Номер провадження: 11-кп/785/838/16
Номер справи місцевого суду: 514/1594/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.08.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000045 від 30.01.2015 року за апеляційною скаргою прокурора Білгород-Дністровського місцевої прокуратуриОдеської області ОСОБА_7 на вирок Тарутинського районного суду Одеської області від 12.04.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт. Тарутине Одеської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно працююча приватним підприємцем, не заміжня, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

засуджена за ч.2 ст.342 та ч.3 ст.345 КК України до покарання

-за ч.2 ст.342 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень);

-за ч.2 ст. 345 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно їй призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

Згідно ст. 75 та 76 КК України обвинувачену ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання призначеного судом з випробуванням на 1 (один) рік.

Стягнуто з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені витрати, пов`язані з проведенням судово-криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відео-звукозапису у кримінальному провадженні згідно акту ОНДІСЕ (65026, вул. Ланжеронівська, 21 м. Одеса) у розмірі 3 964 (три тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) гривні 08 копійок.

встановив:

Відповідно до вироку суду, 30 січня 2015року, в проміжок часу з 13.00 годин до 14.00 години, обвинувачена ОСОБА_8 , під час затримання працівниками Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 , 1990 року народження, який підозрювався у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, реалізуючи свій злочинний намір, висловлювалася в адресу виконуючого обов`язки заступника начальника Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області - начальника кримінальної міліції ОСОБА_10 та інших працівників міліції нецензурною лайкою порушуючи при цьому громадський порядок, навмисно відштовхуючи руками ОСОБА_10 та інших працівників міліції, не реагуючи при цьому на законні вимоги ОСОБА_10 та інших працівників міліції щодо припинення своєї протиправної поведінки. Таким чином, обвинувачена перешкоджала ОСОБА_10 та іншим працівникам міліції виконувати свої службові обов`язки, а саме - здійснити затримання ОСОБА_9 ..

Крім того, 30 січня 2015року, в проміжок часу з 13.00 годин до 14.00 годин, обвинувачена під час затримання працівниками Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 , який підозрювався у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, реалізуючи свій злочинний намір на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, шляхом розмахування руками нанесла один удар по обличчю виконуючому обов`язки заступника начальника Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області - начальнику кримінальної міліції ОСОБА_10 в ході виконання ним своїх службових обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.ст. 10, 11, 12, 13 Закону України "Про міліцію".

В результаті вчинення зазначених дій, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №23 від 16.02.2015року, обвинувачена спричинила виконуючому обов`язки заступника начальника Тарутинського РВ ГУМВС України в Одеській області - начальнику кримінальної міліції ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження у вигляді: контузії очного яблука, ОД-садно кон`юктиви очного яблука, ерозії рогівки правого ока.

В своїй апеляційній скарзі прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , не оскаржуючи правильність кваліфікації дій обвинуваченої та доведеність її винуватості, вважає вирок суду таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор вказує на те, що в порушення норм кримінального процесуального закону України у резолютивній частині вироку при визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_8 до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від його відбування з випробуванням на 1 рік, суд першої інстанції не визначив початок строку обчислення іспитового строку, який починається з моменту проголошення вироку, оскільки, питання звернення вироку до виконання вирішується в порядку, передбаченому розділом VIII КПК України.

Просить вирок суду змінити, доповнивши резолютивну частину вироку, вказавши при цьому, що іспитовий строк звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 строком 1 (один) рік обчислюється з моменту проголошення вироку.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та послався на допущені районним судом порушення вимог кримінального процесуального закону в частині розгляду кримінального провадження незаконним складом суду;вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань, зокрема, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень.

Положення ч.1 ст.21 КПК України регламентують, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції, при розгляді справи та постановленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_8 дотримано не було, з огляду на наступне.

Розділом IV чинного Кримінального Процесуального кодексу України, передбачено, що підготовче судове засідання є відповідною стадією судового провадження.

У відповідності до ч.2 ст.76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, після надходження до районного суду для розгляду обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, справа надійшла для розгляду та розподілена на головуючого - суддю ОСОБА_1

21.12.2015 року, за результатами проведення підготовчого судового засідання суддею ОСОБА_1 була постановлена ухвала, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні було повернуто прокурору Тарутинського району Одеської області для виконання вимог процесуального закону та усунення недоліків (т.1 а.с.25-27).

Не погоджуючись з прийнятим судом рішенням, прокурором була подана апеляційна скарга з проханням про скасування ухвали.

За результатами розгляду апеляційної скарги, ухвалою апеляційного суду Одеської області 27.01.2016 року, апеляційна скарга була задоволена, а обвинувальний акт повернуто до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого провадження. (т.1 а.с.50-51).

Надалі, як свідчать журнал судового засідання та технічний запис фіксації судового процесу по даному кримінальному провадженню, під час проведення підготовчого судового засідання 17.03.2016 року, справа була отримана суддею цього ж суду ОСОБА_1 (т.1 а.с.64-65).

Як видно з матеріалів кримінального провадження, надалі справа розглядалася цим же головуючим суддею, тобто суддею ОСОБА_1 , за результатами якого був постановлений оскаржуваний вирок.

За встановлених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддя ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ч.2 ст.76 КПК України не мала права на повторний розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні, після скасування ухвали від 21.12.2015 року, постановленої нею за результатами проведення підготовчого судового засідання, оскільки існували обставини, які виключали участь цього судді у повторному розгляді обвинувального акту у даному кримінальному проваджені.

Згідно з вимогами ч.1 ст.412 КПК України - істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.412 КПК України, судове рішення, ухвалене незаконним складом суду, у будь-якому разі підлягає скасуванню.

З урахуванням того, що судове провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_8 здійснено і судове рішення ухвалено суддею районного суду, рішення якого у даному кримінальному провадженні було скасовано, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення по даній справі ухвалено незаконним складом суду, що, у відповідності до вимог ст.ст. 409, 415 КПК України, є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, тому колегія суддів не дає оцінку доводам прокурора, викладених в його апеляційній скарзі, але вони підлягають перевірці при новому судовому розгляді.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Тарутинського районного суду Одеської області від 12.04.2016 року відносно ОСОБА_8 , засудженої за ч.2 ст.342 та ч.3 ст.345 КК України - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000045 від 30.01.2015 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 342, ч. 2 ст. 345 КК України, зі стадії підготовчого судового засідання в тому ж суді, в іншому складі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4