутності одного діаманта; вбачається, що на даній короні мається виключатель чорного кольору, при його включенні дана корона в усіх трьох відділах «моргає» миготливим рожевим кольором і є справною; слідів стороннього впливу на неї не виявлено (т.1 а.с.п.205-209);

-оглянутою в судовому засіданні в порядку ст.357 КПК України декоративною короною, яка була визнана речовим доказом постановою слідчого від 09.09.2015 року (т.2 а.с.п.61) і яка для огляду судом була надана прокурором, що брав участь у справі у опечатаному вигляді, де в ході її огляду було встановлено, що за формою та ознаками вона відповідає тим відомостям, які вказані в протоколі її огляду від 08.09.2015 року, при вмиканні її в судовому засіданні дана декоративна корона в усіх трьох відділах «моргала» миготливим рожевим кольором і є справною; також за зовнішніми ознаками не встановлено, що вона розбиралася або змінювалася її внутрішня цілісність (в даний час цей речовий доказ декоративна корона зберігається в камері схову речових доказів Великобагачанського районного суду Полтавської області);

-висновком експерта (судової транспортно-трасологічної) експертизи №1/9 від 17.11.2015 року про те, що враховуючи розташування слідової інформації, зафіксованої в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2015 року, та фотоілюстрацій місця ДТП, експерт прийшов до висновку, що місце наїзду розташоване в с. Красногорівка, вулиця Гоголя перед початком осипання слідів уламків деталей автомобіля та декору з одягу потерпілої (позначений (1,2) умовні позначення (фотоілюстрація №1,3) (т.1 а.с.п.247-249);

-висновком комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та судово-медичної експертизи №530/531/93 від 31.08.2016 року з фототаблицею до неї, в частині того, що у момент наїзду тілесні ушкодження на тілі потерпілої ОСОБА_10 утворилися від контактної взаємодії її тіла з переднім бампером, правим переднім крилом та кронштейном правого дзеркала заднього виду автомобіля ГАЗ 3307-12 д.н.з. НОМЕР_1 ; в момент первинного контактування потерпіла ОСОБА_10 знаходилася у вертикальному, чи близько до нього положенні і була обернена правою передньо-боковою частиною тіла до передньої правої частини автомобіля ГАЗ 3307-12; виходячи з об`єктивної слідової інформації та розташування загиблої ОСОБА_10 відносно травмуючих предметів, не виключено, що в момент наїзду потерпіла могла знаходитися на правому краю проїзної частини по напрямку руху автомобіля; в подовжньому напрямку місце наїзду знаходилося до початку осипу покажчика поворотів; свідчення ОСОБА_7 в тій частині, що наїзд відбувся на проїзній частині не позбавлені технічної можливості, однак дане ствердження справедливе лише відносно можливого знаходження потерпілої в момент наїзду на правому краю проїзної частини по напрямку руху автомобіля; виключити, що наїзд на пішохода ОСОБА_10 стався на проїзній частині дороги, не можна (т.3 а.с.п.а.с.п.28-47);

-показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_18 , отриманими в порядку ст.356 КПК України, про те, що він у повному обсязі підтримав мотиви та висновки проведеної ним у справі судово-медичної експертизи №182 від 21.09.2015 року відносно потерпілої ОСОБА_10 ;

-показаннями судового експерта ОСОБА_17 , отриманими в порядку ст.356 КПК України, в ході яких даний експерт підтвердив свої розрахунки та висновки, викладені в дослідницьких частинах та у висновках проведених ним по даному кримінальному провадженню експертиз; при цьому вказав, що вихідні дані для проведення експертиз бралися з постанови слідчого, але всі розрахунки і висновки проводилися з урахуванням дослідження експертом всіх матеріалів кримінального провадження; також вказав, що він був присутній як при огляді місця події 10.08.2015 року в с. Красногорівка Великобагачанського району, так і при проведенні слідчих експериментів з участю ОСОБА_11 і ОСОБА_7 , а також з участю ОСОБА_7 ; вказав, що при слідчих експериментах дійсно використовувалася декоративна корона, яка вмикалася і з її застосуванням (як вона була включена і «бликала») визначалась видимість пішохода, оскільки ввімкнена корона, яка «мигала» була підсилювачем видимості; в ході проведення слідчих експериментів він допомагав провести посекундну «розтяжку»; вказав, що видимість 91,68 м була встановлена під час слідчого експерименту, учасники цієї дії вказували з їх слів своє місцезнаходження на час ДТП, а вищевказана видимість з увімкненою короною на голові статиста була визначена саме в ході слідчого експерименту; також вказав про те, що він на місці події 10.08.2015 року особисто бачив лежачу декоративну корону у формі обручу;

-показаннями судового експерта ОСОБА_19 , отриманими в порядку ст.356 КПК України, в частині того, що у момент наїзду тілесні ушкодження на тілі потерпілої ОСОБА_10 утворилися від контактної взаємодії її тіла з переднім бампером, правим переднім крилом та кронштейном правого дзеркала заднього виду автомобіля ГАЗ 3307-12 д.н.з. НОМЕР_1 ; в момент первинного контактування потерпіла ОСОБА_10 знаходилася у вертикальному, чи близько до нього положенні і була обернена правою передньо-боковою частиною тіла до передньої правої частини автомобіля ГАЗ 3307-12; а також в тій частині його показань, що свідчення ОСОБА_7 про те, що наїзд відбувся на проїзній частині не позбавлені технічної можливості, однак дане ствердження справедливе лише відносно можливого знаходження потерпілої в момент наїзду на правому краю проїзної частини по напрямку руху автомобіля, а також про те, що виключити, що наїзд на пішохода ОСОБА_10 стався на проїзній частині дороги, за наслідками проведеної ним експертизи від 31.08.2016 року, не можна;

