Провадження № 11-кп/792/418/16
Справа № 688/3946/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.186, ч.2 ст.186,
ч.1 ст.357 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

законних представників обвинувачених ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

захисників ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

ОСОБА_20 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та їх захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , захисників ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_19 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , ОСОБА_17 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Шепетівського міськрайонного суду від 31 березня 2016 року, -

В с т а н о в и л а:

Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 31 березня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого:

- 25.06.2015 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 1 ст.357, ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 186,ч.1 ст. 162 КК України, та призначено покарання:

-за ч.2 ст.186 КК України ( епізоди від 29.05.2015 та 19.06.2015 року) 4 роки позбавлення волі;

-за ч.1 ст.357 КК України ( епізод 19.06.2015 року) 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

За правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Шепетівського міськрайонного суду від 25.06.2015 року, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

-За ч.2 ст.187 КК України ОСОБА_7 призначено 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, крім житла;

-за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі;

-за ч.1 ст.357 КК України (епізод 27.07.2015 року) 1 рік обмеження волі;

-за ч.3 ст.186 КК України 5 років позбавлення волі;

-за ч.1 ст.162 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, пп. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, шляхом переведення покарання у виді обмеження волі у покарання у виді позбавлення волі та часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, крім житла.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шепетівського міськрайонного суду від 25.06.2015 року ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, крім житла.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 511 грн. 47 коп. процесуальних витрат по справі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 31 березня 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України до строку відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено зарахувати строк попереднього ув`язнення із 22 вересня 2015 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередній тримання під вартою.

За ч.3 ст.357 КК України та ч.1 ст.304 КК України ОСОБА_7 виправдано за відсутністю у його діях складу вказаних злочинів.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, учня Шепетівського професійного ліцею, неодруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст.357, ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 185 КК України, та призначено покарання:

-за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, крім житла;

-за ч.1 ст.357 КК України штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

-за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, крім житла.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати із 31 березня 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України до строку відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено зарахувати строк попереднього ув`язнення із 31 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 обрано у виді тримання під вартою із взяттям під варту в залі суду 31 березня 2016 року.

За ч.3 ст.357 КК України ОСОБА_8 виправдано у зв`язку із відсутністю у його діях складу вказаного злочину.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 10-го класу ЗОШ №6, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186 КК України, і призначено покарання:

- за ч.2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 186 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_10 остаточно призначено 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України на ОСОБА_10 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_10 216 грн. 85 коп. процесуальних витрат по справі.

За ч.1 ст. 357 КК України ОСОБА_10 визнано винним та звільнено від покарання.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, інваліда 2-ої групи, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених, ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 125 КК України, і призначено покарання:

-за ч.3 ст. 186 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

-за ч.2 ст.125 КК України штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_11 остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України на ОСОБА_11 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_21 4500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_11 216 грн. 85 коп. процесуальних витрат по справі.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця та жителя АДРЕСА_4 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України на ОСОБА_12 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжні заходи до вступу вироку в законну силу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не обиралися.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_12 216 грн. 85 коп. процесуальних витрат по справі.

Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 5000 грн. на користь потерпілої ОСОБА_22 в рахунок відшкодування моральної шкоди. У разі відсутності у неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_12 майна, достатнього для відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_22 , моральну шкоду у вказаному розмірі ухвалено стягнути з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця та жителя АДРЕСА_5 , громадянина України, із професійно-технічною освітою, не працюючого, неодруженого, в порядку ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 185 КК України, і призначено покарання:

-за ч.2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі;

-за ч.1 ст. 357 КК України штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

-за ч.2 ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, крім житла;

-за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, крім житла.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з 31 березня 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України до строку відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено зарахувати строк попереднього ув`язнення із 31 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_9 із домашнього арешту ухвалено змінити на тримання під вартою, із взяттям його під варту в залі суду 31 березня 2016 року.

За ч. 3 ст. 357 КК України ОСОБА_9 виправдано за відсутністю у його діях складу вказаного злочину.

За вироком суду 29 травня 2015 року близько 23-ої години 50 хвилин біля бару «Третій Рим», що в м. Шепетівка по вул. Судилківській, 94, ОСОБА_23 , умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння чужим майном, застосовуючи до потерпілого ОСОБА_24 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього і яке виразилось у нанесенні потерпілому декількох ударів кулаками та ногами по різних частинах тіла, внаслідок чого останній отримав фізичний біль, впав на землю, скориставшись беззахисним станом потерпілого, відкрито заволодів його майном - мобільним телефоном марки «Lenovo» моделі А680 вартістю 1075,08грн. з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 грн., срібним ланцюжком з хрестиком загальною вагою 30 г вартістю 70грн. за 1 г на суму 2100грн., грошима в сумі 100 грн., а всього відкрито заволодів майном та грошима потерпілого на суму 3295,08грн., чим вчинив грабіж повторно.

19 червня 2015 року близько 4-ої години 00 хвилин, ОСОБА_23 за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , біля автобусної зупинки, що неподалік магазину «Яна» в м. Шепетівка по вул. 400-річчя Шепетівки, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння чужим майном, застосовуючи до потерпілого ОСОБА_25 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього і виразилось у нанесенні йому ударів кулаками та ногами по різних частинах тіла, внаслідок чого останній отримав фізичний біль та впав на землю, скориставшись його беззахисним станом, відкрито заволоділи його майном - мобільним телефоном марки «Нокіа-1208» вартістю 100 грн. з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 грн., грошима в сумі 100 грн., 100 доларами США, що за офіційним курсом НБУ на 19.06.2015 року становили 2132 грн., 100 Євро, що за офіційним курсом НБУ на 19.06.2015 року становили 2432 грн., а всього майном та грошима потерпілого на суму 4784 грн., а також відкрито заволоділи його кредитною карткою «Приватбанку», карткою для виплат «Приватбанку», які будь-якої матеріальної цінності не представляють, оскільки видаються клієнту банку безкоштовно, кошти з яких в подальшому не знімались.

22 червня 2015 року близько 4 години 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_8 біля магазину «Яна», що по вул. 400-річчя Шепетівки, 1 в м. Шепетівка, умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння чужим майном, скориставшись беззахисним станом потерпілого ОСОБА_26 , якому було спричинено фізичний біль невстановленими особами, витяг з його правої кишені куртки та відкрито заволодів грошима в сумі 700 грн., чим вчинив грабіж повторно.

27 липня 2015 року близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_23 за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , біля бару «Третій Рим», що по вул. Судилківській, 94 в м.Шепетівка, умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого заволодіння чужим майном, застосовуючи небезпечне для здоров`я потерпілого ОСОБА_27 насильство, яке виразилось у нанесенні йому ударів кулаками та ногами по голові і тулубу із заподіянням тілесних ушкоджень у вигляді синця навколо лівого ока, забою м`яких тканин носа та лівої вушної раковини, струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відкрито заволоділи майном останнього - чоловічою сумкою з ременем вартістю 100 грн., в середині якої знаходилися, гроші в сумі 700 грн., мобільний телефон «Samsung GT S 5222 R» вартістю 400 грн. з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 грн., три ключі до врізного замка вартістю по 20 грн. кожен на суму 60 грн, а всього заволоділи майном потерпілого на суму 1280 грн., а також заволоділи виданою на ім`я ОСОБА_28 банківською карткою «Ощадбанку», яка не представляє цінності, на балансі якої були належні останній кошти в сумі 1289,51грн. В подальшому, застосовуючи до ОСОБА_27 фізичне насильство, дізналися від останнього пін-код до вказаної банківської картки, та 27.07.2015 року в період часу з 01 год. 05 хв. до 01 год. 16 хв., використовуючи цю картку як засіб доступу до банківського рахунку ОСОБА_27 № НОМЕР_1 , умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужими коштами, через банкомат «ПриватБанку», що по вул. Судилківській, 177-а в м.Шепетівка, зняли з вказаного рахунку належні потерпілій ОСОБА_28 1140 грн., чим таємно, за попередньою змовою, повторно, вчинили крадіжку коштів потерпілої на вказану суму.

10 вересня 2015 року близько 23 години 55 хвилин, ОСОБА_23 та неповнолітній ОСОБА_10 повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та неповнолітнім ОСОБА_29 , умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, через незамкнені вхідні двері проникли в належний потерпілій ОСОБА_22 будинок АДРЕСА_6 , звідки із кімнати-зали відкрито викрали належні їй системний блок ATHLON II ХЗ вартістю 4983,58грн., та монітор марки View Sonic вартістю 1055,81грн., а всього заволоділи майном потерпілої на суму 6039,39грн.

11 вересня 2015 року близько 00 годин 15 хвилин, ОСОБА_23 , з метою знищення слідів вчиненого ним з ОСОБА_30 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 відкритого, шляхом проникнення у житло, заволодіння майном потерпілої ОСОБА_22 , всупереч волі останньої, через незамкнені вхідні двері, незаконно проник у її будинок, що по АДРЕСА_6 , де у приміщенні кухні відшукав та забрав залишені ним під час пограбування мобільний телефон марки «Нокіа Х2» та кепку з написом «FBI», з якими втік з будинку.

11 вересня 2015 року близько 00 годин 20 хвилин, ОСОБА_11 , з метою перешкоджання затримання потерпілим ОСОБА_21 ОСОБА_31 , який разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , шляхом проникнення у житло, вчинили відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_22 , перебуваючи біля подвір`я будинку АДРЕСА_6 , умисно наніс один удар ногою в голову в ділянку правого ока потерпілому ОСОБА_32 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці зовнішнього кута правого ока, забою м`яких тканин правого ока, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

02 жовтня 2015 року близько 11 години 40 хвилин, ОСОБА_33 , з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи у приміщенні майстерні з ремонту та технічного обслуговування мобільних телефонів, що по АДРЕСА_7 , під приводом огляду та купівлі телефону, умисно, повторно, відкрито заволодів належним потерпілому ОСОБА_34 мобільним телефоном марки «Нокіа С5-03» вартістю 600 грн.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , він визнаючи вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.186 КК України, просить вирок суду щодо нього в частині засудження за ч.2 ст.187 КК України скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи та істотними порушеннями кримінального процесуального закону і закрити кримінальне провадження. Зазначає, що вказаного злочину не вчиняв, а в основу обвинувального вироку за цим злочином місцевий суд поклав суперечливі докази,отримані з порушенням кримінального процесуального закону, зокрема порядку проведення слідчих дій та права підозрюваного (обвинуваченого) на захист. Вказує на те, що суд взяв до уваги його показання, здобуті під час досудового розслідування справи за відсутності захисника та не дослідив їх під час розгляду справи, чим порушив принцип безпосередності судового розгляду справи. Крім того, обвинувачений звертає увагу на те, що у вироку суд не спростував його показання з приводу непричетності до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та належним чином не обґрунтував чому не взяв їх до уваги.

У апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_15 просить вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 змінити, призначене йому покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.186 КК України пом`якшити, призначивши за ч.1ст.162 КК України 1 рік обмеження волі, за ч.3 ст.186 КК України - 5 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Шепетівського міськрайонного суду від 25.06.2015 року остаточно призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України (епізод вчинення злочину відносно ОСОБА_35 , ч.2 ст.186 КК України, ч.1 ст.357 КК України (епізод вчинення злочинів відносно ОСОБА_25 ), ч.2 ст.187, ч.2 ст.185, ч.ч.1,3 ст.357 КК України (епізоди вчинення злочинів відносно ОСОБА_27 ) закрити за відсутністю у діях ОСОБА_7 складу вказаних злочинів.

Захисник вважає, що докази вини ОСОБА_7 за епізодами вчинення злочинів, провадження по яких він просить закрити, здобуті із порушенням кримінального процесуального закону є недопустимими, а тому не можуть братися до уваги. Зокрема захисник стверджує, що заява про добровільну видачу мобільного телефона, який належить потерпілому ОСОБА_24 була написана ОСОБА_7 під примусом працівників міліції, за відсутності реалізації права на захист, а викрадені у цього потерпілого срібний ланцюжок та хрестик не знайдені та не ідентифіковані за родовими, кількісними, вартісними та індивідуальними ознаками ні під час досудового розслідування справи, ні під час розгляду справи у суді. А тому неможливо оцінити розмір шкоди завданої злочином потерпілому ОСОБА_24 та встановити особу, що його вчинила.

Крім того захисник ОСОБА_15 вважає, що місцевим судом було безпідставно прийнято як доказ вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину відносно потерпілого ОСОБА_24 протокол слідчого експерименту від 22.08.2015 року, оскільки дана слідча дія була проведена із порушенням норм процесуального закону, постійно зупинялася задля надання слідчими вказівок особам, що брали у ній участь. Тому захисник заявляє клопотання про повторне дослідження відеозапису вказаного слідчого експерименту, а також допиту потерпілих ОСОБА_25 та ОСОБА_27 .

Зі змісту апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_20 вбачається, що вони просять вирок місцевого суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_9 за епізодом вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_36 із ч.2 ст.186 КК України на ч.1 ст.190 КК України, а за епізодами вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України закрити кримінальне провадження у зв`язку із недоведеністю вини обвинуваченого у вчиненні вказаних злочинів.

При цьому обвинувачений ОСОБА_9 вказує на невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи та істотні порушення кримінального процесуального закону, зокрема принципу безпосередності судового розгляду та права на захист під час проведення допиту на досудовому розслідуванні справи та заперечує вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

У своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_20 крім того зазначає, що дії ОСОБА_9 за епізодом заволодіння мобільного телефону потерпілого ОСОБА_36 повинні кваліфікуватися за ч.1 ст.190 КК України як шахрайство, а не як грабіж за ч.2 ст.186 КК України, оскільки потерпілий сам передав мобільний телефон ОСОБА_9 , який заволодівши ним шляхом обману, зник.

У апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_16 просить вирок місцевого суду щодо ОСОБА_10 скасувати в частині засудження за ч.2 ст.186 КК України, ч.1 ст.357 КК України (епізод пограбування ОСОБА_25 ) і закрити провадження по справі, а також перекваліфікувати дії останнього по епізоду відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_22 із ч.2 ст.186 КК України на ч.3 ст.185 КК України із виключенням кваліфікуючих ознак повторності та вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, призначити відповідне покарання за вчинене, від відбування якого ОСОБА_10 звільнити на підставі ст.ст.75,104 КК України. Захисник стверджує, що у справі немає належних та допустимих доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_10 до пограбування потерпілого ОСОБА_25 , оскільки обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у своїх показаннях заперечили його участь у цьому злочині, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_25 не підтвердив факт свого побиття та заволодіння майном з участю ОСОБА_10 , свідок ОСОБА_37 у своїх показаннях чітко зазначила, що ОСОБА_10 у день вчинення вказаного злочину - 19 червня 2015 року постійно перебував у полі її зору та у жодних бійках участі не брав, крім того у нього була травмована рука, що виключало фізичну можливість брати участь у бійці. Крім цього захисник вважає недопустимим та таким, що не може братися до уваги судом протокол слідчого експерименту від 22.08.2015 року за участю ОСОБА_7 , оскільки дана слідча дія постійно переривалася працівниками міліції, які чинили тиск на її учасників, а з відеозапису даної слідчої дії неможливо зробити висновок про причетність ОСОБА_10 до вказаного злочину. Захисник також вважає, що посилання суду на протокол слідчого експерименту від 01.09.2015 року за участі ОСОБА_8 як на доказ причетності ОСОБА_10 до пограбування ОСОБА_25 є помилковим, оскільки під час даної слідчої дії ОСОБА_8 не вказував на будь-які дії ОСОБА_10 щодо побиття потерпілого, лише на навідне питання слідчого про можливість ОСОБА_10 наносити удари потерпілому відповів, що така можливість була. Присутність ОСОБА_10 біля магазину «Яна» , яку зафіксували камери відеоспостереження у ніч 09.07.2015 року, коли сталося пограбування ОСОБА_25 захисник як і сам обвинувачений не заперечує, проте наголошує, що це не доводить причетність останнього до вчинення вказаного злочину.

По епізоду заволодіння майном потерпілої ОСОБА_22 захисник наголошує на відсутності попередньої змови між ОСОБА_10 та іншими обвинуваченими на вчинення злочину, та з урахуванням попередніх доводів про непричетність до вчинення пограбування потерпілого ОСОБА_25 і наявності кваліфікуючої ознаки - повторності його вчинення, оскільки до домоволодіння потерпілої ОСОБА_10 разом із іншими обвинуваченими прибув з метою забрати борг у її сина ОСОБА_21 , а умисел на вчинення крадіжки у нього виник раптово: після того як він побачив, що ОСОБА_7 від`єднує дроти від системного блока комп`ютера, ОСОБА_10 вирішив вкрасти монітор і після виявлення вказаних дій потерпілою ОСОБА_22 припинив свої протиправні дії, кинувши його на порозі помешкання потерпілої та втік.

У своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_18 просить вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 скасувати в частині засудження останнього за ч. 2 ст.187, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України ( епізод вчинення злочинів від 27.07.2015 року щодо потерпілого ОСОБА_27 )та закрити кримінальне провадження у зв`язку із недоведеністю вини ОСОБА_8 у вчиненні вказаних злочинів, а також перекваліфікувати дії останнього за епізодом вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_26 22.06.2015 року із ч.2 ст.186 КК України на ч.1 ст.185 КК України, призначити ОСОБА_8 мінімальне покарання, передбачене санкцією вказаної статті та звільнити його з-під варти в залі суду.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що у справі немає належних та допустимих доказів причетності її підзахисного до вчинення злочину відносно ОСОБА_27 , оскільки потерпілий вказав, що впізнав ОСОБА_8 , тому, що останній приводив його до свідомості після побиття. Проте потерпілий не підтвердив вчинення ОСОБА_8 відносно нього будь-яких дій насильницького характеру, спрямованих на заволодіння його майном. Крім того матір`ю ОСОБА_8 після повідомлення їй органами досудового розслідування про те, що її син підозрюється у вчиненні відносно ОСОБА_27 злочину, було повністю відшкодовано останньому усю шкоду, завдану злочином, незалежно від доведеності вини ОСОБА_8 у його вчиненні.

По епізоду вчинення грабежу щодо потерпілого ОСОБА_26 захисник просить перекваліфікувати дії ОСОБА_8 із ч.2 ст.186 КК України на ч.1ст.185 КК України, посилаючись на показання потерпілого, свідків та обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно з якими він у часті у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому не брав, а умисел на заволодіння грошима потерпілого у нього виник раптово, і він вважав що чинить крадіжку непомітно для потерпілого та інших осіб. Крім того потерпілий ОСОБА_26 в судовому засіданні місцевого суду зазначив, що не помітив у який момент у нього зникли гроші та хто їх викрав.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_19 , він просить вирок суду в частині засудження останнього скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю у його діях складу інкримінованого злочину. Зазначає, що в ході розслідування справи не здобуто доказів, які б доводили вину його підзахисного у вчиненні злочину відносно ОСОБА_22 , а той факт, що він під час вчинення злочину перебував у помешканні потерпілої яка його впізнала не підтверджує факту взяття участі ОСОБА_12 у її пограбуванні. Крім того обвинувачений ОСОБА_11 у своїх показаннях підтвердив перебування ОСОБА_12 у помешканні потерпілої ОСОБА_22 , проте заперечив його причетність до вчинення злочину відносно неї. Також захисник вважає недопустимими та такими що не можуть братися до уваги як докази роздруківки фотографій ОСОБА_12 з мережі інтернет, які були долучені слідчими до матеріалів справи.

Крім того захисник звертає увагу на допущену у резолютивній частині вироку суду описку, згідно з якою суд призначає покарання ОСОБА_12 , а звільняє від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 , якому призначив майже аналогічне покарання, про яке йде мова у вироку раніше.

Із апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_17 вбачається, що він вважаючи вирок суду відносно свого підзахисного незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати в частині засудження ОСОБА_11 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.125 КК України та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю у діях останнього складу вказаних злочинів посилаючись на те, що під час розгляду справи не здобуто доказів причетності ОСОБА_11 до пограбування потерпілої ОСОБА_22 , оскільки і свідок ОСОБА_38 , і обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , будучи допитаними в судовому засіданні повідомили що він не брав участі у вчиненні злочину відносно потерпілої ОСОБА_22 , до її помешкання не заходив, а сама потерпіла серед осіб, що перебували у її будинку під час вчинення злочину відносно неї ОСОБА_11 не впізнала.

По епізоду засудження ОСОБА_11 за ч.2 ст.125 КК України захисник вважає дії свого підзахисного необхідною обороною та обґрунтовує свої вимоги про закриття кримінального провадження і у цій частині тим, що ОСОБА_11 є інвалідом зору, а оскільки інкримінована йому подія відбувалася у темну пору доби, то він не міг бачити хто рухається до нього та сприйняв це як загрозу, а тому і наніс удар ОСОБА_21 .

Заслухавши доповідача, обвинувачених та їх захисників, законних представників неповнолітніх обвинувачених, які підтримали доводи поданих апеляційних скарг, прокурора, яка просила залишити вирок без зміни, обговоривши доводи поданих апеляцій, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляції слід задовольнити частково, вирок в частині засудження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 слід скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно зі ст..370 КПК України вирок суду має бути законним, обгрунтованим та вмотивованим , відповідати вимогам, зазначеним у ст..374 КПК України. Отже, обвинувальний вирок повинен містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, його мотивів, форми вини. Спосіб вчинення кримінального правопорушення повинен бути описаний таким чином, щоб можна було зробити певний висновок про те, які конкретно дії (бездіяльність) і як саме були вчинені обвинуваченим. У разі визнання винними у вчиненні злочину кількох обвинувачених суд повинен вказати обставини, які визначають ступінь винуватості кожного з них, їх роль у вчиненні злочину.

Як вбачається зі змісту вироку вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано. При формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним по епізодах вчинення злочинів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 19 червня 2015 року щодо потерпілого ОСОБА_25 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 27 липня 2015 року щодо потерпілого ОСОБА_27 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 10 та 11 вересня 2015 року щодо потерпілої ОСОБА_22 , у мотивувальній частині вироку не зазначено ролі кожного з них у вчиненні злочинів, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. При цьому суд першої інстанції не звернув увагу на те, що і в обвинувальному акті ні при викладі фактичних обставин кримінальних правопорушень, ні при формулюванні обвинувачення за вказаними епізодами злочинної діяльності, також не викладено спосіб вчинення цих злочинів, не зазначено ролі вказаних обвинувачених у вчиненні злочинів, що, крім вищевказаного, є ще й порушенням їх права на захист. Отже, при отриманні обвинувального акта судом не було належним чином перевірено, чи відповідає він вимогам ст..291 КПК України.

Положеннями ст..94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення . При цьому має бути усунено усі розумні сумніви.

Відповідно до ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є, зокрема, показання, в тому числі і потерпілих. Посилаючись як на доказ вини обвинувачених на показання потерпілих ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , суд у вироку відобразив їх таким чином, що вони не в повній мірі відповідають показанням , зафіксованим за допомогою технічних засобів під час судового розгляду кримінального провадження.

Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не дотримався належним чином вимог, згідно з якими докази, якими він обґрунтовується, повинні бути конкретними за змістом.

Крім того, виклавши докази, покладені ним в обґрунтування висновків про доведеність вини обвинувачених, суд не дав відповідної оцінки доводам, на які обвинувачені посилалися на свій захист, в тому числі щодо недопустимості доказів, здобутих з порушенням кримінального процесуального закону, на які є посилання і в апеляційних скаргах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були допущені такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, в зв`язку з чим вирок в частині засудження обвинувачених підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Оскільки вирок скасовується з підстав порушення вимог кримінального процесуального закону, доводи апеляційних скарг не перевіряються . Їх слід належним чином перевірити під час нового судового розгляду.

З резолютивної частини вироку вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_7 двічі призначено покарання за однією й тією ж частиною однієї й тієї ж статті КК України (ч.1 ст.357 КК України), що не допускається. Не зрозуміло також з вироку, яким чином враховано при призначенні покарання ОСОБА_7 вирок Шепетівського міськрайонного суду від 25.06.2015 року Тому під час нового судового розгляду необхідно призначити ОСОБА_7 покарання з дотриманням вимог закону.

Відповідно до ч.3 ст.409 КПК України суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого. З врахуванням викладеного за відсутності апеляційної скарги прокурора на вирок в частині виправдання обвинувачених ОСОБА_7 за ч.3 ст.357, ч.1 ст.304 КК України, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обох за ч.3 ст.357 КК України вирок Шепетівського міськрайонного суду від 31 березня 2016 року в цій частині слід залишити без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. 407, 409, ч.1 ст.412 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та їх захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , захисників ОСОБА_16 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , ОСОБА_18 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_19 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , ОСОБА_17 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Шепетівського міськрайонного суду від 31 березня 2016 року задовольнити частково.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду від 31 березня 2016 року в частині виправдання ОСОБА_7 за ч.3 ст.357, ч.1 ст.304 КК України, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обох за ч.3 ст.357 КК України та залишити без зміни.

Цей же вирок в частині засудження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 діб, тобто по 17 жовтня 2016 року включно.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий /підпис/
Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .