У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні 18 травня 2016 року у м. Києві касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Амур - Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2016 року,

Зазначеним вироком
уродженця та мешканця м. Дніпропетровська,
в порядку ст. 89 КК такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , судові рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_7 18 438, 37 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 4 000 грн моральної шкоди.
Ухвалою апеляційного суду вирок залишено без зміни.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він за попередньою змовою з ОСОБА_6 10 березня 2015 року приблизно о 03.30 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, згідно попередньо розробленого плану, застосували насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , та відкрито викрали майно останнього загальною вартістю 18 503, 92 грн.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 посилається на суворість призначеного ОСОБА_5 покарання. Зазначає, що судом не належним чином враховано пом`якшуючі його вину обставини та дані про його особу, зокрема, сприяння розкриттю злочину, намір працевлаштуватися та відшкодувати заподіяну шкоду, позитивну характеристику за місцем проживання. Просить змінити судові рішення звільнити ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного злочину та правильність кваліфікації його дій у касаційному порядку не оскаржуються.
Як убачається з копій судових рішень, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини кримінального провадження та дані про його особу, у тому числі ті, на які посилається у скарзі захисник. Зокрема, суд взяв до уваги, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий умисний злочин, у судовому засіданні вину фактично не визнав, не розкаявся, шкоду не відшкодував, не судимий в порядку ст. 89 КК. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження обране судом покарання у виді мінімального строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підстав для застосування статті 75 КК не вбачається.
Доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірено та спростовано.
Зі змісту скарги убачається, що у ній не зазначено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що призначене засудженому покарання є явно несправедливим, з урахуванням положень ст. 414 КПК.
Отже, з касаційної скарги, наданих копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК,

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Амур - Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3