Справа № 201/4348/16-к
Провадження № 1-кс/201/2664/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 21 березня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000611, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2015 -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000611.

В обґрунтування доводів скарги посилаються на те, що рішення про закриття кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення прийнято фактично без проведення належного досудового розслідування.

Скаржник та його представник надали заяву, в якій просили скаргу задовольнити та розглядати її за їх відсутності, що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника та його представника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Прокурор надав для вивчення у судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000611, та просив справу розглянути за його відсутністю.

Суд, безпосередньо дослідивши матеріали скарги та матеріали досудового розслідування № 0000611, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постановою слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 21.03.2016 року кримінальне провадження № 0000611, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2015 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 374, ч. 1 ст. 375, ч. 2 ст. 376-1 КК України, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із встановленням відсутності у діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження від 28 грудня 2015 року не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України.

Так, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий обґрунтував його тим, що під час досудового розслідування не було встановлено даних, які б свідчили про застосування до ОСОБА_3 під час досудового слідства у кримінальній справі № 62009044 за фактом умисного вбивства ОСОБА_5 фізичного або психічного насильства з боку працівників правоохоронних органів; зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень соужбовими особами прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська, Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, апеляційного суду Дніпропетровської області, фактів службового підроблення працівниками вказаних правоохоронних органів та місцевих судів під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за ст. 94 КК України (в редакції 1960 року), завідомо незаконного затримання та тримання під вартою ОСОБА_3 працівниками УКР ГУМВС України в Дніпропетровській області та Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві, притягнення ОСОБА_3 як завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, прокурором чи іншою уповноваженою на то особою в рамках досудового розслідування у кримінальній справі № 62009044 за фактом умисного вбивства ОСОБА_5 , примушування ОСОБА_3 давати показання під час досудового розслідування у вказаній кримінальній справі, порушення прав ОСОБА_3 на захист, постановлення суддею ОСОБА_6 та суддями апеляційного суду Дніпропетровської області завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали, постанови в рамках судового розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 94 КК України (в редакції 1960 року), незаконне втручання працівниками Красногвардійського та Бабушкінського районних судів м. Дніпропетровська в роботу автоматизованої системи документообігу суду.

Проте, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що органом досудового розслідування у прийнятій постанові взагалі не зазначено та не проаналізовано доводів заявника, викладених у його заяві про вчинення кримінальних правопорушень, не вказано чим доводяться або спростовуються факти зазначені у заяві, яким чином слідчим їх перевірено.

При цьому, приймаючи оскаржувану постанову, слідчий лише перерахував процесуальні дії, які були вчинені під час досудового розслідування даного кримінального провадження, без надання їм належної правової оцінки та аналізу, а також без зазначення які саме пояснення свідків або отримані під час досудового розслідування письмові докази свідчать про відсутність в діянні представників правоохоронних органів та судової влади складу кримінальних правопорушень, за якими відповідні відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами ОСОБА_3 , тобто слідчий не перевірив усіх обставин заяви про кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим постанова про закриття кримінального провадження № 0000611 є передчасною і підлягає скасуванню для перевірки цих обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження № 00000611, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2015 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 374, ч. 1 ст. 375, ч. 2 ст. 376-1 КК України, не були дотримані вимоги чинного кримінально процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову від 21 березня 2015 року, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 21 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000611, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2015, скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000611, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2015, направити до прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1