Єдиний унікальний № 500/3619/16-к
Провадження № 1-кп/500/340/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
20 липня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,
потерпіла ОСОБА_6 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001292, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

18 вересня 1997 року Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 206 КК 1960 р. до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 461 КК 1960 р. з відстрочкою виконання вироку на 2 роки,

25 березня 1998 року Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК 1960 р. до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 04.06.1999 р. на підставі Песчанського районного суду Вінницької області від 03.06.1999 р. відповідно до ст. 53 КК 1960 р. умовно-достроково на 2 р. 1 міс. 25 днів,

20 листопада 2000 року Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ст. ст. 42, 43 КК 1960 р. до 4 років позбавлення волі, звільнений 04.09.2004 р. за відбуттям строку покарання,

24 червня 2008 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 22.06.2010 р. на підстав постанови Малиновського районного суду м. Одеса від 14.06.2010 р. відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроково на 2 міс. 14 днів,

24 грудня 2013 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 2 роки, звільнений від покарання на підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.01.2016 р. (судимість погашена),

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:
В середині січня 2016 року в темну пору доби, більш точно дату та час не встановлено, у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виникла сварка на побутовому ґрунті, під час якої ОСОБА_5 , діючи з особистих неприязних мотивів, які виникли під час сварки, маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій, наніс множинні удари руками та ногами по обличчю, голові та тілу останньому, задавши йому умисні тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_7 помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 194 від 25.05.2016 р. смерть ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинному зв`язку з відкритою черепно-мозковою травмою у формі перелому кісток склепіння та основи черепа.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті. Так, обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що в середині січня 2016 року ввечері він прийшов у будинок АДРЕСА_3 , де він тимчасового проживав з дозволу господаря цього будинку, оскільки власного житла у нього немає. Зайшовши у свою кімнату, він побачив, що на його ліжку спить невідома йому особа. Він пішов до господаря будинку ОСОБА_8 , який також спав у своїй кімнаті, та спитав його, хто спить на його ліжку. ОСОБА_9 відповів йому, що це ОСОБА_10 . Згодом під час кримінального провадження він дізнався прізвище останнього. Цього ОСОБА_11 до цього дня він бачив кілька разів, близько з ним не був знайомим. Він знов повернувся до своєї кімнати та знов почав будити ОСОБА_11 , пропонував йому перелягти на інше ліжко. ОСОБА_10 почав висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, між ними виникла сварка, під час якої вони почали битися. Він завдав ОСОБА_12 біля 20 ударів по різним частинам тіла, у тому числі і по голові. ОСОБА_10 падав, знов піднімався та він знов завдав йому удари, востаннє, коли ОСОБА_10 впав на підлогу, він вдарив його ногою у голову, від чого ОСОБА_10 почав хрипіти. Він вийшов в іншу кімнату, де покурив, заспокоївся, а коли повернувся, то ОСОБА_10 вже не подавав ознак життя, лежав нерухомо. Він злякався та пішов з того будинку. Наступного дня, після обіду, він прийшов у цей будинок, та побачив, що кімната, в якій знаходилося тіло ОСОБА_11 , обгоріла. Він склав тіло у велику клітчату сумку та виніс його на задній двір будинку, де заклав палками. Він повернувся туди ще через декілька днів та побачив, що до тіла протоптана доріжка, але не людьми, а собаками, сумка була відкрита, а тіло погризено, тоді він закопав тіло позаду городу того ж будинку. Після цього він до цього будинку більше не повертався. ОСОБА_7 він із самого початку не мав наміру вбивати, оскільки він бажав лише лягти відпочити на своєму ліжку, але ОСОБА_10 почав ображати його нецензурною лайкою та спровокував його, він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_12 для того, щоб заспокоїти його.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів у добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , допитом потерпілої ОСОБА_6 , дослідженням даних висновку судово-медичної експертизи, судово-психіатричної експертизи, документів, що стосуються заходів забезпечення кримінального провадження, а також документів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_6 , залучена до участі у кримінальному провадженні в якості потерпілої, у судовому засіданні пояснила, що вона працює заступником начальника Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради з питань державних соціальних гарантій. На лист слідчого ОСОБА_13 , вона звернулася до останньої, яка пояснила їй, що оскільки у постраждалого ОСОБА_7 немає родичів, то хтось має представляти його інтереси, тоді вона написала відповідну заяву про залучення її як потерпілої. З приводу справи їй нічого не відомо. Вона перевірила документи УПСЗН та виявила, що в жовтні 2015 р. ОСОБА_7 , 1966 р.н., звертався до них із заявою про виділення матеріальної допомоги на лікування, яка йому була надана. При цьому він зазначав, що проживає по АДРЕСА_4 , але він вказав, що це будинок його знайомої, власного житла у нього немає.

Крім повного визнання себе винним обвинуваченим ОСОБА_5 , його винність у вчиненні злочину також повністю підтверджується даними судово-медичної експертизи № 194 від 25.05.2016 р., згідно яким смерть ОСОБА_7 знаходиться в прямому причинному зв`язку з відкритою черепно-мозковою травмою у формі перелому кісток склепіння та основи черепа. Виявлені ушкодження на голові (м`яких тканин та кісток черепа), а саме Пошкодження 1, що розташовано на лівій тім`яній кістці в передніх відділах, Пошкодження 2, що розташовано на лівій величній дузі в середніх відділах, Пошкодження 3, що розташовано на лівій тім`яній кістці, розглядаються як єдиний комплекс ушкоджень, які утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких не відобразилися. Кожне із зазначених ушкоджень, узяте окремо, або в сукупності є смертельним, розвиваючись одночасно, через загальне ускладнення привели до розвитку загрожуючому життю стану і за цією ознакою в окремо або в своїй сукупності повинні розцінюватися як заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю з наявністю прямого причинного зв`язку зі смертю. Відкрита черепно-мозкова травма у формі перелому кісток склепіння та основи черепа при звичайному перебігу викликає небезпечні для життя явища і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Після отриманих тілесних ушкоджень потерпілий міг прожити короткий проміжок часу від кількох десятків хвилин до декількох годин. І в цей короткий проміжок часу ОСОБА_7 не мав можливості здійснювати самостійно будь-які координовані дії (ходити, розмовляти, чинити опір і т.д.), однак він міг здійснювати вкрай обмежений обсяг некоординованих дій в короткий проміжок часу (до наростаючим явищам ускладнень відкритої черепно-мозкової травми). При наданні ОСОБА_7 своєчасної медичної допомоги у спеціалізованому медичному закладі безпосередньо після заподіяння йому тілесних ушкоджень або незабаром після цього не виключений успішний результат. При судово-токсилогічному дослідженні в м`язі виявлений етиловий спирт в концентрації 1,03 проміле. Давність останків людини може складати до одного року без врахування факторів навколишнього середовища.

Крім того, відповідно до даних судово-психіатричної експертизи № 257 від 14.06.2016 р., ОСОБА_5 будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав та не страждає. Наявних ознак розладу психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, ознак синдрому залежності внаслідок вживання наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів не має. ОСОБА_5 в період, який відноситься до вчиненні інкримінованих йому дій, ознак будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки в теперішній час не страждає, за своїм психічним станом може брати участь у проведенні слідчих дій та постати перед судом. ОСОБА_14 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Тому суд визнає ОСОБА_5 осудним та таким, що підлягає кримінальній відповідальності.

Таким чином, суд вважає, що досліджені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд також приймає до уваги те, що відповідно до ст. ст. 3 та 27 Конституції України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом кожної людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, внаслідок якого настала смерть людини.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

З урахуванням вказаних обставин, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_5 має чотири непогашені судимості за вчинення умисних злочинів та знов вчинив умисний тяжкий злочин, позитивно характеризується за місцем проживання, характеру, обставини та причини вчинення злочину, події, що йому передували, його наслідки, а також позицію потерпілої ОСОБА_6 , суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винному ОСОБА_5 необхідним для його виправлення та запобігання нових злочинів буде призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України. При цьому підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був затриманий 13 травня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2016 р., та досі тримається під вартою, у зв`язку з тим, що цією ж ухвалою слідчого судді відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався у встановленому законом порядку та спливає 06 вересня 2016 року. З метою виконання вироку та запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від призначеного покарання та вчинити інші злочини суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Крім того, суд вважає за необхідне зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 13 травня 2016 року до набрання вироком законної сили, виходячи в силу вимог абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.04.2016 р. арешт, та перелічені в ній речі відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України слід знищити, як майно, що немає ніякої цінності та не може бути використане.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років та шість місяців.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 продовжити строк тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його взяття під варту, тобто з 13 травня 2016 року.

В силу ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13 травня 2016 року до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.04.2015 р. арешт, та зріз волосся з тім`яної області невстановленого трупа, фрагмент з джинсових штанів, фрагмент зі спортивних штанів, труси синього кольору невстановленого трупа, які упаковано в експертний пакет білого кольору №1, зразки прихожої кімнати дому з лівої стіни у паперовому згортку, зразки з правої стіни у паперовому згортку, зразки зі стекла двері входу у кімнату № 2, які упаковано в експертний пакет №2373458; зразки з кімнати №1 з лівої стіни у паперовому згортку, зразки з правої стіни у папером згортку, зразки зі стіни, яка паралельна до вхідної двері у паперовому згортку, зразки зі стіни, яка межує зі стіною прихожої кімнатою у паперовому згортку, які упаковано в експертний пакет №2373457; зразки з кімнати №2 з лівої стіни у паперовому згортку, зразки з правої стіни у паперовому згортку, зразки зі стіни, яка паралельна до входу у кімнату у паперовому згортку, які упаковано в експертний пакет №2373456, знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 , який перебуває під вартою, в той самий строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1