АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києві кримінальне провадження №0002247 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Святошинського району міста Києва ОСОБА_9 , зі змінами заступника прокурора міста Києва ОСОБА_10 , на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Канів Черкаської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 06.12.1999 року Радянським районним судом м. Києва за ч.1 ст.140, ч.2 ст.140, ч.2 ст.81, ч.4 ст.81, ст.ст.17, 42 КК України в редакції 1960 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна;
- 24.11.2003 року Шевченківським районним судом міста Києва за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- 03.10.2008 року Печерським районним судом міста Києва за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки і 4 місяці;
- 31.10.2011 року Шевченківським районним судом міста Києва за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- 19.03.2015 року Солом`янським районним судом міста Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., -
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на три роки, та покладено на неї обов`язки, передбачені п.п.2-4 ст.76 КК України.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України ухвалено призначене ОСОБА_7 покарання за новим вироком та за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2015 року виконувати самостійно.
В провадженні вирішено питання щодо речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_7 визнана винною в тому, що вона 13.03.2014 року о 15 год., знаходячись у приміщенні магазину «Вишукана річ», що знаходиться в місті Києві по проспекту Перемоги, 136, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, поклала до свого поліетиленового пакету 2 сукні загальною вартістю 3100 грн., які належали ОСОБА_11 ..
Свої дії по викраденню чужого майна обвинувачена ОСОБА_7 довести до кінця не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена ОСОБА_11 , яка є власником вказаного магазину, разом з товаром, який намагалась викрасти.
Не погоджуючись з даним вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст.75 КК України.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що звільняючи обвинувачену від покарання з випробуванням, суд в повній мірі не врахував дані про особу винної, а саме те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, після звільнення з місць позбавлення волі належних висновків для себе не зробила та знову вчинила новий злочин.
Вважає, що за наведених обставин суд неправильно застосував положення ст.75 КК України та звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.
За результатами апеляційного перегляду просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
У змінах до апеляційної скарги заступник прокурора міста Києва ОСОБА_10 , підтримуючи апеляційні доводи прокурора у кримінальному провадженні про скасування вироку з підстав неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст.75 КК України, просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно положень ч.4 ст.70 та ст.72 КК України покарання за новим вироком та покарання у виді штрафу, призначене ОСОБА_7 за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року виконувати самостійно.
В поданих запереченнях захисник ОСОБА_8 зазначає, що вирок Святошинського районного суду міста Києва є законним і обґрунтованим. Ухвалюючи рішення про звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробування, судом враховано тяжкість вчиненого злочину, який віднесено до категорії середньої тяжкості, дані про особу ОСОБА_7 , стан її здоров`я, наявність обставини, що пом`якшують покарання. Як правильно встановив суд, всі ці обставини в сукупності свідчать про те, що виправлення ОСОБА_7 можливе без реального відбування нею покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні із змінами заступника прокурора міста Києва та просив її задовольнити, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченої за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи ОСОБА_7 по ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, ступінь реалізації злочинного умислу, дані про особу винної, а саме те, що вона не одружена, не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, за місцем попереднього відбування покарання характеризується як особа, яка стала на шлях виправлення, стан здоров`я обвинуваченої, яка перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 1999 року та на диспансерному обліку у Київському міському центрі з 2007 року, раніше неодноразово судима за корисливі злочини, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття у вчиненому.

В суді апеляційної інстанції обвинувачена надала довідку ТОВ «Український синдикат реклами» за №265 від 21.07.2016 року, яка засвідчує те, що ОСОБА_7 з 10.04.2016 року працевлаштована в даному товаристві.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину та встановлених судом даних про особу винної, наявності обставини, що пом`якшує покарання, призначене обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки є надмірно суворим, що дає суду апеляційної інстанції підстави призначити більш м`яке покарання у виді арешту строком на шість місяців, яке буде достатнім для її виправлення та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Разом із цим, колегія суддів вважає, що суд за відсутності передбачених законом підстав звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного їй покарання з випробуванням.

Відповідно до змісту положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів,.

Відповідно до положень ст.75 КК України якщо суд крім випадків засудження за корупційний злочин при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше пяти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно ухваленого судом першої інстанції вироку ОСОБА_7 вчинила замах на злочин, який законом віднесений до категорії середньої тяжкості, раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, та маючи не зняту і не погашену судимість, повторно вчинила корисливий злочин.

За таких обставин колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не забезпечить її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З наведених підстав вирок суду підлягає скасуванню, з постановленням нового вироку.

Викладені у змінах до апеляційної скарги доводи заступника прокурора міста Києва про те, що у резолютивній частині вироку суд невірно призначив покарання на підставі ст.71 КК України, оскільки ОСОБА_7 вчинила крадіжку до постановлення вироку Солом`янським районним судом м. Києва від 19 березня 2015 року і покарання їй повинно бути призначене згідно правил ч.4 ст.70 КК України, є обґрунтованими та підлягають врахуванню при призначенні покарання.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , зі змінами заступника прокурора міста Києва ОСОБА_10 , задовольнити.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України покарання у виді арешту строком на шість місяців.
Згідно положень ч.4 ст.70 та ст.72 КК України покарання за новим вироком та покарання у виді штрафу, призначене ОСОБА_7 за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2015 року виконувати самостійно.
Строк відбування покарання обраховувати з моменту звернення даного вироку до виконання.
На підставі п.5 ч.2 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 19.11.2014 року по 17.01.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок суду може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

_______________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3