-даними протоколу огляду транспортного засобу автомобіля ГАЗ 3307-12, д.н.з. НОМЕР_1 від 13.05.2016 року зі схемою до нього (який проведений на виконання доручення суду, наданого в порядку ч.3 ст.333 КПК України), про те, що слідчим, в присутності понятих та експерта-автотехніка було проведено огляд вищевказаного транспортного засобу (що був учасником ДТП 10.08.2015 року), в ході якого проведено виміри пошкоджень на автомобілі та визначено його габаритні розміри (т.2 а.с.п.136-138).

Дослідивши та проаналізувавши докази по даній справі, що надані на засадах змагальності та диспозитивності, і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху при керуванні автомобілем ГАЗ 3307-12, д.н.з. НОМЕР_1 , що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 , тобто він вчинив кримінальне правопорушення і його злочинні дії суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч.2 ст.94 КПК України).

З даних протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2015 року, що мала місце 10.08.2015 року в с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області та план-схеми до даного протоколу вбачається, що в них не відображено те, що на місці події наявні сліди виїзду автомобіля ГАЗ 3307-12, д.н.з. НОМЕР_1 за межі проїзної частини (на узбіччя). З оглянутої в судовому засіданні ілюстрованої кольорової фототаблиці до протоколу огляду місця події від 10.08.2015 року (фотознімки також оглядалися судом в залі судового засідання за допомогою комп`ютерної техніки) вбачається, що на даних фотознімках також відсутні сліди виїзду вказаного вище автомобіля на узбіччя (в районі знаходження об`єктів, позначених цифрами 1,2,3,4,5). На фотознімках (що стосуються узбіччя) вбачається наявність слідів коліс транспортних засобів різних траекторій, однак, будь-яких об`єктивних даних про те, що вони здійснені та залишені саме автомобілем ГАЗ 3307-12, д.н.з. НОМЕР_1 , в матеріалах кримінального провадження, не має. При цьому, оглядаючи фотознімок задньої частини вищевказаного автомобіля та передньої його частини (який після ДТП проїхав певну відстань і зупинився задніми правими колесами на узбіччі) (т.2 а.с.п.86,88) вбачається, що правими задніми колесами даного автомобіля на узбіччі залишені сліди протекторів цих коліс, які за зовнішньою формою та видом є відмінними від тих, які містяться на фотознімках, які стосуються розташування об`єктів №1-5 в районі місця наїзду (т.2 а.с.п.89,90,91,92,93,94).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 вказав про те, що він не бачив як самого моменту наїзду на пішохода, так і з`їзду перед цим зустрічного автомобіля ГАЗ 3307-12 на праве узбіччя (вказав конкретно про те, що зустрічний автомобіль різко змінив напрямок руху ліворуч, тобто ближче до центру дороги, а вже потім, проїхавши певну відстань, поступово почав зміщуватися на узбіччя, де і зупинився).

Згідно висновку №530/531/93 комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та судово-медичної експертизи від 31.08.2016 року, з урахуванням об`єктивної слідової інформації та розташування загиблої ОСОБА_10 відносно травмуючи предметів, не виключено, що в момент наїзду потерпіла ОСОБА_10 могла знаходитися на правому краю проїзної частини дороги по напрямку руху автомобіля. (відповідь на третє питання). Вказані висновки були підтверджені під час допиту судовим експертом ОСОБА_19 в порядку ст.365 КПК України.

Також, у висновках вищевказаної експертизи вказується про те, що свідчення ОСОБА_11 в частині розташування пішоходів в момент наїзду, тобто, що пішохід ОСОБА_11 , з її слів, йшла по узбіччю на відстані 0,8 м від краю проїзної частини, а ОСОБА_10 йшла по узбіччю на відстані 6,8 м в повздовжньому напрямку і на відстані 1,1 м від правого краю проїзної частини позбавлені технічної спроможності. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 вказав про те, що критерієм для технічної неспроможності показань даного свідка ( ОСОБА_11 ) саме в частині розташування пішоходів (а не інших її показань), стала відсутність об`єктивних слідів виїзду автомобіля ГАЗ 3307-12 на узбіччя та неспроможність показів ОСОБА_7 щодо механізму наїзду на потерпілу. Також даний експерт зазначив, що дані слідчого експерименту, проведеного зі свідком ОСОБА_14 , не містять даних про механізм наїзду на потерпілу ОСОБА_10 (в т.ч. і даних про виїзд автомобіля ГАЗ 3307-12 на праве узбіччя по ходу руху цього транспортного засобу).

З аналізу змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 17.11.2015 року з участю свідка ОСОБА_14 вбачається, що даний свідок при цій слідчій дії не вказував про те, що зустрічний автомобіль ГАЗ 3307-12 зміщувався праворуч або виїздив на узбіччя, натомість, з цього протоколу вбачається, що вказаний автомобіль здійснив різкий маневр ліворуч, а потім почав зміщуватися праворуч (т.1 а.с.п.229-234).

Отже, системний та детальний аналіз вищевказаного, у своєму взаємозв`язку свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні дані про виїзд 10.08.2015 року автомобіля ГАЗ 3307-12, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 на узбіччя та те, що потерпіла рухалася по узбіччю перед наїздом, відповідно, у зв`язку з цим, не є доведеним, що водій ОСОБА_7 , в межах пред`явленого обвинувачення, допустив порушення п.10.1 Правил дорожнього руху. У зв`язку з цим, суд не може прийняти висновок судово-автотехнічної експертизи №285 від 09.10.2015 року по варіанту №1 (де проведено висновки по варіанту, коли водій допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини на узбіччя), а також, відповідно, висновок судово-автотехнічної експертизи №1/41 від 10.12.2015 року, в якому маються посилання на показання свідка ОСОБА_14 (яких він не давав в судовому засіданні) та, відповідно, висновки щодо порушення п.10.1 Правил дорожнього руху в діях водія ОСОБА_7 (пов`язані з його виїздом за межі проїзної частини дороги на узбіччя). При цьому, у дослідницькій частині висновку судово-автотехнічної експертизи №1/41 від 10.12.2015 року вказується посилання на свідчення ОСОБА_14 в частині того, що водій ОСОБА_7 з`їхав на праве по ходу свого руху узбіччя, де допустив наїзд на пішохода (однак даний свідок при проведенні слідчого експерименту 17.11.2015 року таких свідчень не давав, рівно як не давав таких показань і під час судового розгляду).

В цьому контексті суд враховує, що покази свідка ОСОБА_11 вбачаються технічно неспроможні лише в частині розташування пішоходів в момент наїзду (що підтверджено при допиті і судовим експертом ОСОБА_19 ), тобто щодо розташування їх на узбіччі, яке, як вбачається з даних протоколу огляду місця пригоди зі схемою та фото таблицями до нього, прилягає до правого краю проїзної частини дороги безпосередньо; при цьому, інші покази цього свідка технічно неспроможними не визначалися.

Разом з цим, вищевказані висновки суду не змінюють того, що в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження в межах пред`явленого обвинувачення, що в діях водія ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди та те, що він мав технічну можливість запобігти наїзду на потерпілу ОСОБА_10 шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху.

Згідно п.12.3 Правил дорожнього руху, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

За змістом юридичної конструкції статті 286 КК України, вказаний злочин належить до злочинів із так званим матеріальним складом. Тому, ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1,2 або 3 цієї статті, і перебувають з ними у причинному зв`язку. Про необхідність з`ясування і відображення у вироку, чи є причинний зв`язок між учиненими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками, зазначено також у правових позиціях Верховного Суду України (№5-18кс14 від 20.11.2014 року) та у роз`ясненні, яке міститься у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

З аналізу показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що близько 04 год.10.08.2015 року перед наїздом на потерпілу ОСОБА_10 , остання йшла з одягненою на голові декоративною короною, яка була включена і «мигала». Дані свідчення цього свідка є стабільними та послідовним як в судовому засіданні, так і при проведенні слідчого експерименту 07.09.2015 року з її участю та з участю ОСОБА_7 . Також, ці показання узгоджуються з даними протоколу огляду місця події від 10.08.2015 року та оглянутими в судовому засіданні фотознімками з місця події, де на місці події, на узбіччі вбачається наявність декоративної корони (як встановлено судом, на план-схемі помічена під номером сім, хоча не підписана у списку до даної схеми). Про наявність даної корони на місці події також підтвердили допитані в судовому засіданні слідчий ОСОБА_16 , а також експерт ОСОБА_17 , який також був присутнім при огляді місця пригоди. Отже, з урахуванням викладеного та виходячи з сукупності доказів у справі, у суду не має сумнівів в тому, що потерпіла ОСОБА_10 близько 4 год. 10.08.2015 року йшла в с. Красногорівка Великобагачанського району в напрямку селища Велика Багачка з одягненою на голові декоративною короною, яка «мигала» (тобто випромінювала світло). Будь-яких доказів того, що вищевказана декоративна корона на її голові не працювала або була відсутня, в досліджених матеріалах кримінального провадження не має.

Аналіз даних протоколу огляду місця пригоди від 10.08.2015 року та кольорових фотознімків місця пригоди свідчить про те, що край проїзної частини в напрямку селища Велика Багачка в районі позначок 1-6 містить в деяких місцях нерівності краю асфальтового покриття; після краю проїзної частини (асфальтового покриття) одразу знаходиться узбіччя, яке містить гравійне покриття, мається пил та частково вкрите травою. Тобто, правий край проїзної частини дороги в напрямку селища Велика Багачка в районі місця події безпосередньо прилягає до узбіччя цієї дороги і на час дорожньо-транспортної пригоди ця ділянка місцевості не освітлювалася, що узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_11 .

