ВИРОК
Іменем України
18-22.08.2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000255 від 23.12.2014 року, відносно:

ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше не судженого, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.368 КК України, -

в с т а н о в и в:
Згідно обвинувальному акту ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, працюючи, у відповідності до наказу начальника ГУ МВС України у Львівській області №17 о/с від 27.01.2009 року на посаді старшого оперуповноваженого в ОВС відділу протидії хабарництву управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України у Львівській області (надалі старший о/у в ОВС УДСБЕЗ ГУМВС України у Львівській області), маючи спеціальне звання капітана міліції, будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, здійснюючи функції по виявленню та розкриттю злочинів у сфері корупції та хабарництва, будучи зобов`язаним відповідно до Закону України „Про міліцію від 20.12.1990 року та своїх службових обов`язків захищати законні права, свободи та інтереси громадян, виконувати свої завдання неупереджено та у точній відповідності з Законом, при покладенні на нього обов`язків керуватися тільки Законом та діяти в його межах, а також будучи зобов`язаним, відповідно до Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність від 18.02.1992 року, наказів МВС України вживати необхідні оперативно-розшукові заходи щодо попередження, своєчасного виявлення, припинення і розкриття злочинів та викриття причин і умов, які сприяють вчиненню злочинів, здійснювати профілактику правопорушень, фіксувати фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, при цьому дотримуватись принципів законності та дотримання прав і свобод людини, а також, відповідно до своїх службових обов`язків, будучи зобов`язаним безпосередньо здійснювати оперативно-розшукові заходи по виявленню і попередженню злочинів, розробці хабарників, особисто заводити оперативні справи і вести активну розробку хабарників та інших злочинців, особисто перевіряти листи і заяви громадян про злочини, зловживання в оперативно-обслуговуючих обласних відомствах і їх структурних підрозділах, протягом жовтня-листопада 2010 року вчинив вимагання та одержання хабара.

Так, 13.10.2010 року в УДСБЕЗ ГУМВС України звернувся начальник управління безпеки ПАТ „Банк Форум по Львівському регіону ОСОБА_7 із заявою про вимагання в нього хабара в сумі 1500 доларів США службовими особами відділу державної виконавчої служби Личаківського району Львівського міського управління юстиції (надалі ВДВС Личаківського району ЛМУЮ), а саме: начальником ВДВС Личаківського району ЛМУЮ ОСОБА_8 та головним державним виконавцем ВДВС Личаківського району ЛМУЮ ОСОБА_9 , за зняття арешту з автомобіля марки „Опель Замфіра , 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у заставі Львівської філії ПАТ „Банк Форум, згідно договору застави від 30.11.2006 року, укладеному між вказаною філією ПАТ „Банк Форум та гр.. ОСОБА_10 , а також передачу цього автомобіля заставодержателю на відповідальне зберігання з подальшою його реалізацією, з метою погашення заборгованості ОСОБА_10 перед ПАТ „Банк Форум по кредитному договору №0045/06/6.10-А від 30.11.2006 р.

Перевірка вказаної заяви була доручена старшому о/у в ОВС УДСБЕЗ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 та оперуповноваженому УДСБЕЗ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_11 .

В ході проведення перевірки по вказаній заяві ОСОБА_6 , будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, діючи всупереч інтересам служби, усвідомлюючи зацікавленість начальника ВДВС Личаківського району ЛЯМУЮ ОСОБА_8 , який приймав рішення щодо зняття арешту на вищезгаданий автомобіль марки „Опель Замфіра та передачу його на відповідальне зберігання заставодержателю з подальшою його реалізацією, а також щодо припинення проведення оперативно-розшукових заходів та прийнятті рішення про відмову в порушенні кримінальної справи відносно нього за заявою ОСОБА_7 , з корисливих мотивів та з наміром власного збагачення, маючи умисел на безпідставне та незаконне одержання від ОСОБА_8 грошової винагороди в розмірі 55000 грн., тобто одержання хабара, за припинення проведення відносно нього оперативно-розшукових заходів, не притягнення до кримінальної відповідальності, начебто, за вимагання хабара в начальника управління безпеки ПАТ „Банк Форум по Львівському регіону ОСОБА_7 та прийняття рішення про відмову в порушенні відносно нього кримінальної справи за вказаною заявою, протягом жовтня листопада 2010 року, під час неодноразових зустрічей з ОСОБА_8 та в ході телефонних розмов, вимагав в нього хабар в сумі 55000 грн., шляхом перерахування вказаної суми грошей на розрахунковий рахунок ПП. „Галінтергруп, в якості оплати, нібито, за паливо-мастильні матеріали згідно рахунку ПП. „Галінтергруп від 20.10.2010 року, направленого йому засобами факсимільного зв`язку, а в подальшому зменшив суму хабара до 35000 грн., супроводжуючи свої вимоги погрозами, що у випадку невиконання його вимог щодо перерахування грошей, відносно нього буде порушена кримінальна справа і він буде притягнутий до кримінальної відповідальності, начебто, за вимагання хабара в начальника управління безпеки ПАТ „Банк Форум по Львівському регіону ОСОБА_7 .

Будучи поставленим в умови, за яких ОСОБА_8 був вимушений передати хабара з метою запобігання настання для нього шкідливих наслідків, а саме: порушення щодо нього кримінальної справи та притягнення до кримінальної відповідальності, реально сприймаючи погрози ОСОБА_6 про порушення щодо нього кримінальної справи та притягнення до кримінальної відповідальності, він погодився з протиправними вимогами ОСОБА_6 про передачу йому хабара, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ПП. „Галінтергруп, в якості оплати, нібито, за паливно-мастильні матеріали, згідно рахунку ПП.Галінтергруп від 20.10.2010 року.

Однак в подальшому, усвідомлюючи незаконний характер дій ОСОБА_6 про передачу йому хабара, ОСОБА_8 10.11.2010 року звернувся до правоохоронного органу з відповідною заявою про вимагання в нього неправомірної винагороди та надав свою згоду прийняти участь у міроприємствах по викриттю злочинної діяльності ОСОБА_6

10.11.2010 року, близько 11 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні 13-го відділення ПАТ АКБ „Львів, що по вул.В.Великого, 16 у м.Львові, виконуючи протиправні вимоги ОСОБА_6 про передачу йому хабара в розмірі 35000 грн., шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ПП. „Галінтергруп, в якості оплати, нібито, за паливо-мастильні матеріали, згідно рахунку ПП. „Галінтергруп від 20.10.2010 р., здійснив перерахування частини обумовленої суми хабара в розмірі 10000 грн. на рахунок ПП „Галінтергруп в якості оплати, нібито, за паливно-мастильні матеріали, за припинення ОСОБА_6 проведення відносно нього оперативно-розшукових заходів, не притягнення його до кримінальної відповідальності, начебто, за вимагання хабара в начальника управління безпеки ПАТ „Банк Форум по Львівському регіону ОСОБА_7 та прийняття рішення про відмову в порушенні відносно нього кримінальної справи за заявою останнього.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_6 , будучи представником влади, службовою особою та працівником правоохоронного органу, своїми умисними протиправними діями, які виразились в одержанні службовою особою в будь-якому вигляді хабара за виконання чи невиконання в інтересах того, хто дає хабара, будь-якої дії, з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаного з вимаганням хабара, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 368 ч.2 КК України (в редакції Закону України від 11.06.2009 р.).

Дослідивши матеріали справи, здобуті докази, як під час досудового, так і в судовому засіданні, проаналізувавши допити як обвинуваченого, потерпілого, так і свідків, суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_6 , відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, дійшовши даних висновків із наступного:

Із об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_6 , злочину витікає, що відповідальність за одержання неправомірної вигоди настає лише за умови, якщо посадова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади або організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або хоч і не мала повноважень вчинити відповідні дії, але через своє посадове становище могла вжити заходів до їх вчинення іншими посадовими особами (абз.1 п.2 постанови Пленуму ВС від 26.04.2002 №5 «Про судову практику у справах про хабарництво»).

Кваліфікація діяння за ознаками одержання хабара (основний склад злочину, передбачений ст.368 КК) завжди потребує встановлення спеціального суб`єкта злочину - службової особи, визначення якої дається у примітці до ст.364 КК, предмета злочину - будь-якої матеріальної вигоди, способу одержання хабара, який може бути будь-яким, причинного зв`язку між незаконною винагородою та згодою службової особи використати свої службові повноваження чи становище, залежності між оплаченим хабарем результатом та спроможністю і/або реальним застосуванням або ж незастосуванням службових повноважень чи можливостей суб`єкта злочину.

Із суб`єктивної сторони одержання службовою особою неправомірної вигоди характеризується лише з прямим умислом і наявністю корисливого мотиву.

Особливістю суб`єктивної сторони складу цього злочину є тісний зв`язок між умислом особи яка отримує неправомірну вигоду і умислом особи, яка передає цю вигоду (хабар).

Відповідно до ст.11 КК України 1960 року злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (повинне мати об`єкт, об`єктивну та суб`єктивну сторони), вчинене суб`єктом злочину.

Відсутність хоча б однієї із цих ознак вказує на відсутність злочину.

У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно із ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст.91 КПК України підлягають:

- подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

- винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

- вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

- обставини, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

- обставини, що є підставою для звільнення від кримінальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні своєї вини в вимаганні та одержанні хабара не визнав та пояснив, що в 2010 році він проходив службу у відділі протидії хабарництву управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України у Львівській області на посаді старшого оперуповноваженого. Мав спеціальне звання - капітан міліції. Йому було відомо, що 19.10 2010 року в відділ запрошувався начальник відділу ДВС Личаківського району ЛМУЮ ОСОБА_8 , на якого раніше керівником служби безпеки ПАТ „Банк Форум ОСОБА_7 була подана заява про вимагання ОСОБА_8 хабара за зняття арешту з заставного майна. Проведення перевірки за заявою ОСОБА_7 було доручено співробітнику відділу оперуповноваженому, капітану міліції ОСОБА_11 , який і проводив цю перевірку з початку до кінця. Йому відомо, що запрошений в відділ ОСОБА_8 поводив себе зухвало. Виник конфлікт між ОСОБА_8 та заступником начальника відділу ОСОБА_12 20.10.2010 року він, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_12 були на обіді в кафе „Люлька, яке розташоване біля Личаківського ВДВС на пр.Чорновола у м.Львові. Там до них підійшов мужчина, як він потім дізнався його прізвище ОСОБА_13 , який вибачився перед ОСОБА_12 за свою поведінку 19.10.2010 р. Так він познайомився з потерпілим ОСОБА_8 . Між ними відбулась розмова на загальні теми. ОСОБА_8 сподобався годинник ОСОБА_12 , він захотів собі такій жи. Годинник в ОСОБА_12 був виробництва Китаю, але виглядав гарно. На наступний день, під кінець робочого дня проходячи з ОСОБА_12 повз Личаківський ВДВС знов побачили ОСОБА_8 , який до них підійшов і знов розпочалась розмова на загальні теми: про роботу, автомобілі. Розмова відбулась перед приміщенням Личаківського відділення ДВС.

На наступний день, 22.10.2010 року разом з ОСОБА_12 обідали в кафе „Люлька. Їх побачив ОСОБА_8 , підійшов до них і запитався як проходить перевірка по заяві ОСОБА_14 . ОСОБА_12 відповів, що перевірка закінчена і справа ОСОБА_15 закрита. ОСОБА_8 сказав, що він про це вже знає та знову запитався за годинник. Він, ОСОБА_6 сказав ОСОБА_8 , що роздрукує з Інтернету прайс-лист з годинниками і передасть ОСОБА_8 . Після цього він ОСОБА_8 тривалий час не бачив, з ним телефоном не спілкувався. 10 листопада 2010 року йому подзвонив ОСОБА_8 , наполягав на зустрічі. Він під`їхав на своєму автомобілі на пр.Чорновола. Зустрів ОСОБА_8 , який поводив себе дивно та намагався вручити якийсь документ. Документ в нього не взяв, сказав ОСОБА_8 , що він щось плутає і відійшов від нього. Коли підходив до своєї машини був затриманий працівниками СБУ. Під час затримання пояснював їм що це помилка, він нічого протиправного не робив.

