Справа № 289/864/16-к
Номер провадження 1-кп/289/93/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2016 року м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 00248 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше судимого :

-16.10.1998 року Радомишльським районним судом за ч. 1 ст. 140 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

-10.03.1999 року Радомишльським районним судом за ч. 3 ст. 140, 44 КК України на 1 рік 6 міс. позбавлення волі, на підставі ч. 3 ст. 42 КК України приєднано не відбуту частину по вироку від 16.10.1998 р., засуджено на 2 р. 6 міс. позбавлення волі;

-04.10.2000 року Радомишльським районним судом за ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ч. 2 ст. 17, ст. 42 КК України на 5 років позбавлення волі;

-23.02.2006 року Радомишльським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-06.04.2006 року Радомишльським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 23.02.2006 року та призначено покарання 4 роки позбавлення волі;

-03.10.2013 року Радомишльським районним судом за ст. 124 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
17.04.2016 року, біля 14-00 години обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за умисні злочини, перебуваючи в цей час у стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна, прийшов до помешкання сусідки ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , яка в той час була відсутня за місцем проживання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, усвідомлюючи противоправний характер вчинюваних ним дій, діючи з корисним мотивом, вийняв скло у вікні веранди, після чого рукою відкрив замок на вхідних дверях і таким чином, через двері проник в середину будинку, звідки таємно викрав гроші в сумі 12000 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 своїми злочинними діями спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 12000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і підтвердив, що злочин ним був вчинений при фактичних обставинах викладених вище. Щиро кається у скоєному та просить суд його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі в зв`язку із поганим станом здоров`я (а.с.13).

Переконавшись у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеним фактом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у житло.

Згідно до ст. 337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

В суді ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, що свідчить про надання допомоги суду у встановленні обставин справи, щиро розкаявся, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , на підставі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він: раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів (а.с.51-52); офіційно не працевлаштований; за місцем реєстрації на диспансерних обліках у нарколога і психіатра не перебуває (а.с.48); за місцем проживання характеризується посередньо (а.с.50); одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей; інших відомостей не добуто, обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не надано.

При призначенні покарання суд враховує, що вчинений злочин є тяжким злочином, враховує наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, що матеріальна шкода потерпілій не відшкодована, тому покарання необхідно призначити у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі у мінімальних межах.

За наведеного обґрунтування достатніх підстав для застосування правил ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його застосування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 369-378 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати до набрання вироком законної сили, після чого обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений з передбачених ст. 349 КПК України підстав до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1