Суд детально проаналізував і приймає як належні та допустимі докази дані, що містяться у протоколах проведення слідчих експериментів від 07.09.2015 року з участю свідка ОСОБА_11 і водія ОСОБА_7 , а також з участю водія ОСОБА_7 (не дивлячись на те, що покази свідка ОСОБА_11 технічно неспроможні в частині лише місця розташування пішоходів на узбіччі перед ДТП, а не щодо інших її показань, враховуючи ще й те, що на місці події узбіччя розташоване праворуч від краю проїзної частини одразу після закінчення краю асфальтового покриття), оскільки дані слідчі дії проводилися в порядку ст.240 КПК України (положення ч.3 цієї статті визначають можливість, а не імперативну норму про залучення до участі певних осіб у відповідному статусі) з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (ч.2 ст.286 КК України) і у темний час доби, тобто за умов, які були наближеними до них, що були під час ДТП, яке мало місце 10.08.2015 року; при цих слідчих діях, як слідує зі змісту відповідних протоколів, дані стосовно визначення видимості пішоходів для водія з увімкненою мигаючою декоративною короною на голові у потерпілої були визначені безпосередньо шляхом замірів при проведенні слідчого експерименту з ОСОБА_11 і водієм ОСОБА_7 (91,68 м); також була виміряна видимість пішоходів із кабіни водія аналогічного автомобіля в темну пору доби, яка склала з увімкненою короною, яка знаходилася на голові у потерпілої в момент наїзду дана відстань склала 156,6 м. При цьому, в судовому засіданні 12.04.2016 року, при допиті в якості свідка слідчого ОСОБА_16 , обвинувачений ОСОБА_7 вказав про те, що при слідчому експерименті з ОСОБА_11 , саме він показав місце, де він знаходився на проїзній частині дороги, коли побачив пішоходів; при проведенні слідчого експерименту 07.09.2015 року з водієм ОСОБА_7 саме він вказував розташування статистів на проїзній частині дороги (а не на узбіччі), так як були постаті під час ДТП та визначав їх розміщення; також, зі змісту даних протоколів вбачається, що участь у проведенні слідчих експериментів брав як експерт-автотехнік ОСОБА_17 , так і адвокат ОСОБА_4 , який був допущений з 07.09.2015 року до участі у справі в якості представника водія ОСОБА_7 , відповідно, він надавав йому правову допомогу і перешкод для цього у нього не було. Про те, що при проведенні слідчих експериментів 07.09.2015 року брали участь вищевказані особи, також підтвердив в судовому засіданні допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_16 , який, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, вказав про те, що він при проведенні слідчих експериментів 07.09.2015 року роз`ясняв ОСОБА_7 положення ст.63 Конституції України (хоча у бланку протоколу це не відображено), хоча останній і не зміг конкретно пояснити, чому в кінці протоколу від 07.09.2015 року (з участю ОСОБА_11 та ОСОБА_7 ) не вказав захисника як учасника цієї слідчої дій, а також експерта, рівно як і не вказав в кінці протоколу слідчого експерименту від 07.09.2015 року з участю ОСОБА_7 учасника цієї слідчої дії експерта ОСОБА_17 , хоча він був присутнім при проведенні слідчого експерименту. Однак, виходячи з положень ст.ст.86,87 КПК України, це, у своїй сукупності, не може впливати на визнання вищевказаних протоколів слідчих експериментів від 07.09.2015 року неналежними і недопустимими доказами в контексті заявлених у справі клопотань сторони захисту. Крім цього, з протоколу проведення слідчого експерименту з водієм ОСОБА_7 від 07.09.2015 року вбачається, що даний протокол був підписаний ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_4 , який надавав правову допомогу останньому, починаючи з 07.09.2015 року, що підтверджується документально, без будь-яких зауважень. Також, протокол проведення слідчого експерименту від 07.09.2015 року був підписаний водієм ОСОБА_7 без будь-яких зауважень. Та обставина, що станом на 07.09.2015 року ОСОБА_7 не набув процесуального статусу згідно положень КПК України і брав участь у слідчих експериментах як водій транспортного засобу, який причетний до ДТП, що мало місце 10.08.2015 року, з урахуванням положень ст.ст.86,87 КПК, а також положень ст.240 КПК України не може тягнути за собою визнання вищевказаних протоколів слідчих експериментів неналежними доказами, враховуючи ще й те, що об`єктивно вбачається, що під час проведення цих слідчих дій водій ОСОБА_7 не мав перешкод для користування правовою допомогою адвоката ОСОБА_4 , який був допущений до участі у даному кримінальному провадженні з 07.09.2015 року та брав участь у вищевказаних слідчих експериментах.

У зв`язку з цим, а також з урахуванням роз`яснень, що міститься у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд детально проаналізував і приймає до уваги висновки судової автотехнічної №285 від 09.10.2015 року щодо варіанту №2, оскільки при проведенні розрахунків та при експертному дослідженні експерт в своїй сукупності досліджував всі відомості та дані, які отримані в ході проведення ряду слідчих дій, зокрема, і при проведенні слідчих експериментів 07.09.2015 року, на яких він також був присутнім, в сукупності з стабільними і послідовними показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що перед наїздом у потерпілої на голові була одягнена декоративна корона, яка «мигала» і при проведенні слідчого експерименту 07.09.2015 року також була використана мигаюча декоративна корона та були проведені відповідні виміри видимості пішоходів з увімкненою декоративною короною. Розрахунки та висновки, що викладені в даній експертизі щодо варіанту №2, підтверджені в судовому засіданні судовим експертом ОСОБА_17 , зокрема, про наявність в діях водія порушення п.12.3 ПДР, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної події. Також, даний висновок експертизи (щодо варіанту №2) проведений з урахуванням того, що місце наїзду на потерпілу знаходилося на проїзній частині дороги (тобто так, як вказував на слідчому експерименті водій ОСОБА_7 ). При цьому, суд, приймаючи цей висновок експертизи щодо порушення водієм ОСОБА_7 п.12.3 Правил дорожнього руху, враховує і роз`яснення, що містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (із змінами), про те, що при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду. У зв`язку з цим, виходячи з аналізу протоколів проведення слідчих експериментів від 07.09.2015 року, які суд приймає як належні і допустимі докази та з урахуванням проведених розрахунків та висновку судової автотехнічної експертизи №285 від 09.10.2015 року щодо варіанту №2, суд не приймає висновки судового експерта ОСОБА_19 відносно 12 та 13 питань, оскільки мотиви, наведені експертом в дослідницькій частині висновку експертизи №530/531/93 від 31.08.2016 року (щодо 12 та 13 питань), не стосувалися аналізу експертом інших даних (крім технічної спроможності показань свідка ОСОБА_11 щодо розташування пішоходів на узбіччі), що містяться в протоколах проведення слідчих експериментів від 07.09.2015 року, будь-які розрахунки з цього приводу відсутні, при цьому, при проведенні даної експертизи експертом ОСОБА_19 саме в цій частині (щодо питань 12 та 13), будь-які клопотання експертом, зокрема, щодо можливих додаткових вихідних даних, не заявлялися. При цьому, як вбачається з вступної частини комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та судово-медичної експертизи №530/531/93 від 31.08.2016 року, лише відповіді на питання 1 та 2 в межах проведення даної експертизи вирішувалися в комплексі експертом-автотехніком з судово-медичним експертом, решта питань експертом-автотехніком вирішувалися самостійно, тобто, питання 3-13 даної експертизи вирішувалися самостійно судовим експертом ОСОБА_19 . Відповідно до абз.2 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (із змінами), не повинна віддаватися перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.

