АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1455/16 Справа № 195/325/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000103, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 на вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Семенівка Томаківського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.04.2015 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, із звільненнями від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, -

обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -
за участю: прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

В с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим за ч. 1 ст. 162 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 10 місяців.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання з невідбутою частиною покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06.04.2015 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_6 , 24 лютого 2016 року, приблизно о 01 годині 05 хвилин, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , реалізуючи злочинний умисел, незаконно, таємно, порушуючи право людини на недоторканість житла, усупереч волі ОСОБА_10 , який є власником вказаного домоволодіння, шляхом використання драбини проник до горища вказаного будинку.
Із змісту апеляційної скарги обвинуваченого вбачається, що він просить вирок суду змінити через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі і просить пом`якшити покарання. Вважає, що суд при обранні виду і міри покарання не врахував належним чином, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, вину визнав повністю, попросив вибачення у потерпілого і останній не має до нього претензій.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 до 6 років позбавлення волі.

Свої вимоги обґрунтовує неналежним врахуванням при призначенні покарання, що ОСОБА_6 ніде не працює, не має постійного місяця проживання, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а також обставин, що обтяжують покарання: рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та пом`якшити призначене йому покарання.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь в суді першої інстанції і просив її задовольнити, а вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинваченому більш суворе покарання.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація його дій ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, визнавались обвинуваченим в ході судового розгляду в суді першої інстанції, тому апеляційний суд не здійснює їх перевірку та виходить із фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.

Аналізуючи доводи апеляційних скарг щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого як через свою м`якість так і через свою суворість, колегія суддів, перевіривши висновки суду в даній частині приходить до наступного.
В ході апеляційного провадження встановлено, що покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 50, 65, 71, 72 КК України - належним чином врахована тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше був засуджений та вчинив злочин в період іспитового строку та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, на які вказує прокурор в своїй скарзі і яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів достатні мотиви при обранні виду і розміру покарання.

За змістом ст. ст. 71, 75, 78 КК України вбачається, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Враховуючи вищевикладене, а також той факт що ОСОБА_6 вчинив злочин в період іспитового строку, призначеного за попереднім вироком від 06.04.2015 року, суд зобов`язаний законом призначити йому покарання виключно у виді позбавлення волі.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість призначеного ОСОБА_6 покарання, яке в даному випадку призначено в мінімально можливому розмірі і є справедливим, співрозмірним та достатнім для його виправлення, кари за вчинені злочини та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами.

З підстав, викладених вище, апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора щодо невідповідності призначеного покарання та порушення вимог ст.ст. 50, 65 КК України є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.ст. 87, 412 КПК України, які були б підставою для визнання деяких доказів недопустимими або для змінити чи скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурор ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4