Номер провадження: 11-кп/785/1078/16
Номер справи місцевого суду: 523/4295/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 22.04.2016 року по кримінальному провадженню №0000247 від 19.01.2015 року стосовно

ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця,

маючого середню освіту, офіційно неодруженого,

офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 22.04.2016 р. ОСОБА_8 засуджений за ст. 121 ч. 1 КК України до п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та відповідно до ст. 76 КК України на нього покладено обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації. Також вироком частково задоволено цивільний позов потерпілого, стягнуто з обвинуваченого на його користь 25 000 грн. за завдану шкоду ушкодженням здоров`я та 24 000 грн. в рахунок компенсування заробітку, втраченого внаслідок втрати професійної працездатності, та 25 000 грн. моральної шкоди.

Зазначеним вироком ОСОБА_8 засуджений за нанесення тяжких тілесних ушкоджень за наступних обставин.

18.01.2015 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 спільно розпивали спиртні напої біля магазину «Троица», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного 26а. На ґрунті раптово виниклої неприязні між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, що переріс в обопільну бійку. З метою припинення сутички між чоловіками ОСОБА_13 став їх розбороняти та робити зауваження, завдяки чому вони врешті-решт заспокоїлися. ОСОБА_9 залишився поряд з ОСОБА_13 , а ОСОБА_8 відійшов від них на деяку відстань, де у нього, у зв`язку з діями ОСОБА_9 , з метою помсти, виник умисел на нанесення йому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 та умисно предметом, що володіє колюче-ріжучими властивостями, наніс йому два удари в область черевної порожнини, в результаті чого спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у виді колото-різаного поранення поперекової області зліва, проникаючого до заочеревинного простору з пошкодженням загальної клубової артерії, клубової кишки, що супроводжувалось кровотечею та формуванням гематоми заочеревинного простору, колото-різаного сліпого проникаючого порання живота з пораненням клубової кішки із заочеревинною кровотечею, які супроводжувались розвитком геморагічного шоку тяжкого ступеня.
Після скоєння даного кримінального правопорушення ОСОБА_8 з місця події зник в невідомому напрямку, а ОСОБА_9 було доставлено до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» з метою надання медичної допомоги.
02.08.2016 року ухвалою Апеляційного суду Одеської області прокурору Одеської місцевої прокуратури №4 поновлено строк на апеляційне оскарження вирокуСуворовського районного суду м. Одеси від 22.04.2016 р. відносно ОСОБА_8 за ст. 121 ч. 1 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 6 місяців арешту; цивільний позов прокурора задовольнити та стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в особі КБУ «Одеська обласна клінічна лікарня» кошти у розмірі 11 965, 04 гривень в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого; стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в інтересах НДЕКЦ при ГУ МВС України в Одеській області 245 гривень 52 копійки в рахунок погашення вартості проведеної по справі експертизи. Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що вирок суду незаконний у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки суд невірно застосував закон України про кримінальну відповідальність та невірно протлумачив його зміст ст. 75, 65 КК України; також суд допустив порушення вимог ч. 3 ст. 349 КПК України та ст. 374 КПК вирок суду не відповідає встановленим вимогам, оскільки судом були досліджені докази в повному обсязі; крім того суд не прийняв рішення по цивільному позову прокурора та про судові витрати, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.
В запереченнях на апеляцію прокурора потерпілий частково підтримав апеляцію та просив тільки частково скасувати вирок, залишивши його в силі в частині розгляду цивільного позову.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію частково та просив вирок суду скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального законодавства, захисника та обвинуваченого, які спочатку заперечували проти апеляції, а в судових дебатах погодились з позицією прокурора та просили вирок суду скасувати з призначенням нового судового розгляду, потерпілого, який просив вирок суду залишити в силі, розглянувши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В ході апеляційного розгляду встановлено істотні порушення судом кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду постановити по даному кримінальному провадженню законний та обґрунтований вирок.

Так, відповідно до журналу судового засідання після заслуховування думки учасників судового розгляду з приводу обсягу та порядку дослідження доказів, які погодились з думкою прокурора про необхідність допиту обвинуваченого, потерпілого, дослідження письмових доказів (матеріалів справи) суд роз`яснив учасникам розгляду зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, проте рішення з цього питання не прийняв, в подальшому фактично дослідив всі докази по справі, а саме допитав обвинуваченого, потерпілого (а.п.58-61), свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (без ініціалів), ОСОБА_17 (а.п.70-72), ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 (а.п.77-79), дослідив відеозаписи слідчих дій (в журналі не зазначено яких), дослідив документи, невідомо які, прокурор оголосив матеріали (в журналі не зазначено які) і заявив суду, що надасть копії цих матеріалів (а.п.85-86), після чого оголосив про закінчення судового слідства та про проведення судових дебатів.

Не дивлячись на те, що кримінальне провадження розглянуто в загальному порядку, суд постановив вирок, який не відповідає вимогам ст. 374, 370 КПК, оскільки в ньому не викладено доказів на підтвердження вини ОСОБА_8 , не дана їм оцінка, а посилання в вироку на положення ч.3 ст. 349 КПК України є безпідставним, оскільки справа розглянута в іншому порядку.

Таким чином вирок суду є незаконним, необґрунтованим та немотивованим.

Крім того, відсутні звукозаписи судових засідань за 22.05.2015 р., коли допитувались свідки (а.п.70-72), про що судом складено акт (а.п. 73), та за 21.04.2016 р., коли мало бути надане останнє слово обвинуваченому та суд мав вийти до нарадчої кімнати. За останню дату відсутній і журнал судового засідання, а наявний тільки акт про те, що через технічні причини фіксація процесу за 21.04.2016 р. не відтворюється (а.п.181).

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 412 КПК України та п. 1 ч.1 ст. 415 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання, або технічний носій інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції та призначається в такому випадку новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Крім того, судом допущені інші істотні порушення вимог КПК.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, останній раз, коли відбулись дебати, судове засідання відбулось 29.10.2015 року (а.п.176). Після цього дані про виклик в судове засідання його учасників відсутні (а.п.177-181). Відповідно до журналу судового засідання від 22.04.2016 року вирок проголошено у відсутність прокурора та захисника, що останні підтвердили в судовому засіданні, у відсутність потерпілого. Обвинувачений в судовому засіданні апеляційного суду заявив, що він був присутній при проголошенні вироку, але не пояснив, з яких причин його копію не отримав в день проголошення вироку. Захисник отримав копію вироку та копію ухвали про виправлення описки аж 07.06.2016 року, а прокурор отримав копію вироку 01.06.2016 року, що підтверджується розпискою на а.п.200, що є грубим порушенням вимог ст.376 КПК, якою встановлено, що копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

При цьому в журналі судового засідання за 22.04.2016 р. зазначеного, що засідання відбулось та вирок було проголошено в період часу з 12 год. 40 хв. 47 секунд по 12 год. 40 хв. 53 сек., тобто за 6 секунд.

Також суд допустив грубі порушення норм КПК при розгляді цивільних позовів.

В матеріалах справи наявний цивільний позов потерпілого до обвинуваченого про стягнення шкоди, який надійшов до суду 24.03.2016 р. (а.п.40), проте в журналі судового засідання (підготовчого) за 24.03.2016 р. відсутні будь-які дані про заявлення потерпілим цього позову, про рішення суду про прийняття його до розгляду та про вручення обвинуваченому його копії.

На а.п. 53 наявний цивільний позов прокурора до обвинуваченого про стягнення завданої шкоди державі в результаті лікування потерпілого, який надійшов до суду після підготовчого засідання.

Проте журнал судового засідання від 06.04.2015 року починається з оголошення обвинувального акту прокурора, дані про проведення підготовчої частини судового засідання, в ході якої з`ясовується явка учасників судового розгляду, оголошується склад суду, з`ясовується наявність відводів, з`ясовується чи отримали учасники судового розгляду пам`ятку про права та обов`язки та чи вони їм зрозумілі, а також чи заявлявся прокурором позов, чи приймався він до розгляду та чи вручалась його копія обвинуваченому - відсутні.

Після оголошення обвинувального акту обвинувачений заявив, що винним себе визнає та те, що цивільний позов (невідомо який) визнає частково. Дані про оголошення 2-х цивільних позовів відсутні, як і дані про дослідження документів, долучених до позовів на підтвердження заявлених вимог.

При ухваленні вироку в порушення вимог ст. 368 КПК України суд взагалі не прийняв рішення по позову прокурора, не розглянув та не прийняв рішення з питання судових витрат, а рішення щодо цивільного позову потерпілого - жодним чином у вироку не обґрунтоване та не мотивоване.

Крім того, приймаючи рішення в підготовчому судовому засіданні про призначення обвинувального акту до розгляду, суд також порушив вимоги ст. 314 КПК України, оскільки призначив до розгляду обвинувальний акт, який не відповідає вимогам ч.1 п.5 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому відсутнє формулювання обвинувачення.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування даного вироку та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Що стосується доводів прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України та про наявність підстав для застосування ст. 69 КК України і призначення обвинуваченому покарання у виді 6 місяців арешту, то вони не ґрунтуються на конкретних даних, встановлених в ході розгляду кримінального провадження. Із апеляції не зрозуміло, чому на думку прокурора є підстави для застосування ст. 69 КК України, але не має підстав для застосування ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку три роки. Потерпілий вирок через його м`якість не оскаржив. На підставі викладеного не має підстав вважати призначене покарання м`яким.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412 ч.1, ч. 2 п.7, 415 ч. 1 п. 1, 368, 370, 374, 416, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора задовольнити частково, вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 22.04.2016 року стосовно ОСОБА_8 скасувати, призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_4

ОСОБА_3