При цьому, аналізуючи вихідні дані, вказані слідчим у постанові щодо варіанту №2 (т.1 а.с.п.190-191), суд, з урахуванням посилання сторони захисту, вважає, що в даному випадку, виходячи зі змісту та форми викладення сформульованих слідчим відомостей, а також з урахуванням змісту та відповідних даних, що містяться у протоколах проведення слідчих експериментів від 07.09.2015 року, не вбачається, що видимість пішохода для водія із увімкненим декоративним світловим приладом на голові 91,68 м вказана зі слів ОСОБА_7 , оскільки таку видимість ОСОБА_7 на словах не вказував, рівно як не вказував і про те, що потерпіла йшла з увімкненою декоративною короною, а дана видимість визначалася за обставин, вказаних у протоколах від 07.09.2015 року (свідок ОСОБА_11 вказувала про те, що потерпіла йшла з увімкненою декоративною короною на голові, яка «мигала») шляхом проведення відповідних замірів і не ОСОБА_7 безпосередньо. Суд вважає, що у вищевказаній постанові слідчого про призначення судової автотехнічної експертизи, по варіанту №2 зі слів водія вказується та розуміється лише місце наїзду на пішохода на проїзній частині дороги; також, в п.2.1 щодо даної видимості із увімкненою короною слідчим не вказується, що вона визначена зі слів водія. Разом з цим, відстані про місце наїзду на проїзній частині та про рух пішоходів у попутному напрямку руху автомобіля саме по проїзній частині дороги вказані самим ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту 07.09.2015 року.

Разом з цим, виходячи з проведеного аналізу обставин справи та доказів, з урахуванням показань свідка ОСОБА_11 про те, що в момент наїзду потерпіла ОСОБА_10 перебувала обличчям до автомобіля, суд приймає до уваги висновок комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та судово-медичної експертизи №530/531/93 від 31.08.2016 року щодо відповідей експертів на питання 1 та 2 (було забезпечено умови натурного моделювання) про те, що у момент наїзду тілесні ушкодження на тілі потерпілої ОСОБА_10 утворилися від контактної взаємодії її тіла з переднім бампером, правим переднім крилом та кронштейном правого дзеркала заднього виду автомобіля ГАЗ 3307-12 д.н.з. НОМЕР_1 ; в момент первинного контактування потерпіла ОСОБА_10 знаходилася у вертикальному, чи близько до нього положенні і була обернена правою передньо-боковою частиною тіла до передньої правої частини автомобіля ГАЗ 3307-12. Відповідно, показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що наїзд на потерпілу відбувся в момент, коли вона знаходилася спиною до передньої правої частини його автомобіля є такими, що суперечать висновкам даної експертизи в частині механізму наїзду на потерпілу та згідно даної експертизи, ці його покази вбачаються з технічної та медичної точки зору неспроможними.

Також, суд критично відноситься до свідчень ОСОБА_7 в частині того, що під час проведення слідчого експерименту 07.09.2015 року він вказував про те, що зустрічний транспортний засіб ГАЗ «молоковоз» засліпив його повністю світлом фар та те, що коли він різко крутнув кермо ліворуч (як побачив раптово пішоходів на проїзній частині по ходу його руху), то він відчув удар саме в ліве крило його автомобіля, зрозумівши, що зачепив першу особу, оскільки з аналізу доказів у справі, в т.ч. показань свідка ОСОБА_14 , а також самого обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні, об`єктивно вбачається, що зустрічний автомобіль його не засліпляв і удар прийшовся не на ліве, а на праве переднє крило автомобіля ГАЗ 3307-12 під керуванням водія ОСОБА_7 . При цьому, з показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що зустрічний автомобіль «молоковоз», що рухався в напрямку автодороги Київ-Харків, проїздив в районі місця події через декілька хвилин вже після наїзду на потерпілу. Крім цього, аналіз даних, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту з участю водія автомобіля ГАЗ «молоковоз» ОСОБА_14 свідчить про те, що виміряна відстань між автомобілями в момент наїзду складала 157 м, що не може свідчити про засліплення зустрічного автомобіля під керуванням ОСОБА_7 .

