ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1495/16-к
Провадження № 1-кс/210/220/16

"09" березня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні заяву судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про самовідвід, -

В С Т А Н О В И В:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Дзержинського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні № 0003405.

Зазначена скарга відповідно до ст. 35 КПК України передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_3 .
Слідчим суддею ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід від розгляду скарги. В обґрунтування заяви, слідчий суддя посилається на те, що скаржник ОСОБА_4 є однокласницею її доньки, та вона особисто знайома з скаржником з дитинства, що може викликати обгрунтовані сумніви в її неупередженості.
Суддя ОСОБА_3 підтримав свою заяву з мотивів, викладених в ній.

Суд, вислухавши суддю, яким заявлено самовідвід, дослідивши матеріали справи № 1-кс/210/220/16 (пр. № 210/1495/16-к) приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 4 ч. 1 ч. ст. 75 КПК України слідчий судя не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як указав Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України», заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97 ). Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Iталії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Таким чином, при вирішенні питання про самовідвід або відвід суд бере до уваги його мотиви, оскільки судді зобов`язані викликати довіру у учасників судового розгляду, і тому будь який суддя, стосовно якого в учасників судового розгляду є підстави для підозри у недостатній неупередженості повинен заявити самовідвід.

Суд вважає, що заяву про самовідвід слід задовольнити, оскільки вбачається наявність обставин, які можуть викликати обгрунтовані сумніви у неупередженості судді. При цьому, суд при задоволенні заяви про самовідвід враховує положення ст. 6 Конвенції, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, зокрема що ОСОБА_4 - особа, яка оскаржує бездіяльність органу досудвого розслідування, перебуває в дружніх відносинах з родиною головуючого слідчого судді, що може викликати сумніви в упередженості слідчого судді, та його безсторонності.

Керуючись ч. 3 ст. 35, ст. 75, ст.ст 80-82 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 про самовідвід - задовольнити.

Справу № 1-кс/210/220/16 (пр. № 210/1495/16-к) за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Дзержинського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальному провадженні № 0003405 направити для перерозподілу на розгляд іншому судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, визначеному в поряду ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1