АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/660/16 Справа № 709/277/16-к Категорія: ст.ст. 503-516 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаряОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
захисникаОСОБА_7
законного представника обвинуваченогоОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_8 на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13.05.2016 року про закриття кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_10 за ч.3 ст.185 КК України та щодо застосування відносно ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру за ознаками суспільно-небезпечних діянь передбачених ч.3 ст.185 та ч.3 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
До Чорнобаївського районного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185 КК України та клопотання про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядкуза ознаками суспільно-небезпечних діянь передбачених ч.3 ст.185 та ч.3 ст.187 КК України, посилаючись на те, що на час вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_9 за своїм психічним станом не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13.05.2016 року кримінальне провадження №0000408 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.185 КК України та щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 за ознаками суспільно-небезпечних діянь передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України - закрито.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в судовому засіданні було встановлено, що в момент вчинення інкримінованих діянь ОСОБА_9 не перебував у стані неосудності, а знаходився в стані обмеженої осудності, тобто є особою, яка відповідно до ст.20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності.Враховуючи, що неосудність ОСОБА_9 на момент вчинення суспільно-небезпечних діянь не встановлена, окремий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не є доцільним, оскільки вони підозрюються у вчинені значної кількості спільних діянь та по даному кримінальному провадженню бере участь сім потерпілих, а тому, суд прийшов до висновку про необхідність закриття даного кримінального провадження.
Не погодившись з ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13.05.2016 року законний представник обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду і невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, представника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_8 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, захисника адвоката ОСОБА_7 , думку прокурора, яка просила ухвалу суду скасувати у зв*язку з істотними порушеннями чинного кримінального процесуального законодавства, а провадження направити до суду першої інстанції, думку обвинуваченого ОСОБА_10 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.20 КК України кримінальній відповідальності підлягає особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.
Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" судам роз`яснено, що враховуючи те, що згідно зі ст.20 КК України особа, визнана обмежено осудною, підлягає кримінальній відповідальності, слід визнати, що справу щодо такої особи необхідно направляти до суду з обвинувальним висновком, в якому мають міститися дані про психічне захворювання цієї особи.
Згідно з вимогами ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:
1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;
2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.
Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.
Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Відповідно до положень ст.510 КПК України кримінальне провадження, яке здійснюється у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, і кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру можуть бути об`єднані в одне або виділені в окремі кримінальні провадження за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.511 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст.512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

У разі об`єднання в одне провадження кримінального провадження, яке здійснюється у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, та кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру вони розглядаються в судовому засіданні в одному кримінальному провадженні з додержанням вимог цього Кодексу. Після закінчення судового розгляду суд виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку щодо обвинуваченого та ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог ч.5 ст.513 КПК УкраїниКримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру може бути закрито судом, якщо неосудність особи на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не була встановлена, а так само в разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу. У такому разі після закриття судом кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру прокурор повинен розпочати кримінальне провадження в загальному порядку.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що вищевказані вимоги закону суд першої інстанції при винесенні рішення належним чином не врахував.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що відповідно до акту судово-псіхиатричного експерта №554 від 09.12.2015 року ОСОБА_9 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому правопорушень, а виявляє прояви емоційно-нестійкого розладу особистості на резидуально-органічному фоні з межовою розумовою відсталістю, ускладненого психічними і поведінковими розладами внаслідок вживання канабіноїдів з синдромом залежності, в стані нестійкої компенсації, через що на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому правопорушень, він не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними і на теперішній час також не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, не здатний самостійно здійснювати свої процесуальні права і обов`язки при проведенні слідчих дій і розгляді справи в суді.
Суд першої інстанції, встановивши, що в момент вчинення інкримінованих діянь ОСОБА_9 не перебував у стані неосудності, а знаходився у стані обмеженої осудності, повинен був відмовитиу застосуванні примусових заходів медичного характеру, кримінальне провадження щодо застосування відносно ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру закрити, а оскільки окремий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 є не доцільним, матеріали обвинувального акту відносно ОСОБА_10 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185 КК України та клопотанню про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядкуза ознаками суспільно-небезпечних діянь передбачених ч.3 ст.185 та ч.3 ст.187 КК України, та повернути прокурору для провадження досудового розслідування у загальному порядку.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13.05.2016 року необхідно скасувати, а по матеріалам обвинувального акту відносно ОСОБА_10 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185 КК України та клопотанню про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядкуза ознаками суспільно-небезпечних діянь передбачених ч.3 ст.185 та ч.3 ст.187 КК України призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 288, 314, 404, 405, 407, 409, 411 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13.05.2016 року про закриття кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_10 за ч.3 ст.185 КК України та щодо застосування відносно ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру за ознаками суспільно-небезпечних діянь передбачених ч.3 ст.185 та ч.3 ст.187 КК України скасувати, а по матеріалам обвинувального акту щодо ОСОБА_10 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185 КК України та клопотанню про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядкуза ознаками суспільно-небезпечних діянь передбачених ч.3 ст.185 та ч.3 ст.187 КК України призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді