Справа № 464/2227/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/502/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Оболоня Долинського району Івано-Франківської області та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року,

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_6

встановила:
цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14.10.2014 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з 6 місяців.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги незадовільний стан його здоров`я.

Заслухавши доповідача,засудженого та його захисника на підтримання доводів скарги, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.
Так, відповідно до положень ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Як вбачається з матеріалів справи, злочин, за який був засуджений ОСОБА_6 , відноситься до тяжкого злочину, на момент розгляду подання він відбув дві третини строку покарання, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 не притягався до дисциплінарної відповідальності та не заохочувався адміністрацією установи, хворіє на варикозне розширення вен нижніх кінцівок, при прибутті до Львівської ВК № 48 до роботи на виробництві установи не залучався та на даний час не працевлаштований.
Разом з цим, з характеристики на засудженого ОСОБА_6 , затвердженої 18.02.2016 року начальником Львівської ВК № 48 ОСОБА_9 , вбачається, що останній раніше судимий: вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.05.1985 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 141 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців умовно з обов`язковим залученням до праці; вироком Тармауского районного суду Естонської Республіки за вчинення злочинів, передбачених ст. 121, 203, 274, 275, ч. 1 ст. 266, 424, ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 25, ч. 2 ст. 25, 113, ч. 1 ст. 64, ч. 2 ст. 65 КК Естонії, до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років 2 місяці 7 днів, постановою Печерського районного суду м. Києва від 24.09.2012 року ухвалено вважати засудженим за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 245, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці 5 днів. По даній справі засуджений вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14.10.2014 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з 6 місяців.

Враховуючи те, що засуджений ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, що вказує на його значну суспільну небезпечність, а також не працевлаштований у виправній колонії, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано прийшов до висновку про неможливість умовно-дострокового звільненнязасудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, і постановив своє рішення з дотриманням вимог закону. Тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає та вважає за доцільне залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
у задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 відмовити.
Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14.10.2014 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з 6 місяців, залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4