ОСОБА_6 також пояснив, що грошових коштів у ОСОБА_8 за припинення проти нього перевірки за заявою гр. ОСОБА_7 не вимагав, не просив його оплатити рахунок за паливно-мастильні матеріали, про направлення ОСОБА_8 такого рахунку не знав. До ОСОБА_16 з проханням виписати рахунок на паливно-мастильні матеріали та скерувати його ОСОБА_8 для оплати не звертався. Рішення про припинення перевірки за заявою ОСОБА_7 прийняти не міг, оскільки таке рішення міг прийняти тільки ОСОБА_15 , який проводив відповідну перевірку. Також пояснив, що роздруківки розмов, які нібито відбувались між ним і ОСОБА_8 не відповідають дійсності, вважає, що ОСОБА_8 або інші особи сфальсифікували їх. Винним себе не визнає, оскільки хабара не вимагав та не отримував, будь-яких протиправних діянь не вчиняв.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч.2 КК України (в редакції Закону України від 11.06.2009 р.). сторона обвинувачення посилається на докази, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, зокрема на пояснення потерпілого ОСОБА_8 , свідків обвинуваченняОСОБА_17 та ОСОБА_18 ..

При допиті в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що в 2010 році він працював начальником Личаківського відділу державної виконавчої служби м.Львова. В відділі на виконанні було виконавче провадження про стягнення боргу на користь особи. Працівники ДАІ затримали транспортний засіб боржника і поставили на арешт майданчик. Цей автомобіль перебував в заставі банку „Форум. До нього звернувся працівник банку „Форум ОСОБА_19 з проханням передати автомобіль банку. Він, ОСОБА_8 , сказав ОСОБА_19 щоб він подав заяву в канцелярію. До виконавців підходили і інші люди, щоб посприяли поверненню автомобіля банку. Заяву банку задовольнили, оскільки Договір застави банку був раніше ніж рішення суду про стягнення боргу на користь особи. На даний час виконавче провадження знищене, ніяких записів не збереглось, виконавчий лист по цьому провадженню поступав декілька раз. В 10 чи 11 місяці 2010 року, коли точно не пригадує, він приїхав після обіду на роботу, до нього підійшли працівники міліції, прізвища яких ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , заставили поїхати на пл. Григоренка. У кабінеті на третьому поверсі приміщення ГУ УМВС були ОСОБА_22 , ОСОБА_23 і ОСОБА_24 . Вони сказали, що ОСОБА_25 написав заяву про те, що він вимагав у нього гроші. Сказали, що можна вирішити це питання нормально, дали прослухати аудіо запис його розмови з ОСОБА_26 . Сказали, що справу можна закрити. На наступний день з ним зв`язався ОСОБА_22 . Зустрілись в кафе „Люлька. ОСОБА_22 запитав, що він буде робити, які пропозиції. Потім знов зустрілись через кілька днів, може на наступний день. ОСОБА_22 сказав, що надішле йому факс на номер який він, ОСОБА_8 йому дав. Через деякий час на роботі йому принесли факс рахунок на 55 тисяч гривень за паливо. Височанський сказав, що треба „скинути 55 тисяч гривень на рахунок. Потім знов зустрілись з ОСОБА_22 в службовому кабінеті. Зустрічей з ОСОБА_22 було багато. Він зрозумів, що від нього не відчепляться і вирішив записувати всі розмови. Розмови записував на диктофон „Олімпус, телефонні розмови також записував на диктофон, включав гучномовець в телефоні, підставляв диктофон до телефона і таким чином телефонні розмови записував на диктофон. Записував не з самого початку, а коли почався тиск на нього. Назва фірми, на яку повинен був перерахувати кошти, - „Галінтергруп, вони дзвонили, питались, чи перерахував їм гроші на рахунок. Перерахував на рахунок фірми 10 чи 11 тисяч гривень, сказав ОСОБА_22 , що частково перерахував гроші. Потім звернувся в приймальню СБУ. Його і сім`ю охороняли працівники СБУ. Остання зустріч була з ініціативи Височанського, коли і затримали Височанського біля Личаківського ВДВС.

Допитаний свідок обвинуваченняОСОБА_17 показав, що в 2010 році він служив в Управлінні СБУ у Львівській області, знає про події з моменту повідомлення безпосереднім начальником, 10.11.2010 року він задіяний при проведенні оперативних заходів. Знав що буде відбуватись, але відносно кого і де не знав, бо це секретна інформація. Перебував в автомобілі разом зі своїми співробітниками ОСОБА_27 і ОСОБА_28 . Це було біля розважального комплексу „Міленіум у м.Львові. Коли під`їхали, побачили, що ОСОБА_22 вже затриманий бійцями спец.підрозділу „Альфа. Потім йому стало відомо, що затримання відбулось по заяві начальника ВДВС, що нібито ОСОБА_22 вимагав гроші. Він, ОСОБА_17 особисто проводив огляд місця події, огляд затриманого Височанського, його машини. Були вилучені особисті речі затриманого. Не було вилучено нічого, що б вказувало на причетність ОСОБА_6 до злочину. Під час затримання ОСОБА_22 заперечував вчинення ним будь-яких протиправних діянь.

Свідок обвинувачення ОСОБА_18 показав, що в листопаді 2010 року працював оперуповноваженим 2-го відділу управління СБУ у Львівській області. Потерпілий ОСОБА_8 звернувся з заявою в управління. Він займався цими матеріалами. З матеріалів пригадує, що хтось написав заяву, що потерпілий вимагав хабар. Приймав участь разом з ОСОБА_29 , ОСОБА_30 і спец підрозділом в затриманні Височанського. Потерпілий при зустрічі мав передати ОСОБА_22 квитанцію про оплату коштів на рахунок фірми. Чи передав не пригадує. Після затримання ОСОБА_6 допитували. Допускає, що ОСОБА_22 заперечував вину. Більше нічого не пригадує.

Допитані за клопотанням сторони захисту свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 показали наступне.

Свідок ОСОБА_16 показав, що з ОСОБА_6 , знайомий, відносини тільки робочі. 10.11.2010 року ОСОБА_22 був затриманий в його присутності. На наступний день довідався, що на його підприємство „Галінтергруп були перераховані якісь кошти, які він повернув. Гроші були перераховані з невідомих причин, він не знав, що це за рахунок, від кого. ОСОБА_8 не знав, рахунок для нього не виписував та йому не скеровував. Височанський не мав відношення до його підприємства, рахунку в нього на оплату паливно-мастильних матеріалів не брав та не просив надіслати такий іншій особі, нічого в нього не просив і нічого в нього не купував. На підприємстві він, ОСОБА_16 працював сам. ОСОБА_33 не знає, такий в нього ніколи не працював, нічого йому не доручав. Не знає як він діяв, він імені кого. Гроші повернув автоматично, бо не було угоди з цією особою ( ОСОБА_8 ). Згідно встановленого на підприємстві порядку спочатку підписується угода, а потім виписується рахунок на фіксовану суму, після чого оформляється товарно-транспортна накладна. Бухгалтерській облік на підприємстві веде аудиторська компанія, безпідставно перераховані гроші повертаються автоматично. Перерахунки коштів здійснюються по системі „Банк-Клієнт.

Свідок ОСОБА_31 показав, що ніколи не працював на ПП. „Галінтергруп. ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 не знає. Ніколи не дзвонив до ОСОБА_8 і відповідно не розмовляв з ним щодо закупівлі останнім паливно-мастильних матеріалів.

Свідок ОСОБА_32 показав, що в 2010 році працював начальником відділу протидії хабарництву управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України у Львівській області. ОСОБА_6 був його підлеглим. В 2010 році з заявою про вимагання хабара начальником відділу ДВС ОСОБА_8 звернувся начальник служби безпеки ПАТ „Банк Форум ОСОБА_7 . Заяву ОСОБА_7 він розписав для перевірки працівнику відділу оперуповноваженому ОСОБА_11 . ОСОБА_11 перевірив дані викладені в заяві, факт вимагання не підтвердився. ОСОБА_7 подав заяву з проханням припинити перевірку, оскільки ВДВС виконав свої забов`язання. ОСОБА_11 був складений висновок і матеріали передали в архів. Височанський цією заявою не займався. Під час проведення перевірки запросили ОСОБА_8 для дачі показів, однак він відмовився давати покази. Для проведення перевірки завжди призначається двоє працівників, але перевірку проводив лише ОСОБА_11 , який по закінченню перевірки склав відповідний висновок. Височанський у цій перевірці задіяний не був взагалі.

Свідок ОСОБА_12 показав, що в 2010 р. працював разом з обвинуваченим ОСОБА_6 , на той час ОСОБА_22 був його підлеглим. Було звернення гр.. ОСОБА_7 про вимагання хабара начальником Личаківського ВДВС ОСОБА_13 . Перевірка заяви була доручена ОСОБА_34 та ОСОБА_22 , хоча перевіркою займався тільки ОСОБА_35 . Через декілька днів був запрошений ОСОБА_13 для дачі пояснень, його поведінка була неадекватною, на допит прибув випивший, відмовився від дачі пояснень. З ним працював ОСОБА_35 . Справа була закрита 22.10.2010 р. Висновок склав безпосередньо ОСОБА_15 ОСОБА_6 перевіркою не займався. Після закриття справи, ще до затримання ОСОБА_6 , раз або два бачився з ОСОБА_13 в кафе „Люлька, яке розташоване у м.Львові на пр.Чорновола, якому на його запитання про результати розгляду заяви ОСОБА_7 повідомляв про закриття справи, і який будучи обізнаним в закінченні перевірки і закритті справи набивався в друзі і натякав на можливість вирішення ним якихось питань. Твердження ОСОБА_13 щодо вимагання в нього хабара не відповідають дійсності, ніхто нічого в нього не вимагав.

Свідок ОСОБА_11 показав, що в жовтні 2010 року начальником відділу ОСОБА_36 йому на виконання були розписані матеріали по заяві начальника служби безпеки ПАТ „Банк Форум ОСОБА_7 з приводу вимагання хабара начальником Личаківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_8 . Він одноособово проводив перевірку по цим матеріалам. Височанський до перевірки відношення не мав. 19.10.2010 року було запрошено ОСОБА_13 для допиту. ОСОБА_13 поводив себе зухвало, відмовився від дачі пояснень, його відмова була оформлена за допомогою понятих. 22.10.2010 року ОСОБА_7 звернувся з повторною заявою, в якій просив перевірку припинити, оскільки виконавча служба зняла арешт з автомобіля. В той же день він, ОСОБА_11 , склав висновок про закінчення перевірки, який в цей день був затверджений керівником. Про результати перевірки повідомив зацікавлених осіб. Особисто ОСОБА_13 про закінчення перевірки повідомив при зустрічі за пару днів. ОСОБА_13 вже знав про прийняте рішення.

З показів свідків обвинувачення ОСОБА_17 та ОСОБА_18 є очевидним, що такі приймали участь у затриманні обвинуваченого ОСОБА_6 10.11.2010 року, під час якого останній не визнавав свою причетність до вимагання та отримання хабара, свідок ОСОБА_17 складав протокол огляду місця події, проводив особистий огляд обвинуваченого та огляд його автомобіля, а свідок ОСОБА_18 , крім того, попередньо займався матеріалами по заяві ОСОБА_8 про нібито вимагання в нього хабара ОСОБА_6 . Такі пояснення свідків обвинувачення, на думку суду, не можуть свідчити про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а також про саму подію правопорушення інкримінованого ОСОБА_6 . Жоден з допитаних в судовому засіданні свідків обвинувачення не зазначив будь-яких обставин, які б спростовували твердження обвинуваченого про його невинуватість в інкримінованому йому злочині.
Окрім того, в ході судового розгляду були досліджено речові докази, документи та висновки експертів, на які прокурор послався як на докази у справі ,зокрема, висновки № 188/189/190, № 191/192/193, № 194/195/196 криміналістичних експертиз матеріалів та засобів відеозвукозапису по кримінальній справі №181-0304 від 02.03.2011 р., висновки додаткової криміналістичної експертизи відеозвукозапису №№ 4157/4158/4159 від 4.04.2014 р., висновки судових експертиз комп`ютерної техніки та програмних продуктів.

Експерт ОСОБА_37 , допитаний для роз`яснення висновків №188/189/190, № 191/192/193, № 194/195/196 криміналістичних експертиз матеріалів та засобів відеозвукозапису по кримінальній справі №181-0304 від 02.03.2011 р.(Том.6 а.с.171-187, 211-220, 243-250), додаткової криміналістичної експертизи відеозвукозапису №№ 4157/4158/4159 по кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_6 від 4.04.2014 р. (Том.9 а.с.185-188) надав письмові відповіді на поставлені йому питання та під час допиту в судовому засіданні показав, що застосований у відповіді на питання №1 висновків № 188/189/190, № 191/192/193, № 194/195/196 криміналістичних експертиз матеріалів та засобів відеозвукозапису по кримінальній справі №181-0304 від 02.03.2011 р., на питання №№ 2,3 додаткової криміналістичної експертизи відеозвукозапису № 4157/4158/4159 від 4.04.2014 р. термін „не виявлено не означає, що ознаки копіювання, монтажу у записах, стосовно яких дані згадані вище відповіді, відсутні. Цей термін означає, що в процесі експертного дослідження ці ознаки не встановлені, а встановити їх наявність/відсутність не виявляється можливим.

В реєстрі атестованих методик Міністерства юстиції України відсутні методики, які дозволяють в категоричній формі встановити оригінальність цифрових записів і ознаки монтажу в них.

Записи на наданих для дослідження дисках СD-RW з реєстр. №260 та №334 (Висновки № 188/189/190; № 191/192/193 від 02.03.2011 р.) є копіями.

При проведенні дослідження аудіозаписів на дисках СD-RW з реєстр. №260 та №334 (Висновки № 188/189/190; № 191/192/193 від 02.03.2011 р.) звукозаписуючі пристрої на яких здійснювався запис оригіналів, копіями яких є записи на наданих для дослідження дисках СD-RW з реєстр. №260 та №334 не надавались. Виявити ознаки монтажу в записах-копіях не виявляється можливим.

На питання захисника: „Чи можна було провести запис файлів „DW A0094.wav, DW A0096.vaw, A0097.wav, DW A0101.wav, DW A0102.vaw , DW A0104.vaw , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на цифровий диктофон OLYMPUS VN-240PC наступним чином: як стверджував потерпілий ОСОБА_8 під час допитів на досудовому слідстві та в судовому засіданні - під час розмови по телефону він підставляв диктофон до мобільного телефону і таких чином здійснював запис розмов на диктофон? експерт пояснив, що провести запис файлів „DW A0094.wav, DW A0096.vaw, A0097.wav, DW A0101.wav, DW A0102.vaw , DW A0104.vaw , ІНФОРМАЦІЯ_2 , DW A0106.vaw , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на цифровий диктофон OLYMPUS VN-240PC описаним в питанні способом неможливо з наступних причин:

а) при відключеному режимі мобільного телефону „гучний зв`язок при проведенні запису вказаним вище способом гучність висловлювань учасників розмови буде різко відрізнятися, що в записах в вказаних файлах не спостерігається;

б) при підключеному режимі мобільного телефону „гучний зв`язок в процесмі запису вказаним способом в записі буде спостерігатися „ехо (накладання зміщених в часі однакових сигналів мовлення особи, яка здійснює запис), внаслідок попадання однакових сигналів в записуючий пристрій як безпосередньо від його мово утворюючого тракту так і зміщеного в часі аналогічного сигналу із каналу мобільного телефону, по якому він розмовляє. В записах на досліджуваних файлах таке накладання відсутнє.

На питання: „Чи можна було провести запис файлів „DW A0100.wav та DW A0103.wav на цифровий диктофон OLYMPUS VN-240PC наступним чином: запис розмови здійснюється на телефон, з телефону файли розмов завантажуються на комп`ютер, потім з комп`ютера записуються на диктофон? Чи існують відповідні комп`ютерні програми, які можуть бути використані для монтажу (зміни, спотворення семантичного тексту розмов) записів, зокрема які здійснені за допомогою цифрового диктофона? Чи існує при цьому можливість монтажу файлів? Чи можливо при такому способі запису виявити такий монтаж? експерт показав, що запис файлів „DW A0100.wav та DW A0103.wav на цифровий диктофон OLYMPUS VN-240PC можна було здійснити описаним вище способом. При цьому акустичний сигнал від колонок комп`ютера в цифровий диктофон поступає через вмонтований або виносний мікрофон і формується аналогічно сигналу від першоджерела. В даний час існує багато комп`ютерних програм для монтажу цифрових записів. Виявити такий монтаж, в тому числі при проведенні запису описаним вище способом не можливо внаслідок відсутності методик.

Згідно протоколу огляду диктофону „OLYMPUS VN-240PC серійний номер НОМЕР_2 в диктофоні наявні 16 файлів з записами розмов (Том.6 а.с.153).

Як зазначено в протоколі огляду технічних засобів від 10.11.2010 р. - диктофону „OLYMPUS VN-240 PC в період з 23.10.2010 р. по 4.10.2010 р. записи відсутні. ( Том.1 а.с.24).

Семантичний зміст розмов, зафіксований на 16 файлах, зазначено в додатку 1 висновків №№ 194/195/196 криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відеозвукозапису по кримінальній справі №181-0304 від 02.03.2011 р. (Том.6 а.с.176-185 зв).

На 14 файлах, а саме:„DW A0094.wav, DW A0096.vaw, A0097.wav, DW A0101.wav, DW A0102.vaw , DW A0104.vaw , DW A0105.vaw, DW A0106.vaw , DW A0107.vaw , DW A0108.vaw, DW A0109.vaw, DW A0110.vaw, DW A0111.vaw, ІНФОРМАЦІЯ_9 зафіксовано записи телефонних розмов, здійснених потерпілим ОСОБА_8 у спосіб, про який він давав пояснення в суді.

З урахуванням висновків № 191/192/193, № 194/195/196 криміналістичних експертиз матеріалів та засобів відеозвукозапису по кримінальній справі №181-0304 від 02.03.2011 р.(Том.6 а.с.171-187, 211-220), додаткової криміналістичної експертизи відеозвукозапису № 4157/4158/4159 по кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_6 від 4.04.2014 р. (Том.9 а.с.185-188), складених експертами Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, роз`яснень експерта ОСОБА_38 в суді щодо зазначених вище висновків, зокрема неможливості здійснення потерпілим ОСОБА_8 запису телефонних розмов з обвинуваченим ОСОБА_6 та іншими особами у спосіб вказаний потерпілим, пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 щодо невідповідності зафіксованих потерпілим за допомогою звукозаписуючого пристрою текстів розмов зі змістом розмов, які мали місце в дійсності, пояснень свідка ОСОБА_12 щодо змісту розмов з ОСОБА_8 учасником та свідком яких він був, суд приходить до висновку про недостовірність аудіо-записів телефонних розмов здійснених потерпілим на диктофон „OLYMPUS VN-240PCта зафіксованих у 14 файлах: „DW A0094.wav, DW A0096.vaw, A0097.wav, DW A0101.wav, DW A0102.vaw, DW A0104.vaw , DW A0105.vaw, DW A0106.vaw, DW A0107.vaw, DW A0108.vaw , DW A0109.vaw, DW A0110.vaw, DW A0111.vaw, DW A0112.vaw.

Семантичний зміст розмов, зафіксований на файлах „DW A0100.wav та DW A0103.wav зазначено в додатку 1 висновків № 194/195/196 криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відеозвукозапису по кримінальній справі №181-0304 від 02.03.2011 р. (Том.6 а.с.176зв.-179зв., 180зв.-183зв.). Висловлювання ОСОБА_6 позначені літерою В. Проаналізувавши семантичний зміст розмов, які були записані на файлах„DW A0100.wav та DW A0103.wav, суд приходить до висновку, що у ОСОБА_6 відсутні висловлювання які можна було б розцінити як докази (у визначенні ст.84 КПК України) вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.368 КК України (в редакції Закону України від 11.06.2009 р.).

При цьому суд приймає до уваги роз`яснення експерта ОСОБА_38 в судовому засіданні щодо можливості здійснення монтажу записів у файлах „DW A0100.wav та DW A0103.wav за допомогою комп`ютерної техніки.

В ході досудового слідства на дослідження експертам надавались копії аудіо записів на диску CD-RW реєстр №334, які були створені 10-11.11.2010 року, вже після затримання ОСОБА_6 співробітниками СБУ. Так, висновок №188/189/190 криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відеозвукозапису по кримінальній справі №181-0304 від 02.03.2011 р. (Том.6 а.с.243-250), який не стосується обставин, що мають значення для кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 та підлягають доказуванню, судом до уваги не приймається.

З оглянутої в суді заяви ОСОБА_8 від 10.11.2010 р. на ім`я начальника управління СБУ у Львівській області вбачається, що в такій потерпілий ОСОБА_8 заявляв про вимагання в нього хабара обвинуваченим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_12 (Том.1 а.с.14), хоча в судовому засіданні потерпілий про вимагання хабара свідком ОСОБА_12 не стверджував.

Згідно протоколу огляду місця події від 10.11.2010 р., складеним співробітником Управління СБУ у Львівській області, свідком ОСОБА_17 , у ОСОБА_6 предметів та документів, що мають відношення до справи , не виявлено(Том.1 а.с.45).

Оглянувши матеріали дослідчої перевірки по заяві гр. ОСОБА_7 (вх.№736-Ш від 13.10.2010р.), виконавець ОСОБА_11 , вилученими в ході досудового слідства, а саме:

-заяву начальника управління безпеки ПАТ „Банк Форум ОСОБА_7 на ім`я начальника УДСБЕЗ УМВС України у Львівській області полковника міліції ОСОБА_39 від 13.10.2010 р., в якій заявник стверджує про вимагання в нього хабара службовими особами ВДВС Личаківського району ЛМУЮ за зняття арешту з автомобіля „Опель Зафіра, який перебував в заставі ПАТ „Банк Форум (Том.1 а.с.224-225);

-заяву гр. ОСОБА_7 на ім`я начальника УДСБЕЗ УМВС України у Львівській області від 22.10.2010 р., в якій заявник просить перевірку по його заяві від 13.10.2010 р. припинити в зв`язку з тим, що ВДВС Личаківського району ЛМУЮ виконало свої зобов`язання перед ПАТ „Банк Форум. (Том.1 а.с.226);

-висновок за матеріалами перевірки по зверненню гр. ОСОБА_7 від 22.10.2010 р., складеного співробітником УДСБЕЗ УМВС України у Львівській області свідком ОСОБА_11 , та затвердженим в той же день начальником УДСБЕЗ УМВС України у Львівській області полковником міліції ОСОБА_40 , згідно якого перевірка заяви гр. ОСОБА_7 була припинена, а заінтересовані особи повідомлені про це. (Том.1 а.с.223);

-пояснення, оформлені свідком ОСОБА_11 від імені ОСОБА_8 , який в присутності понятих відмовився від дачі пояснень на підставі ст.63 Конституції України.(Том.1 а.с.227);

-журнал обліку звернень громадян ГУ МВС України у Львівській області, в якому за 13.10.2010 р. під №736 зареєстровано звернення з заявою гр. ОСОБА_7 щодо хабарництва начальника відділу ДВС Личаківського району ОСОБА_8 (Том.5 а.с.120.). В графі „8 цього запису зазначено підпис ОСОБА_11 про отримання матеріалу;

-книгу обліку відвідувачів ГУ МВС України у Львівській області (розпочата 20.07.2010 р.), в записі за 19.10.2010 р. якої зазначено, що ОСОБА_8 перебував у ОСОБА_11 з 17-10 до 17-50 19.10.2010 р. (Том.3 а.с.58).

