Справа № 466/3817/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/965/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої встановлено адміннагляд гр. ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеокннференції апеляційну скаргу гр. ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 20 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Даною ухвалою суду задоволено подання начальника Личаківської виправної колонії № 30 та призначено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого у АДРЕСА_1 ,

адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік та заборонено останньому виходити з будинку (квартири) з 22 по 06 год., і зобов`язано з`являтися в органи відділу поліції за місцем свого проживання та реєстрації.

Приймаючи дане рішення суд першої інстанції мотивував його тим, що ОСОБА_7 неодноразово був засуджений до позбавлення волі за умисні злочини. Зокрема 05.02.98 року Залізничним райсудом м. Києва за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, 42 КК України до 4-х років позбавлення волі; 03.06.1999 року Ленінградським райсудом м. Києва за ч. 2 ст. 140, 43 КК України до 4-х років 3-х місяців позбавлення волі; 20.07.2001 року Шевченківським райсудом м. Києва за ч. 2 ст. 81, 43 КК України до 5-ти років позбавлення волі; 28.12.2007 року Святошинським райсудом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 69, 70 КК України до 2-х років позбавлення волі; 25.05.2010 року Святошинським райсудом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, 70 КК України до 10-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна; 19.01.2015 року Сарненським райсудом Рівненської області за ст. 391, ч. 1 ст. 71 КК України до 3-х років 9-ти місяців позбавлення волі.

У період відбування покарання за вироком Сарненського райсуду Рівненської області до ОСОБА_7 не застосовувалось жодних заохочень, проте неодноразово застосовувались стягнення, зокрема: 21 січня 2015 року - попередження за порушення розпорядку дня; 12 лютого 2015 року - догана за самовільне покинення строю; 14 травня 2015 року - 14 діб ДІЗО за відсутність на перевірці; 03 червня 2015 року - сувора догана за те, що занавісив оглядове вікно в камері; 18 лютого 2016 року 14 діб ДІЗО за перешкоджання проведення обшуку.

При цьому, суд зазначив, що вказана поведінка засудженого свідчить про те, що він не бажає стати на шлях виправлення і залишається небезпечним для суспільства.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що дана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, такою що підлягає скасуванню. Зазначає, що він після допущених ним порушень зробив належні висновки, повністю переглянув свої погляди на життя, намагався не вчиняти жодних порушень установленого порядку відбування покарання, та ряд стягнень є погашеними.

Просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання начальника Личаківської виправної колонії № 30 щодо призначення йому адміністративного нагляду відмовити.

Заслухавши доповідь судді, виступ ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задоволити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, норма ст. 3 п. «б» Закону України «Про адміністративний нагляд» передбачає, що адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб, засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

А як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі до позбавлення волі за умисні злочини. У період відбування покарання за вироком Сарненського райсуду Рівненської області до ОСОБА_7 не застосовувалось жодних заохочень, проте неодноразово застосовувались стягнення, зокрема: 21 січня 2015 року - попередження за порушення розпорядку дня; 12 лютого 2015 року - догана за самовільне покинення строю; 14 травня 2015 року - 14 діб ДІЗО за відсутність на перевірці; 03 червня 2015 року - сувора догана за те, що занавісив оглядове вікно в камері; 18 лютого 2016 року 14 діб ДІЗО за перешкоджання проведення обшуку.

Таким чином, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного переконання, що вказана поведінка засудженого свідчить про те, що він не бажає стати на шлях виправлення і залишається небезпечним для суспільства.

За таких обставин колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому відмовляє ОСОБА_7 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 20 липня 2016 року, якою задоволено подання начальника Личаківської виправної колонії № 30 та призначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік, із забороною виходити з будинку (квартири) з 22 по 06 год. Та зобов`язанням з`являтися в органи відділу поліції за місцем свого проживання та реєстрації, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_9 без задоволення.

Головуючий:

Судді: