Справа № 362/3649/16-к
Провадження № 1-кс/362/411/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинскої місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, що має середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.09.2013 року Феодосіївським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, -

в с т а н о в и в:
Старший слідчий СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинскої місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001751 від 11.07.16, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання старший слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 04.09.2013 року, Феодосіївським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до двох років позбавлення волі, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин.

10.07.2016 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_5 знаходився навпроти домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у останнього повторно виник намір на відкрите викрадення чужого майна. В подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впритул підійшов до ОСОБА_7 , яка рухалась йому назустріч та розуміючи, що його дії є відкритими, правою рукою вхопив за золотий ланцюжок з кулончиком у вигляді ладанки. Після чого, останній, продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, ривком зірвав з шиї ОСОБА_7 золотий ланцюжок вагою 8 г., 585 проби вартістю 8000 та золотий кулончик у вигляді ладанки вагою 1 г., 585 проби, вартістю 1000 грн., тим самим відкрито ними заволодівши.

В подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденими золотими прикрасами розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 9000 грн.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: в відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, про що йому було повідомлено про підозру.

Вина ОСОБА_5 підтверджується протоколом допиту ОСОБА_7 , протоколом впізнання з потерпілою ОСОБА_7 протоколом допиту ОСОБА_8 , та іншими матеріалами кримінального правопорушення в їх сукупності.

Обґрунтовуючи обставини, що вказують на наявність ризиків, старший слідчий зазначає, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на безпосередніх свідків вчинення кримінального правопорушення, з метою зміни їх показів та подальшого уникнення від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_5 , є жителем іншої області, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, не має ні офіційної роботи, ні сталих родинних зв`язків, а тому перебуваючи на волі, може ухилятись від явки до органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Старший слідчий в клопотанні зазначає, що застосування застави щодо ОСОБА_5 , не є можливим, оскільки останній офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела прибутку, а тому в останнього відсутні кошти для внесення застави.Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту щодо ОСОБА_5 не є можливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може ухилятися від явки до органу досудового розслідування та суду.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, що свідчить про неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, тому у слідства виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні просили клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки він не брав участі у вчиненні даного кримінального правопорушення, був в місті Василькові проїздом разом з другом, тому не знає чого його затримали, просив в задоволенні клопотання відмовити.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки прокурором не доведено ризики передбачені ст. 177 КПК України, не надано достатніх доказів щодо вчинення його підзахисним кримінального правопорушення, крім того при просив в разі задоволення клопотання визначити розмір застави, оскільки даний злочин не є злочином із застосуванням насильства, а правова кваліфікація даного злочину за ч.2 ст. 186 КК України, тільки тому що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто вданому випадку має повторність, просив застосувати більш м`який запобіжний захід з урахуванням того, що у нього є цивільна дружина, яка є вагітною.

Слідчий суддя перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження №0001751, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.07.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 20 липня 2016 року ОСОБА_5 20 липня 2016 року о 00 год. 30 хв. затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України в порядку ст. 208 КПК України.

20 липня 2016 року о 18 год. 00 хв. по кримінальному провадженню № 0001751 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України.

За інформацією, викладеною в клопотанні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом допиту потерпілої від 18.07.2016 року;

- протоколом допиту свідка від 18.07.2016 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.07.2016 року;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа

Відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями. На момент повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення зібрані докази вказують, що: кримінальне правопорушення дійсно мало місце; дані про вчинення кримінального правопорушення внесені до ЄРДР; вчинене ОСОБА_5 ; суспільна небезпечність діянь містить склад конкретного кримінального правопорушення. Докази для підозри ОСОБА_5 зазначені в повідомленні про підозру. Тому підстав вважати, що підозра є необґрунтованою у слідчого судді немає.

Вирішення ж питання щодо правильності кваліфікації протиправних дій підозрюваного та наявності (відсутності) доказів вини у вчиненні ним кримінального правопорушення є прерогативою суду, на розгляд якого надійде обвинувальний акт та не є предметом дослідження на даному етапі кримінального провадження.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків вчиненого кримінального правопорушення,а також те, що, він не працює, не має інших джерел доходів, 04.09.2013 року засуджений Феодосіївським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України за вчинення аналогічного злочину до 2 років позбавлення волі, не має міцних соціальних зв`язків, тому є достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вчинений із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 176 - 178, 181 - 184, 194, 195, 200, 202 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинскої місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, що має середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.09.2013 року Феодосіївським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 діб, строк обчислювати починаючи з 20.07.2016 року.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_5 підлягає направленню до Київського СІЗО № 13 Державного департаменту України з питань виконання покарань.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали шістдесят днів з моменту затримання, а саме до 17 вересня 2016 року включно.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1