Крім цього, врахувавши пояснення свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_41 , ОСОБА_11 що перевірка заяви ОСОБА_7 була доручена свідку ОСОБА_11 , який і завершив її 22.10.2010 р., про повідомлення свідком ОСОБА_12 потерпілого ОСОБА_8 22.10.2010 р. про завершення перевірки, суд приходить до висновку, що перевірка заяви начальника служби безпеки ПАТ „Банк Форум ОСОБА_7 здійснювалась оперуповноваженим відділу протидії хабарництву управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС України у Львівській області капітаном міліції ОСОБА_11 , який завершив її 22.10.2010 р. При цьому суд надає віри поясненням зазначених свідків щодо обізнаності з 22.10.2010 року потерпілого ОСОБА_8 про завершення такої перевірки.

З досліджених в судовому засіданні доказів показів свідків ОСОБА_12 , який в суді показав, що після закриття справи, ще до затримання ОСОБА_6 , раз або два в кафе „Люлька бачився з ОСОБА_13 , який будучи обізнаним в закінченні перевірки і закритті справи набивався в друзі, та ОСОБА_11 про те, що перевіркою заяви ОСОБА_7 безпосередньо займався тільки він, та що про прийняте ним 22.10.2010 року рішення про припинення перевірки він особисто повідомив потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що в його присутності 22.10.2010 р. ОСОБА_12 повідомив потерпілому ОСОБА_8 про закінчення перевірки за заявою гр. ОСОБА_7 , які ніяким чином не спростовані в судовому засіданні, матеріалів перевірки по заяві гр. ОСОБА_7 є очевидним, що 22.10.2010 року ОСОБА_8 вже був проінформований про прийняте по заяві гр. ОСОБА_7 рішення. За таких обставин пояснення ОСОБА_8 про вимушеність його дій щодо продовження спілкування з ОСОБА_6 та необхідності дачі ним хабара з метою уникнення відповідальності виглядають нелогічними, непереконливими та недостовірними. Слід зауважити, що будь-яких інших причин дачі хабара, крім припинення перевірки за заявою гр. ОСОБА_7 , потерпілий не висував.

За таких обставин суд критично відноситься до пояснень потерпілого ОСОБА_8 в суді щодо того, що він був вимушений передавати хабар за припинення перевірки і не притягнення його до кримінальної відповідальності. Як безспірно встановлено в судовому засіданні висновок по перевірці був винесений свідком ОСОБА_11 22.10.2010 р., в цей же день такий висновок був затверджений начальником УДСБЕЗ УМВС України у Львівській області полковником міліції ОСОБА_42 . Таким чином, з дня винесення висновку по матеріалах дослідчої перевірки і затвердження висновку для потерпілого ОСОБА_8 не могло відбутись настання негативних наслідків у вигляді порушення проти нього кримінального провадження за заявою начальника служби безпеки ПАТ „Банк Форум ОСОБА_7 .

Оглянувши матеріали виконавчого провадження №460 індекс 3 боржник ОСОБА_10 , вилученого в ході досудового слідства в Личаківському ВДВС ЛМУЮ, а саме:

-постанову про звільнення майна з-під арешту від 13.10.2010 р., винесеної головним державним виконавцем Личаківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_43 , згідно якої скасовано чинність Акту опису та арешту майна №АА929806 від 1.10.2010 р. та Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серія АА №480387 від 6.04.2009 р. (Том.1 а.с.166);

-договір застави від 30.11.2006 р., укладеним ПАТ „Банк Форум з гр. ОСОБА_10 , згідно якого предметом застави є автомобіль „Опель Зафіра д.н.з. НОМЕР_1 ., суд встановив, що 13.10.2010р. автомобіль „Опель Зафіра був звільнений з- під арешту та переданий заставодержателю ПАТ „Банк Форум.

Оглянувши документи, що становлять банківську таємницю, вилученими в ході досудового слідства, а саме:

- виписку з рахунку ПП „Галінтергруп за період 1.01.07. по 18.11.10 р., згідно якого 10.11.2010 р. на рахунок підприємства від ОСОБА_8 поступили 10000 грн. як оплата за паливно-мастильні матеріали згідно рахунку від 10.11.2010 р. та були повернуті ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю договору на поставку паливно-мастильних матеріалів. (Том.2 а.с.183) встановлено, що 10.11.2010 р. ОСОБА_8 перерахував 10000 грн. на рахунок ПП „Галінтергруп, а на наступний день ці кошти були повернені потерпілому ОСОБА_8 .

Факт перерахування грошових коштів потерпілим ОСОБА_8 в сумі 10000 гр. на рахунок ПП „Галінтергруп та подальше повернення потерпілому цих коштів підтверджується платіжним дорученням №2 від 10.11.2010 р., згідно якого платник ОСОБА_8 перерахував на рахунок отримувача ПП „Галінтергруп 10000 грн. за паливно-мастильні матеріали згідно рахунку від 10.11.2010 р. та платіжним дорученням №470ВВ019 від 11.11.2010 р., згідно якого платник ППГалінтергруп перерахував на рахунок отримувача ОСОБА_8 10000 грн. як повернення помилково перерахованих коштів у зв`язку з відсутністю договору на поставку паливно-мастильних матеріалів(Том.1 а.с.254-255).

При цьому, в ході слідства не встановлена особа яка надіслала факс з рахунком від імені ПП „Галінтергруп (Том.1 а.с.23) потерпілому ОСОБА_8 та засіб факсимільного зв`язку (місцезнаходження, номер) за допомогою якого було надіслано рахунок від 10.11.2010 р.

Слід зауважити, що стороною обвинувачення не надано доказів можливої заінтересованості обвинуваченого ОСОБА_6 у перерахуванні ОСОБА_8 грошових коштів на рахунок ПП Галінтергруп.

Крім цього, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечив будь-яку свою причетність до такого перерахування коштів. Свідок ОСОБА_16 в суді заявив, що ОСОБА_6 ніякого відношення до його підприємства не має, ніколи в нього нічого не просив і ніколи нічого не купляв. Такі пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_16 стороною обвинувачення не спростовано.

Згідно оглянутої судом постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.03.2011 р., в порушенні кримінальної справи щодо свідка ОСОБА_16 за фактом вимагання та одержання хабара від начальника ВДВС Личаківського району ЛМУЮ ОСОБА_8 та співучасті у цьому за ст.368 КК Ураїни відмовлено за відсутністю в його діях складу вказаного злочину, на підставі ст.6 п.2 КПК України (в редакції 1960 р.).(Том.7 а.с.209-211).

В суді обвинувачений ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_31 категорично заперечили свою причетність до направлення рахунку на службовий засіб факсимільного зв`язку потерпілого. Такі пояснення обвинуваченого та свідків в ході суду не спростовані, а тому суд надає їм віри.

Згідно Висновку судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів №3953 від 1.12.2010 р. в пам`яті мобільного телефону Nokia N-82 серійний № НОМЕР_3 , вилученого у ОСОБА_6 наявна інформація про номери телефонів осіб з якими він спілкувався, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_16 (Том.3 а.с.92-113).

Згідно Висновку судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів №4216 від 18.01.2011 р. в пам`яті мобільного телефону Nokia серійний № НОМЕР_4 , вилученого у ОСОБА_44 , матері свідка ОСОБА_45 , міститься номер мобільного телефону ОСОБА_45 (ТОм.3 а.с.197-214).

Згідно Висновку судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів №4214 від 2.02.2011 року в пам`яті мобільного телефону LG серійний № НОМЕР_5 , вилученому в дружини ОСОБА_6 ОСОБА_46 міститься номер мобільного телефону ОСОБА_6 (Том.3 а.с.290-297).

Згідно протоколу виїмки від 10.12.2010 р. у потерпілого ОСОБА_8 проведено виїмку 10000 грн., визнаних речовим доказом, які були повернуті ОСОБА_8 ПП.Галінтергруп шляхом безготівкового перерахунку через 13-е відділення ПАТ АКБ „Львів.(Том.6 а.с.61).

Дослідивши та проаналізувавши зазначені висновки судових експертиз комп`ютерної техніки та програмних продуктів, на які сторона обвинувачення посилається як на докази вчинення обвинуваченим інкримінованих йому діянь, суд приходить до переконання, що в зазначених висновках судових експертиз відсутні фактичні дані які б свідчили про наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно із ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зазначена норма закону повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, відповідно до положень якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР).
Відповідно до ст. 46 Конвенції та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Висновки й аргументи Європейського суду з прав людини повністю співпадають з відповідними положеннями національного законодавства Кримінально - процесуального закону України та Конституції України, і зокрема ст.62, згідно з якою, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.25 рішення ЄСПЛ у справі „Капо проти Бельгії ,42914/98, 13 січня 2005 р. ..Суд у зв`язку з цим хотів би відзначити, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав та стороні обвинувачення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду У країни від 20.10.2011 року за №2012-рп/2011 р. у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, слід розуміти так, що обвинувачення у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання Конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» особою не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У відповідності до ст. 3 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, всі сумніви трактуються на користь обвинуваченого.

У відповідності до положеньст.124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях , які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Частина 3 статті 373 КПК України передбачає, що обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях. Однак, аналіз перерахованих вище доказів на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, та враховуючи, що можливості для збору додаткових доказів щодо обставин які мали місце ще у 2010 році вичерпано і не пропонується стороною обвинувачення, суд приходить до вмотивованого висновку, що не здобуто і стороною обвинувачення не доведено жодних переконливих доказів що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 ..
Суд, безпосередньо дослідивши наведені вище докази сторони обвинувачення та сторони захисту у їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов до висновку, що стороною обвинувачення не було надано достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили б не тільки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.368 КК України (в редакції Закону України від 11.06.2009 року), а і наявність події даного кримінального правопорушення.
Суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані стороною обвинувачення докази, давши їм належну оцінку, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 на підставі п.1) ч.2 ст.373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується обвинувачений ОСОБА_6 .
Як вбачається із ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно п. 1) ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Керуючись ст. ст. 100, 174, 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати невинуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 368 КК України (в редакції Закону України від 11.06.2009 р.) та виправдати.
Запобіжний захід , обраний ОСОБА_6 - підписку про невиїзд - скасувати.
Обтяження рухомого і нерухомого майна ОСОБА_6 (ідентифікаційний НОМЕР_6 ) - скасувати.
Арешт автомобіля „Subaru Outback, 2008 р.в. д.н.з. НОМЕР_7 , належного ОСОБА_6 скасувати.
У відповідності до ст. 124 КПК України процесуальні витрати у розмірі 19807,20 грн. віднести за рахунок держави у зв`язку з ухваленням судом виправдувального вироку.
Речові докази: мобільний телефон Nokia N-82 серійний № НОМЕР_3 повернути ОСОБА_6 ; мобільний телефон LG серійний № НОМЕР_5 повернути ОСОБА_46 ; диктофон „OLYMPUS VN-240PC серійний номер НОМЕР_2 та 10000 грн. повернути ОСОБА_8 ..

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1