Суд приймає як належний і допустимий доказ декоративну корону, яка була оглянута в судовому засіданні 11.04.2016 року (при включенні була в робочому стані), а також протокол її огляду від 08.09.2015 року, оскільки при її огляді, за своїми зовнішніми ознаками вона відповідає тій формі та ознакам, про які вказувала свідок ОСОБА_11 про те, що вона виготовлена у формі обруча, верх має рожевий колір, дужка чорного кольору і що саме дана декоративна корона була одягнена на голові потерпілої ОСОБА_10 в момент наїзду і була в робочому стані, включена і «миготіла». Також даний свідок підтвердила, що саме вона після огляду місця події 10.08.2015 року забрала цю корону, яка була в робочому стані і викинула (пояснивши це тим, щоб не травмувати морально матір загиблої та її родину), однак саме вона, ОСОБА_11 , віднайшла її в місці, де вона її залишила і особисто передала її слідчому при проведенні слідчих експериментів 07.09.2015 року, де вказана корона і використовувалася статистом. Крім цього, зі змісту самої заяви потерпілої ОСОБА_5 від 08.09.2015 року вбачається, що дану декоративну корону їй повертала саме ОСОБА_11 . Та обставина, що документально видача даної декоративної корони, яка була на голові потерпілої ОСОБА_10 в момент наїзду на неї, була оформлена слідчим 08.09.2015 року, в сукупності з показаннями свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_15 , а також експерта ОСОБА_17 , слідчого ОСОБА_16 , які були на місці події в ході проведення огляду, і не дивлячись на те, що вона слідчим не вилучалася з місця події, не викликає сумнівів у тому, що саме та декоративна корона, яка була надана для огляду судом в судовому засіданні 11.04.2016 року, і була на голові потерпілої під час наїзду та в подальшому використовувалася при проведенні слідчих експериментів 07.09.2015 року. У зв`язку з цим, в цьому контексті, суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_15 в частині того, що нібито вона після огляду місця пригоди передавала знайдену на місці події декоративну корону слідчому.

Суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на дані протоколу проведення слідчого експерименту від 28.10.2015 року з підозрюваним ОСОБА_7 (наданий стороною захисту в судовому засіданні 12.04.2016 року) (т.2 а.с.п.73-78), оскільки дана слідча дія проводилася без використання статиста з увімкненою декоративною короною на голові; в даному протоколі ОСОБА_7 вже не посилався на засліплення його зустрічним автомобілем ГАЗ «молоковоз» (як про це він вказував під час слідчого експерименту 07.09.2015 року); також, його свідчення про розташування статистів перед ДТП, які були ним вказані 07.09.2015 року, мають розбіжності при проведенні слідчого експерименту 28.10.2015 року. Також, під час даного слідчого експерименту на автомобілі ГАЗ 3307-12 виникла технічна несправність (перестала світити одна передня фара) (світила лише одна фара), тому постановою слідчого від 29.10.2015 року був призначений додатковий слідчий експеримент на 03.11.2015 року для отримання повних даних, однак згідно заяви ОСОБА_7 від 02.12.2015 року (тобто поданої через місяць), він відмовився від участі в проведенні слідчого експерименту, пославшись на відповідні обставини (т.2 а.с.п.77;79-82).

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_13 в тій частині, що він, проїжджаючи в с. Красногорівка в якості пасажира автомобіля ГАЗ під керуванням ОСОБА_7 нібито раптово побачив сильне світло зустрічного автомобіля, удар відбувся при роз`їзді автомобілів та про те, що перед тим, як він побачив сильне світло і відчув удар автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , автомобіль траєкторії руху не змінював, оскільки ці показання даного свідка суперечать показанням самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який вказав про те, що він різко викрутив руля ліворуч (відповідно, не відчути такого маневру водія свідок, що перебував у кабіні, об`єктивно не міг), а також показанням свідка ОСОБА_14 , який також бачив, що їдучий йому назустріч автомобіль різко змістився вліво в сторону руху його транспортного засобу, а потім почав повертатися на свою траєкторію руху та з`їжджати праворуч. Крім цього, в ході розгляду справи, свідок ОСОБА_11 вказувала про те, що зустрічний автомобіль «молоковоз» проїздив повз місце ДТП (в сторону автодороги Київ-Харків) вже після того, як відбувся наїзд на потерпілу ОСОБА_10 , а не при роз`їзді цих транспортних засобів. Це також вбачається і з показань свідка ОСОБА_14 , даних ним в судовому засіданні. Крім цього, з аналізу сукупності доказів у справі об`єктивно не вбачається, що водій ОСОБА_14 рухався на автомобілі ГАЗ «молоковоз» на дальньому світлі фар.

Виходячи з викладеного, з урахуванням стабільних та послідовних показань свідка ОСОБА_11 про те, що потерпіла ОСОБА_10 рухалася перед наїздом в одягненій на голову декоративній короні, які була включена і «мигала» (випромінювала світло), на місці події 10.08.2015 року під час огляду (який проводився майже через три години після наїзду на ОСОБА_10 ) дана декоративна корона знаходилася на місці події і лежала на узбіччі дороги, в подальшому дану корону з місця події забрала свідок ОСОБА_11 , з урахуванням даних, що містяться в протоколах проведення слідчих експериментів від 07.09.2015 року, зокрема, і того, що під час слідчого експерименту з ОСОБА_11 (де використовувалася декоративна корона, яка була у статиста на голові і «мигала») ОСОБА_7 вказував на місце, де він знаходився, коли побачив пішоходів (уточнив про це в судовому засіданні 12.04.2016 року), суд не погоджується з посиланнями обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що 10.08.2015 року перед наїздом на пішохода він не бачив світла мигаючої корони, а також про те, що дана декоративна корона була відсутня на місці події. Також, суд не може погодитися з посиланнями ОСОБА_7 07.09.2015 року при проведенні слідчого експерименту про те, що його засліпив зустрічний автомобіль ГАЗ «молоковоз», а також з його посиланнями вже в якості підозрюваного 28.10.2015 року при проведенні слідчого експерименту про те, що зустрічний автомобіль його не засліпив, а погіршив видимість дороги, оскільки за наслідками проведеного слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_14 17.11.2015 року було визначено відстань між автомобілями в момент наїзду 157 м, сам свідок ОСОБА_14 під час допиту в судовому засіданні вказував про те, що він рухався на ближньому світлі фар, з невеликою швидкістю і не міг засліпити зустрічний автомобіль. Також, суд не погоджується з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що в момент наїзду потерпіла була розташована до автомобіля спиною, оскільки ці його показання спростовуються висновками комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та судово-медичної експертизи №530/531/93 від 31.08.2016 року по першому питанню, які підписані спільно судово-медичним експертом ОСОБА_20 та судовим експертом ОСОБА_19 . Отже, у зв`язку з викладеним, в своєму взаємозв`язку, показання обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні, в своїй сукупності (крім його показань про те, що наїзд на потерпілу відбувся на проїзній частині дороги по ходу його руху, а не на узбіччі), суд оцінює як спосіб захисту та намагання пом`якшити відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №18 від 19 грудня 2008 р.), при призначенні покарання за ст.286 КК суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду і міри покарання суд враховує відповідно до ст.65 КК України тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, те, що згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України є необережним тяжким, обстановку та обставини вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди, наслідки, що настали (смерть потерпілої ОСОБА_10 ), ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, дії обвинуваченого після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, те, що потерпіла ОСОБА_10 , перебуваючи в стані сп`яніння порушила вимоги п.п.4.1,4.14 «а» Правил дорожнього руху України і рухалася про краю проїзної частини дороги, характеристику обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, по місцю реєстрації в с. Степове Глобинського району Полтавської області (де фактично не проживає, про що підтвердив в судовому засіданні) Кринківською сільською радою Глобинського району Полтавської області характеризується позитивно, за місцем роботи характеризується позитивно, розлучений (зі слів обвинуваченого), в даний час неповнолітніх дітей, батьком яких би він був записаний, не має, обвинувачений фактично проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 , стан здоров`я обвинуваченого, який є особою працездатного віку та на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка наполягає на призначенні обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі і приходить до висновку, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала смерть потерпілої ОСОБА_10 , обвинувачений у вчиненому не розкаявся, не вжиття обвинуваченим протягом більше року з часу вчинення дорожньо-транспортної пригоди заходів по відшкодуванню потерпілій матеріальної та моральної шкоди, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка наполягає на призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі, відсутність обставин, що пом`якшують його покарання, суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69,75 КК України.

Разом з цим, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), що передбачений ч.2 ст.286 КК України, який є тяжким, хоч і необережним, під час керування транспортним засобом допустив порушення Правил дорожнього руху, унаслідок якого потерпіла загинула, враховуючи характер допущеного ним порушення Правил дорожнього руху та його ставлення до цієї події, з урахуванням того, що в даний час він відсторонений від керування транспортними засобами в ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі» (як вказав в судовому засіданні), а також те, що пом`якшуючі його покарання обставини судом в ході розгляду справи не встановлені, суд вбачає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дочки ОСОБА_10 ), яка в даний час є дитиною-сиротою ( ОСОБА_5 діє як опікун ОСОБА_12 (т.1 а.с.п.44-46) про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (злочином), суд, виходячи з положень ст.ст.23,1167,1168,1187,1192,1200 ЦК України та роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами), а також правового висновку Верховного Суду України, який викладений в постанові від 20.01.2016 року по справі №5-2808цс15 про те, що потерпілий на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги, зокрема, до особи, яка заподіяла шкоду (відповідно і до особи, яка відповідальна за заподіяння шкоди), з урахуванням вчинення тяжкого злочину обвинуваченим з необережності (ч.2 ст.286 КК України), того, що належним володільцем джерела підвищеної небезпеки автомобіля ГАЗ 3307-12, д.н.з. НОМЕР_1 є ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі» (автомобіль перебуває в оренді даної юридичної особи (т.1 а.с.п.87-88,89-90), після події ДТП дане товариство передало в якості допомоги ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 15000 грн. як допомогу на поховання, того, що обвинувачений ОСОБА_7 на час ДТП перебував в трудових відносинах з ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі», можливості реального відшкодування моральної шкоди потерпілій, характеру та часу моральних і душевних страждань потерпілої ОСОБА_5 та малолітньої дитини ОСОБА_12 , те, що потерпіла ОСОБА_5 втратила свою доньку, а малолітня дитина ОСОБА_12 втратила свою матір (на момент смерті ОСОБА_10 було 28 років) і у зв`язку з цим набула статусу дитини-сироти, після смерті ОСОБА_10 . ОСОБА_5 була змушена оформити у встановленому порядку опіку над малолітньою ОСОБА_12 , в зв`язку зі смертю ОСОБА_10 ОСОБА_5 та ОСОБА_12 пережили і переживають психологічні страждання, негативні емоції, душевний біль і тугу, діями обвинуваченого були порушені їх нормальні життєві зв`язки, і вони дотепер терплять великі душевні страждання, ОСОБА_5 , яка також є і опікуном малолітньої ОСОБА_12 , змушена докладати значних душевних та життєвих зусиль для організації свого життя після загибелі доньки, а також для організації життя дитини ОСОБА_12 , яка досягла шкільного віку, потребує належного навчання та належних умов розвитку та виховання, через смерть ОСОБА_10 також порушилися їх усталені родинні стосунки та зв`язки, виходячи з меж заявленого позову, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (злочином) в своїх інтересах повністю, а в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_12 , 2010 р.н. частково та стягнути з ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином на користь потерпілої ОСОБА_5 100000 грн., на користь малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від імені та в інтересах якої діє опікун ОСОБА_5 - 250000 грн., всього 350000 грн.

