Ухвала іменем україни 31 березня 2016 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого ОСОБА_1 , суддів при секретарі з участю прокурора захисникаОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 14 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 . Вироком Літинського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, в силу ст.89 КК України такого, що судимості не має, затверджено угоду про визнання винуватості, укладену під час досудового розслідування між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000052 від 16 квітня 2015 року. ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в доход держави 399 грн процесуальних витрат. Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст.100 КПК України. Як визнав встановленим суд, в серпні 2014 року, більш точної дати не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік сільського ставу в с. Вінниківці Літинського району Вінницької області виявив дикоростучі рослини коноплі, з яких, діючи умисно, незаконно придбав, а саме зірвав декілька верхівок, які просушив, подрібнив та почав незаконно зберігати на території закинутого будинку у с. Степівка Деражнянського району Хмельницької області. В подальшому, ОСОБА_7 12 лютого 2015 року о 14 год 30 хв, перебуваючи на території власного домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно з корисливих мотивів, за грошові кошти у сумі 400 грн незаконно збув ОСОБА_9 подрібнену речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 206 від 14 лютого 2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 14,90 г. Крім того, ОСОБА_7 4 лютого 2015 року о 13 год 40 хв, діючи умисно з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , за грошові кошти у сумі 500 грн повторно, незаконно збув ОСОБА_9 подрібнену речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 277 від 27 лютого 2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 13,64 г. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14 липня 2015 року, вирок Літинського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишено без зміни. У касаційній скарзі захисник просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляду у суді першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування наведеного зазначає, що під час затвердження угоди про визнання винуватості не було перевірено, що укладення угоди є добровільним, а не є наслідком впливу на ОСОБА_7 та взагалі не було перевірено докази про доведеність винуватості у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи касаційної скарги, пояснення прокурора, який висловив свої заперечення проти касаційної скарги та просив судові рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга захисника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Як вбачається з матеріалів, під час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції судом істотно порушено вимоги кримінально-процесуального закону, зокрема, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Так, не погоджуючись з вироком суду першої інстанції та вказуючи на порушення судом норм матеріального і процесуального права під час укладення угоди про визнання винуватості, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційній скаргу з доповненнями до неї. Відповідно до статті 419 КПК України зміст ухвали суду апеляційної інстанції повинен відповідати вимогам вказаним у даній нормі закону. Згідно з ч.2 ст.419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції, яким затверджено угоду про визнання винуватості, при цьому не перевірив належним чином доводи засудженого в частині добровільності укладення такої угоди. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 474 КПК України, перед ухваленням вироку на підставі угод, суд має з`ясувати в обвинуваченого, чи повністю він розуміє: 1) права, надані йому законом; 2) наслідки укладення та затвердження угод; 3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; 4) вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Негативна відповідь на будь-яке із поставлених запитань зобов`язує суд дати відповідні роз`яснення. Крім того, суд шляхом вивчення витребуваних документів, проведення опитування сторін, інших учасників судового провадження зобов`язаний переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою. Спростовуючи доводи, зазначені в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, суд апеляційної інстанції обмежився вказівкою про те, що судом з`ясовувалось чи укладалась угода сторонами добровільно, не є наслідками застосування насильства, примусу погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин. Разом з тим, як вбачається з технічного запису судового процесу, під час розгляду провадження в суді першої інстанції, на неодноразові запитання суду щодо того, чи розуміє ОСОБА_7 зміст та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, засуджений тривалий час не міг дати чіткої відповіді і спочатку вказав, що йому не все зрозуміло що зазначено в угоді, в подальшому на уточнюючі запитання головуючого погодився, що розуміє зміст угоди, а висловлюючи позицію щодо необхідності затвердження угоди відповів: «Хай буде так». Наведене викликає сумніви у повному усвідомленні засудженим всіх зазначених обставин і наслідків затвердження угоди. Колегія суддів апеляційного суду, перевіряючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на вирок суду першої інстанції, ретельно не перевірила викладені у ній доводи, та не дала належної оцінки доводам щодо добровільності укладення засудженим угоди, таким чином залишила їх поза розглядом. Вказані обставини свідчать про грубе порушення вимог ст.419 КПК України, у зв`язку із чим ухвалу суду апеляційної інстанції не може бути визнано законною і обґрунтованою, а тому її слід скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, у ході якого слід усунути вказані недоліки, перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , врахувавши доводи касаційної скарги, і в залежності від встановленого прийняти законне, і обґрунтоване рішення. Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів ухвалила: Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково. Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 14 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Судді: ________________ _________________ _________________ ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3