Справа № 148/492/16-к
Провадження №1-кп/148/80/16
01 червня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження -
з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту - обвинуваченої ОСОБА_4 ,
за участі потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
08 лютого 2016 року близько 10:00 год. по вул. Першотравневій, 1 в с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області, навпроти «Автомийки», між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт з приводу того, що остання не перерахувала гроші чоловіку ОСОБА_4 ОСОБА_7 . Під час конфлікту ОСОБА_4 навмисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, нанесла кілька ударів по голові та обличчю ОСОБА_5 жіночою сумочкою. Після чого лівою рукою ОСОБА_4 взяла ОСОБА_5 за верхній одяг та почала смикати, тим самим нанесла останній тілесні ушкодження в груди. Вирвавшись із рук ОСОБА_4 , ОСОБА_5 схопилась руками за жіночу сумочку ОСОБА_4 , щоб припинити її дії.
В результаті навмисних дій ОСОБА_4 . ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експертизи № 9 від 09.02.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала. Суду пояснила, що 08 лютого 2016 року близько 09.30-10.00 год. вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 під`їхали до контори ПСП «Україна» в с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області, оскільки головний бухгалтер ОСОБА_5 повинна була за вказівкою директора ОСОБА_8 виплатити її чоловіку гроші за виконані ремонті роботи. В цей час на робочому місці ОСОБА_5 не було. Очікуючи на неї у своєму автомобілі на вулиці, вони побачили ОСОБА_5 біля автомобіля на «Автомийці». Вона вирішила особисто переговорити з ОСОБА_5 щодо виплати грошей, а тому сказала чоловікові чекати її в автомобілі, а сама вийшла і попрямувала до ОСОБА_5 . Коли підійшла то останньої, то представилась і запитала, коли та виплатить гроші її чоловіку. ОСОБА_5 повідомила, що вона не знає її і не розуміє, які кошти вона має виплатити, та намагалась відійти. Вона притримала її правою рукою, говорячи про те, що розмова ще не закінчена. Після чого ОСОБА_5 схопила її за пальто, а вона схопила її за верхній одяг, внаслідок чого вони почали смикати одна одну за верхній одяг та розмовляти на підвищених тонах, у ОСОБА_5 впала з голови шапка. ОСОБА_5 почала її тягти, вона вириватись від неї. ОСОБА_5 схопила її за сумку після чого вона вирвалась і пішла до свого автомобіля. Зазначила, що не наносила ОСОБА_5 ніяких тілесних ушкоджень та не била її. Чи були на ОСОБА_5 в той день синці чи інші ушкодження вона не бачила, але наступного дня на ній не було синців. Вважає, що ніяких тілесних ушкоджень на ОСОБА_5 від тих подій, що між ними сталися, не могло бути та що жіночою сумкою не можна було нанести таких тілесних ушкоджень. Крім того, якби від нанесення ударів сумкою у ОСОБА_5 виникли тілесні ушкодження, то вони були б і у неї. Однак у неї самої синців не було, що підтверджено і висновком експерта, після її обстеження. Також зазначила, що раніше ОСОБА_5 вона не знала, її чоловік у трудових відносинах з ПСП «Україна» не перебував. Також зазначила, що чоловік чекав її в автомобілі та не виходив до них, коли між ними виник конфлікт. Цивільний позов ОСОБА_5 не визнала, вважає, що не повинна відшкодовувати моральну шкоду ОСОБА_5 , оскільки тілесних ушкоджень їй не наносила.
Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 08 лютого 2016 року, коли вона перебувала на «Автомийці» по АДРЕСА_2 (на кругу), та знаходилась позаду свого автомобіля, біля багажника, до неї підійшла ОСОБА_4 та сказала, що вона жінка ОСОБА_7 і запитала, коли вона віддасть йому гроші. Вона порадила звертатись їй до директора з цього питання, так як ніяких коштів для перерахування ОСОБА_7 , він їй не передавав. Хотіла пройти від багажника вперед. В цей час ОСОБА_4 вхопила її за пальто правою рукою, від чого ґудзики на ньому відразу відірвались, та почала бити сумкою, яка знаходилась у неї в лівій руці, по голові та обличчю, не давала ступити кроку. Вона її не відштовхувала, а лише намагалася уникнути ударів, а тому відступала від неї, а та, тримаючи її за пальто та смикаючи, наступала, в результаті чого вони перемістилися до кіоску хлібопродуктів. Біля кіоску вона схопила ОСОБА_4 за сумку і на цьому конфлікт між ними припинився, ОСОБА_4 пішла до свого автомобіля. Зазначила, що синці в неї були на щоці, голові, вусі та на грудях. Вона подзвонила директору та в поліцію, цього ж дня пройшла медичне обстеження. Також зазначила, що знала чоловіка ОСОБА_4 , однак якихось особистих відносин між ними не було. Крім того, він ніколи офіційно в ПСП «Україна не працював. Сама вона ОСОБА_4 не била. Особисто вона не була винна грошей ні ОСОБА_4 , ні її чоловікові. Коштів для перерахунку ОСОБА_7 директор ПСП «Україна», їй не надавав. Також зазначила, що цивільний позов підтримує у повному обсязі, оскільки зазнала моральних страждань, сорому, її знають люди, а вона змушена була ходити в поліцію та інші органи, чим був порушений її звичний спосіб життя. Просила позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_4 на її користь 5000 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу. Вважає, що обвинуваченій має бути призначене покарання у виді штрафу в найбільшому розмірі.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 08 лютого 2016 року зранку, між 9 та 10 годинами, в с. Кинашеві Тульчинського району на об`їзній дорозі, він йшов до магазину «Продукти», щоб купити кави. Через дорогу біля «Автомийки» він почув крик та побачив, як ОСОБА_4 жіночою сумочкою, яку тримала у правій руці, била ОСОБА_5 . ОСОБА_4 нанесла близько 3-4 ударів ОСОБА_5 , які в основному приходились по грудях. Коли вона замахувалась сумкою, то певні удари прийшлись і по голові ОСОБА_5 , оскільки у останньої впала шапка. Так як ОСОБА_5 відступала від ударів ОСОБА_4 , а остання наступала на неї, вони дійшли до ларька хлібопродуктів. Останні удари ОСОБА_4 нанесла біля цього ларька. Бійка припинилась і вони розійшлись, коли ОСОБА_5 вхопила ОСОБА_4 за сумочку, якою та наносила удари. Між ними були крики і нецензурна лексика. Щоб ОСОБА_5 била ОСОБА_4 він не бачив.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 08 лютого 2016 року вона в справах ходила на «газове господарство», що неподалік ПСП «Україна» в с. Кинашів. Між 09-10 год. ранку вона побачила ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які знаходилися в с. Кинашеві неподалік об`їзної дороги біля кіоска хлібопродуктів, з протилежного боку дороги навпроти неї. Почула крики та побачила, як ОСОБА_4 била ОСОБА_5 в груди та висловлювалась нецензурною лексикою, сіпала ОСОБА_5 за пальто. Все це відбувалося 5-10 хв. ОСОБА_5 ОСОБА_4 не била, лише хотіла схопити її за руки, щоб припинити її дії. Коли ОСОБА_4 замахнулась жіночою сумочкою, ОСОБА_5 схопила її за неї і на цьому все припинилось, ОСОБА_4 відійшла сіла в жовту машину.