Суд вважає, що передання потерпілій ОСОБА_5 15000 грн. для організації поховання від ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі» не може вважатися добровільним вжиттям заходів до відшкодування шкоди потерпілій з боку обвинуваченого ОСОБА_7 (первинно він вказував, що ці кошти належать йому), оскільки останній в судовому засіданні, після уточнюючих запитань та дослідження матеріалів кримінального провадження все ж визнав, що вказані грошові кошти передавалася потерпілій саме вищевказаним товариством, що також підтвердили в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 та представник цивільного відповідача ОСОБА_8 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_7 в ході досудового розслідування згідно ухвали апеляційного суду Полтавської області від 11.11.2015 року було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зі строком дії до 11.01.2016 року, який на даний час закінчився і в ході судового провадження за відсутністю клопотання прокурора, не обирався. З урахуванням заявленого клопотання прокурора, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визначення судом покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі, з урахуванням того, що обвинувачений зареєстрований на проживання в с. Степове Глобинського району Полтавської області, однак за цією адресою не проживає близько 15 років (як вказав в судовому засіданні) і фактично проживає без реєстрації в с. Супрунівка Полтавського району Полтавської області, суд приходить до висновку про наявність ризику того, що обвинувачений до набрання вироком законної сили, враховуючи те, що він повинен відбувати покарання реально, може переховуватися від суду, тому, саме з метою забезпечення виконання вироку є необхідним до набрання цим вироком законної сили обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому суд визначає, що даний запобіжний захід обирається саме з метою забезпечення виконання даного вироку суду та із зазначенням настання певної події до набранням цим вироком законної сили, що у повному обсязі узгоджується з принципом юридичної визначеності, який є особливо важливим при позбавленні свободи та з принципом законності в цьому контексті (щодо процедури пункт 54 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства»), а також стосується забезпечення передбачуваності застосування певного закону і не суперечитиме як пункту 74 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, так і положенням ч.1 ст.115 КПК України.
По даному кримінальному провадженню маються витрати на залучення експерта: за проведення судової автотехнічної експертизи №285 від 09.10.2015 року в сумі 736,56 грн. (т.1 а.с.п.192), за проведення судової автотехнічної експертизи №1/41 від 10.12.2015 року в сумі 736,56 грн. (т.1 а.с.п.240), за проведення транспортно-трасологічної експертизи №1/9 від 17.11.2015 року в сумі 736,56 грн. (т.1 а.с.п.246) та за проведеннякомплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та судово-медичної експертизи №530/531/93 від 31.08.2016 року в сумі 5560,80 грн. (т.3 а.с.п.27), які відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази по справі: вантажний автомобіль марки ГАЗ 3307-12, д.н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.с.п.166), що належить ФГ «Кегичівське» та перебуває в оренді ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі» (т.1 а.с.п.а.с.п.87-88,89-90) і в даний час знаходиться на зберіганні в даного товариства (як встановлено в судовому засіданні), належить залишити у користуванні ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі»; декоративну корону, яка в даний час зберігається в камері схову речових доказів Великобагачанського районного суду Полтавської області належить передати потерпілій ОСОБА_5 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Призначити ОСОБА_21 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

З метою забезпечення виконання вироку, до набрання вироком законної сили, обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 26 вересня 2016 року, з часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі» (м. Полтава, вул. Половка, 94, ), в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (злочином) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - 100000 грн., на користь малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від імені та в інтересах якої діє опікун ОСОБА_5 - 250000 грн., всього 350000 (триста п`ятдесят тисяч) грн.

Речові докази по справі: вантажний автомобіль марки ГАЗ 3307-12, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ФГ «Кегичівське» та перебуває в оренді ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі» і в даний час знаходиться на зберіганні в даного товариства - залишити в користуванні ТОВ «Полтавський хлібокомбінат «Кулиничі»; декоративну корону, яка в даний час зберігається в камері схову речових доказів Великобагачанського районного суду Полтавської області - передати потерпілій ОСОБА_5 .

В рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта, стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь держави: за проведення судової автотехнічної експертизи №285 від 09.10.2015 року - 736,56 грн., за проведення судової автотехнічної експертизи №1/41 від 10.12.2015 року - 736,56 грн., за проведення транспортно-трасологічної експертизи №1/9 від 17.11.2015 року - 736,56 грн., за комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної та судово-медичної експертизи №530/531/93 від 31.08.2016 року - 5560,80 грн., а всього 7770 грн.48 коп.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Великобагачанський районний суд Полтавської області, обвинуваченому, що перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя