Ухвала
іменем україни
28 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,
захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000011 відносно ОСОБА_6 за касаційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 22 вересня 2015 року.
Вироком Любомльського районного суду Волинської області від 15 травня 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, в силу ст. 89 КК такого, що не має судимості,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК, та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 305 КК у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією прекурсорів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього майна;
- за ч. 3 ст. 311 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією прекурсорів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього майна.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та про речові докази.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що він, придбавши 03 лютого 2014 року в м. Хелм Республіки Польща та слідуючи 04 лютого 2014 року з Республіки Польща в Україну через смугу спрощеного митного контролю митного поста «Ягодин» Ягодинської митниці пасажиром автомобіля «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , перемістив з приховуванням від митного контролю в двох сумках і аптечці серед особистих речей у багажному відділенні автомобіля 120 пігулок «Apcelan», 362 пігулки «Cirrus», 380 пігулок «Claritine Active», 20 пігулок «Narine Repetabs» з вмістом в особливо великому розмірі 57,75 г прекурсору псевдоефедрину.
Він же, за тих же обставин незаконно зберігав і перевозив 882 пігулки з вмістом в особливо великому розмірі 57,75 г прекурсору псевдоефедрину з метою збуту на території України невстановленій особі для подальшого їх використання при виготовленні психотропних речовин.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 22 вересня 2015 року зазначений вирок суду в частині призначення основного покарання за ч. 3 ст. 305 КК та остаточного покарання за ст. 70 КК змінено. Призначено ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 305 КК покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією прекурсорів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. За ч. 3 ст. 311 КК залишено призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією прекурсорів, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. В решті вирок суду залишений без зімни.
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Зазначає, що апеляційним судом не дотримано вимоги ст. ст. 50, 69 КК. Вказує, що судом першої інстанції не встановлено у ОСОБА_6 такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття, що під час судового розгляду ОСОБА_6 порушив умови домашнього арешту, з місця проживання зник, уникав суду, а тому суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_6 вважає застосування апеляційним судом положень ст. 69 КК обґрунтованим і просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, пояснення засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції, які заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 і доведеність його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК, у касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених . 3 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК, та призначив йому покарання у межах, визначених санкціями вказаних норм закону України про кримінальну відповідальність, із застосуванням положень ст. 70 КК.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції, врахував характер і тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, один з яких є особливо тяжким, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується, обставину, що пом`якшує покарання, - наявність на утриманні неповнолітніх дітей. При цьому суд першої інстанції не відніс до обставин, що пом`якшує покарання, - щире каяття, зазначивши при цьому, що обвинувачений не дав показань, які б відповідали встановленим обставинам кримінального провадження, під час судового розгляду порушив умови домашнього арешту, з місця проживання зник і уникав суду.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду в частині призначеного покарання змінити і пом`якшити покарання, застосувавши положення ст. 69 КК. При цьому в обґрунтування посилався на те, що судом першої інстанції належним чином не враховано його особу, те, що він щиро розкаявся у вчиненому, що умови домашнього арешту порушив у зв`язку з необхідністю утримувати трьох малолітніх дітей, непрацюючу дружину, батька-інваліда та матір пенсійного віку. Також порушував питання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

Апеляційний суд, переглянувши кримінальне провадження, дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню і змінив вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 305 КК, застосувавши положення ст. 69 КК.
При цьому апеляційний суд в ухвалі зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, пом`якшуючі обставини наявність у обвинуваченого на утриманні трьох малолітніх дітей та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.
Поряд з цим апеляційний суд зазначив, що судом першої інстанції належним чином не враховано те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання і на його утриманні перебувають непрацююча дружина, батько-інвалід та мати пенсійного віку, яка хворіє, а також безпідставно судом першої інстанції виключено обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття. На думку апеляційного суду зазначені обставини в сукупності з обставинами, що пом`якшують покарання, які встановлені судом першої інстанції, є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК, а тому дають підстави для застосування положень ст. 69 КК при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 305 КК нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією вказаного закону.
За наявності наведених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та з урахуванням особи винного, висновки апеляційного суду, на думку колегії суддів, є законними, обґрунтованими та належним чином мотивовані.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Призначене засудженому апеляційним судом покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин доводи касаційної скарги прокурора є безпідставними.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судом касаційної інстанції при касаційному розгляді кримінального провадження не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 22 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3