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що працює продавцем в кіоску «Свіжий хліб», що знаходиться на об`їзній дорозі в с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області. ОСОБА_5 вона знає, так як та неподалік працює в бухгалтерії ПСП «Україна» та часто заходить і купує в неї хліб. В лютому 2016 року, коли вона перебувала на роботі, зранку вона почула крики та сварку між двома жінками, про що саме вони сперечались їй невідомо, бо на вулицю з ларька вона не виходила. Через вікно вона бачила, що вони знаходились ближче до автодороги та чула як ОСОБА_4 кричала нецензурні слова, а ОСОБА_5 плакала. Після того ОСОБА_5 зайшла до неї в кіоск та була вся стривожена, заплакана, в неї тремтіли руки. На руці в неї була кров, але та повідомила їй, що це вона поранилась вдома. Поліція приїхала через 20-30 хв., почали все з`ясовувати. Потім ОСОБА_5 пішла до себе в контору пришивати ґудзики, які в ході сварки з ОСОБА_4 були відірвані від пальта.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачена ОСОБА_4 є його дружиною. 08 лютого 2016 року він разом з нею близько 9 год. ранку під`їхали до ПСП «Україна» в с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області, де ОСОБА_5 мала віддати йому гроші за виконану роботу. На роботі останньої ще не було, а тому він разом з дружиною чекали на неї на вулиці у своєму автомобілі. Чекаючи ОСОБА_5 , вони побачили її біля автомобіля на «Автомийці» (на кругу). Його дружина ОСОБА_4 сказала, що сама переговорить з ОСОБА_5 про виплату коштів та попрямувала до неї. Дружина підійшла до ОСОБА_5 , яка знаходилась ззаду автомобіля біля багажника. Вони знаходились від нього на відстані 5 метрів. ОСОБА_5 хотіла йти, його дружина стала перед неї і рукою призупинила її. Між ними почалася тяганина. ОСОБА_5 вчепилася за сумку його дружини та тягнула її ближче до дороги. Вони дійсно між собою сварилися, лаялися, але не билися Всі ці події відбувалися півхвилини. Його дружині ударів не наносилось, але руки в неї були подряпані. Також зазначив, що він з машини не виходив, щоб їх розборонити та не викликав поліцію. Вважає, що нічого такого не сталося, щоб необхідно було викликати поліцію. Також зазначив, що офіційно в трудових відносинах з ПСП «Україна» він не перебував, особисто ОСОБА_5 йому ніяких коштів винна не була, а був винен її начальник ОСОБА_8 , для якого він виконував ремонтні роботи і саме останній йому повідомив, до кого слід звернутися за розрахунком. Про те, чи надав ОСОБА_8 ОСОБА_5 ці кошти йому також не відомо. Зазначив, що в той день після тих подій його дружина не зверталася до поліції та медичне освідування не проходила, а звернулася пізніше вже через кілька днів після того, як їм стало відомо про те, що ОСОБА_5 написала заяву до поліції та пройшла медичне освідування та в неї виявлено тілесні ушкодження. Однак у його дружини не було виявлено тілесних ушкоджень. Вважає, що вказана медекспертиза про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 зроблена для неї на замовлення.
В судовому засіданні експерт ОСОБА_12 суду пояснив, що 08 лютого 2016 року близько 10.30 год. до нього за постановою слідчого про призначення медичної експертизи звернулася ОСОБА_5 , яка повідомила про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень. При її огляді, крім нього, були також лаборант та секретар. При її огляді ним були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, як вказано у висновку, які відносяться до тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Їх було не багато, але вони були. Вказані тілесні ушкодження виникли від неодноразової дії твердого тупого предмета (предметів) і могли бути нанесені як жіночою сумкою, так і руками, тобто тупим предметом. Повідомив, що в залежності від частини тіла, де утворився синець чи садно, він може зникнути раніше чи пізніше. Також зазначив, що ОСОБА_4 він також обстежував. Вона звернулася до нього не в той самий день, що й ОСОБА_5 , а пізніше, тілесних ушкоджень в неї він не виявив, а скаржилася вона на головні болі, тому він порекомендував звернутися до іншого лікаря. Зазначив, що при таких обставинах не обов`язково, що і у ОСОБА_4 мали бути тілесні ушкодження. Також зазначив, що в експертному висновку № 9 від 09.02.2016 року у прізвищі потерпілої ОСОБА_5 допущено описку, але це саме ця особа, яку він освідував.
В ході судового розгляду судом досліджено також письмові докази, зокрема:
-письмова заява ОСОБА_5 від 08.02.2016 року, адресована начальнику Тульчинського ВП ГУНП у Вінницькій області, в якій вона просить прийняти заходи до дружини ОСОБА_13 , яка нанесла їй тілесні ушкодження та обірвала ґудзики на пальто;
-висновок експерта № 9 від 09 лютого 2016 року, згідно якого у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, синців, саден в області голови, обличчя, лівого вуха, правої молочної залози, а також поверхневої рани на поверхні лівої кисті. Дані тілесні ушкодження виникли від неодноразової дії твердого тупого предмета (предметів), що могло бути в термін і за обставин, на які вказує обстежена і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я;
-протокол проведення слідчого експерименту від 11 лютого 2016 року, згідно якого ОСОБА_5 розповіла та показала, як до не підійшла ОСОБА_4 , не давала їй пройти, наносила удари жіночою сумочкою по обличчю та голові, як смикала її за верхній одяг та як вона припинила її дії, схопивши за сумку;
Під час судового розгляду досліджено також відеозапис, наданий ОСОБА_4 , та знятий, за її словами, з камер спостереження в ТЦ «Перлина» у м. Тульчин 09.02.2016 року, на якому видно ОСОБА_5 , яка проходить між рядами торгових ларьків.
Надаючи оцінку дослідженим в ході судового розгляду доказам з точки зору їх належності та допустимості, суд вважає, що показання свідків, письмові докази є належними та допустимими. Що стосується відеозапису, дослідженого за клопотанням обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає його недопустимим доказом, оскільки він отриманий не в порядку, передбаченому КПК України, на чому наголошувалось прокурором, потерпілою та її представником і не був відкритий стороною захисту іншій стороні під час досудовому розслідування.
Не зважаючи на те, що ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала, її вина доводиться дослідженими в ході судового розгляду доказами. Так, і обвинувачена, і потерпіла, і свідки у своїх поясненнях надали однакові покази щодо часу та місця події. Ніхто із них не заперечив того факту, що між обвинуваченою та потерпілою раптово виник конфлікт. Не зважаючи на те, що обвинувачена та свідок ОСОБА_7 заперечила спричинення в ході цього конфлікту тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , даний факт підтверджено в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_9 , який підтвердив нанесення ОСОБА_5 . ОСОБА_4 ударів жіночою сумочкою по голові та грудях та свідка ОСОБА_10 , яка вказала на те, що ОСОБА_4 наносила ОСОБА_5 удари руками в груди біля хлібного ларька. Факт спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, доводиться також і висновком експертизи № 9 від 09.02.2016 року, згідно якого вони могли виникнути за обставин, на які вказано потерпілою, та який не суперечить іншим доказам, та поясненням експерта в суді, який роз`яснив, що такі тілесні ушкодження могли бути нанесені як руками, так і жіночою сумкою.
Пояснення свідка ОСОБА_7 узгоджуються із поясненнями інших свідків, обвинуваченої та потерпілої щодо місця, часу події та причин виникнення конфлікту між останніми та, як і покази обвинуваченої, не відповідають іншим доказам в частині того, що вона не наносила тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Суд розцінює таку позицію свідка ОСОБА_7 як спосіб захисту обвинуваченої, яка є його дружиною.
При встановлених обставинах та досліджених доказах у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена і зібраних доказів достатньо для визнання її винуватою.
Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає, що їх слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої щодо призначення обвинуваченій покарання.
Обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, вчинила злочин невеликої тяжкості, у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої в ході судового розгляду не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, передбачених ст.67 КК України, не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.
Цивільний позов ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 зазнала моральних страждань, викликаних неправомірними діями щодо неї з боку ОСОБА_4 , внаслідок якого було порушено її спокій та звичний спосіб життя, вона перенесла приниження та стрес. У відшкодування моральної шкоди суд вважає можливим стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої 2000 грн. моральної школи. Також на користь потерпілої з обвинуваченої підлягає стягненню 1000 грн. витрат на правову допомогу, які документально підтверджені. В дохід держави з обвинуваченої слід стягнути 551,20 грн. судового збору у зв`язку з розглядом цивільного позову, оскільки потерпіла від його сплати була звільнена.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2000 грн. (дві тисячі гривень) у відшкодування моральної шкоди, 1000 грн. (одна тисяча) витрат на правову допомогу та 551 грн. 20 коп. (п`ятсот п`ятдесят одна гривня двадцять копійок) судового збору - в дохід держави
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя ОСОБА_1