Номер провадження: 11-кп/785/676/15
Номер справи місцевого суду: 514/1306/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2015 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чимишлія Р.Молдова, молдаванин, громадянин України, освіта вища, одружений, головний спеціаліст Держземагенства у Тарутинському районі, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 115 ч.1 КК України призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 за проведення експертизи 8080 грн. 24 коп. в дохід держави.

ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

28.04.2014 року, біля 01 часу 30 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись біля помешкання, де проживав ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з метою з`ясування з ним особистих неприязнених стосунків, викликаних дружніми відносинами, між його дружиною та ОСОБА_12 , вступив з останнім в бесіду, яка у подальшому переросла у сварку та погрози застосування фізичного насилля. ОСОБА_13 побачивши в руках ОСОБА_12 газовий пістолет, будучи озлобленим наявними дружніми відносинами між ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , з ревнощів з метою помсти на ґрунті особистих неприязнених стосунків між ним та ОСОБА_12 вирішив убити останнього.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , діючи навмисно, застосував відносно потерпілого фізичну силу, а саме наніс декілька ударів у голову та по тілу потерпілого, після чого здійснив захват лівою рукою за шию ОСОБА_12 з подальшим фіксуванням лівої руки за допомогою правої руки здавив органи шиї ОСОБА_12 та утримував їх у такому положенні доки потерпілий не перестав подавати ознаки життя.

Своїми діями ОСОБА_13 спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: механічної асфіксії від з давлення органів шиї, перелом щитовидної та персневидного хряща, синюшність слизових оболонок, пухнастість легенів, маор-крапкові крововиливи під плеврою, покров`я внутрішніх органів, садна і синці обличчя; рани волосистої частини голови; садна і синці верхніх і ніжних кінцівок; синця грудної клітки ліворуч; крововилив в м`які тканини апоневротичного шолома; крововилив під тверду і м`яку мозкову оболонки; крововилив в м`які тканини грудної клітки, крововиливи в м`які тканини шиї, внаслідок яких ОСОБА_12 помер на місці скоєння злочину.

Після чого ОСОБА_13 додатково переконавшись, що ОСОБА_12 знаходиться без ознак життя, з метою приховування слідів злочину та уникнення відповідальності переніс на собі труп ОСОБА_12 до лісу, розташованого в північно-західній частині смт. Тарутине, де закопав труп ОСОБА_15 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.1 ст. 115 на ст. 118 КК України, визнати винним ОСОБА_9 по цієї статті та призначити йому мінімальне покарання передбачене санкцією ст.. 118 КК України. Вважає, що не знайшло свого підтвердження твердження суду, що ОСОБА_9 знаходячись біля помешкання, де проживав ОСОБА_12 , з метою з`ясування з ним особистих неприязних стосунків, викликаних дружніми відносинами між його дружиною та ОСОБА_12 , умисно з ревнощів з метою помсти, на ґрунті особистих неприязне них стосунків між ними, вирішив убити останнього. В судовому засіданні, ОСОБА_13 , потерпіла ОСОБА_16 , свідок ОСОБА_14 пояснили, що у обвинуваченого та ОСОБА_12 не було неприязне них стосунків з приводу будь-яких відносин між ОСОБА_12 та ОСОБА_17 . Також не знайшло свого підтвердження і те, що ОСОБА_13 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , діючи навмисно, застосував відносно ОСОБА_12 фізичну силу, а саме наніс декілька ударів у голову та по тілу потерпілого. Наведені твердження не відповідають матеріалам провадження та є надуманими і безпідставними.

Також свідчення його підзахисного нічим не спростовуються, а навпаки підтверджуються висновком експерта №403 від 24.07.2014 року про дослідження пістолета, який належить ОСОБА_12 , протоколом слідчого експерименту за заключенням судово-медичної експертизи №487 про механізм спричинення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, а саме те, що не виключена можливість спричинення пошкоджень на щитовидному та персневидному хрящі ОСОБА_12 за обставин вказаних ОСОБА_13 при проведенні слідчого експерименту.

ОСОБА_13 усвідомивши, що він накоїв, сам прийшов до міліції та зізнався у скоєнні їм злочину.

Немає підстав вважати, що в діях ОСОБА_13 є ознаки злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тобто умисне вбивство. Обвинуваченим не було скоєно умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Досудове слідство неправильно кваліфікувало дії підсудного. В даному випадку є підстави вважати, що підсудний скоїв діяння передбачене ст. 118 КК України, тобто умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, дії ОСОБА_13 , обвинуваченого в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, перекваліфікувати на ст.. 118 КК України, застосувати ст.. 75 КК України та призначити покарання з іспитовим строком, міру запобіжного заходу змінити, звільнити з-під варти негайно в залі суду. З кваліфікацією суду не можна погодитися, так як в діях ОСОБА_9 проглядаються признаки перевищення необхідної оборони, злочин передбачений ст. 118 КК України. Під час розгляду справи встановлено, що його підзахисний скоїв вбивство при перевищенні необхідної оборони. Крім того , як в ході судового слідства, так і в ході судового засідання не встановлений мотив скоєння злочину. Не знайшло свого підтвердження з боку обвинувачення то, що ОСОБА_13 прибув до ОСОБА_12 з ціллю вирішити з ним особисті неприязненні відносини. В судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_13 , так і потерпіла ОСОБА_16 та свідок ОСОБА_14 пояснювали, що у потерпілого та обвинуваченого не було поганих відносин. Також судом не досліджене питання про те, при яких обставинах були спричинені тілесні ушкодження, а тільки вказано те, що ОСОБА_13 спричинив тілесні ушкодження. Всі ці підозри у відношення ОСОБА_9 по ч.1 ст. 115 КК України в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження , суд кваліфікував його дії по ч.1 ст. 115 КК України та згідно з санкцією вказаної статті, неправомірно призначив сувору міру покарання.

Заслухавши прокурора і потерпілу ОСОБА_10 , які просили апеляційні скарги захисників залишити без задоволення, захисників та обвинуваченого ОСОБА_13 , які підтримали доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 винним себе не визнав, але не заперечував проти того, що від його дій настала смерть ОСОБА_12 , але це стало не навмисно, а вході захисту від дій ОСОБА_15 .

Також він пояснив, що з ОСОБА_12 працювали в одній будівлі, він його знав та зустрічались рази 2-3 в день. У нього з дружиною сталася сварка і вона з дитиною пішла жити до батьків. Коли він та дружина вирішили поговорити, то в ході розмови до них підійшов ОСОБА_12 і виніс сумку і куртку дружини і сказав, що відвезе її додому. Також ОСОБА_18 сказав дружині, що їй не має про що розмовляти зі мною, штовхнув його, а він в свою чергу штовхнув ОСОБА_19 , це сталося на при кінці березня початку квітня 2014 року. Потім ОСОБА_12 вибачився, та подарував дружині телефон та золоте кільце за те, що вона зробила йому звіт КРУ. Потім ОСОБА_12 купив квартиру недалеко від місця де він проживає. 28.04.2014 року близько о 01.00 годині він приїхав додому, дружини з дитиною не було і він вирішив піти до своєї матері. Коли він вийшов на дорогу, то почув скрип дверей квартири ОСОБА_12 і пішов в ту сторону, коли він потрапив під ліхтар, то почув, що ОСОБА_12 у дворі, та обізвав його « ОСОБА_20 ». Не відповідая нічого він пішов далі, але той щось сказав, він пройшов метрів 20 до перехрестя і почув голос ОСОБА_19 , котрий сказав, козел стій, я тебе зараз завалю. Він знав що у ОСОБА_19 є зброя, а коли повернувся в його сторону, то почув металеве клацання. ОСОБА_12 направив на нього пістолет. Він підійшов, вибив пістолет, схопив ОСОБА_19 і притиснув руки, але потім вони впали. ОСОБА_12 намагався схопити його за волосся, але не зміг цього зробити, хватав його за вухо. В ході цих дій голова та шия ОСОБА_12 була зажата його рукою. Коли він встав, то встановив, що у ОСОБА_12 не має пульсу, він злякався, підняв ОСОБА_19 та на собі поніс у бік околиці села і там закопав. Пістолет та телефон ОСОБА_19 він викинув в туалет. Він згоден, що причинив смерть ОСОБА_12 , але це сталося не навмисно, а в результаті перевищення ним меж необхідної оборони.

Незважаючи на невизнання своєї провини обвинуваченим його винність підтверджується наступним дослідженими в судовому засіданні доказами:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_10 про те, що напередодні вона з чоловіком були в гостях., о 117 годині вона та її брат довезли чоловіка до квартири і поїхали в село. О 19.30 годині чоловік подзвонив вони поспілкувались, 28.04.2014 року вона стала дзвонити чоловікові, але телефон був поза зоною доступу. Вона подзвонила братові, він поїхав до будинку, стукав у вікна, потім вона відправила брата на роботу і додому, брат сказав, що на роботі чоловіка не було. Коли вона приїхала до дому, то побачила, що усе було на місцях. У чоловіка була зброя карабін з оптичним прицілом та газовий пістолет. До квартири вона приїхала 29.04.2014 року, а 30.04.2014 року звернулась до міліції. Вона знала, що дружина ОСОБА_21 допомагала чоловікові з документами, вона його ні в чому не підозрювала. У них були нормальні стосунки, як з дружиною ОСОБА_21 , так і з ним самим. Верхня одежа чоловіка була дома, що на її думку свідчить про те, що він був вдома, відпочував, а ОСОБА_13 умисно вбив його на ґрунті особистих неприязне них стосунків. Лише коли знайшли тіло чоловіка ОСОБА_21 зізнався у вбивстві, а до цього він виражав співчуття їй та родині, намагався допомогти в розшуку тіла. ЇЇ чоловік був порядною людиною, не конфліктував, та не міг напасти на людину, погрожувати вбивством;

· протоколом огляду місця події від 02.05.2014 року;

· протоколом огляду місця події від 03.05.2014 року;

· протоколом огляду трупу;

· висновком судово-медичного експерта № 74 від 03.06.2014 року, згідно якого на тілі ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: механічної асфіксії від з давлення органів шиї, перелом щитовидної та персневидного хряща, синюшність слизових оболонок, пухнастість легенів, маор-крапкові крововиливи під плеврою, покров`я внутрішніх органів, садна і синці обличчя; рани волосистої частини голови; садна і синці верхніх і ніжних кінцівок; синця грудної клітки ліворуч; крововилив в м`які тканини апоневротичного шолома; крововилив під тверду і м`яку мозкову оболонки; крововилив в м`які тканини грудної клітки, крововиливи в м`які тканини шиї, внаслідок яких ОСОБА_12 помер на місці скоєння злочину, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження у вигляді здавлення органів шиї, крововиливів в м`які тканини шиї, перелому ріжків щитовидного хряща, перелому перстневидного хряща, які визивають механічну асфіксію і смерть, полягають в прямому причинному зв`язку з загибеллю. Тілесні ушкодження у вигляді здавлення органів шиї, стали причиною смерті ОСОБА_12 на що вказує: крововилив в м`які тканини шиї, перелом ріжків щитовидного хряща, перелом персневидного хряща, синюшність слизових оболонок, пухнаста легенів; дрібно точкові крововиливи під плеврою; темна, рідка кров, повнокров`я внутрішніх органів. Не виключається утворення наявних ушкоджень у виді: саден, синців обличчя, рани волосистої частини голови; саднив і синців верхніх, ніжніх кінцівок; синець грудної клітки ліворуч; крововилив в м`які тканини; апоневротического шолома; крововилив під тверду і м`яку мозкову оболонки крововилив в м`які тканини грудної клітки, в результаті боротьби і самооборони. З акту судово-токсилогічного дослідження № 2860/74 в крові і сечі від трупу ОСОБА_12 етиловий спирт не виявлено;

· висновком експерта № 294 від 13.05.2014 року про те, що на правому та лівому верхніх рожках щитовидного хряща виявлено по повному перелому (пошкодження «1» та «2»), а також на пластині перстневідного хряща справа та в місці переходу дуги в пластині перстневідного хряща зліва разполагається по одному не повному перелому (пошкодження «1-а» та «2-а»), які є прямими по морфології і могли образоватися від разгібання при прикладенні травмуючої сили в містах переломів;

· аналогічним висновком експерта № 297 від 14.05.2014 року;

· висновком експерта №399 від 02.06.2014 року про те, що кров потерпілого за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи 0 з ізогемоглютининами анті АДРЕСА_3 та анті В, а кров ОСОБА_13 за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи В з ізогемоглютининами анті А та анті Н;

· висновком експерта №350 від 28.05.2014 року про те, що на одній шкарпетці, яка вилучена в ході огляду місця події виявлені антигени В і Н, які не виключають походження крові від ОСОБА_17 . Присутність крові ОСОБА_12 можлива лише в якості примесі;

· висновком експерта №403 б від 24.07.014 року про те, що представлений на дослідження пістолет, номер НОМЕР_1 , який був виявлений в ході огляду місця події є газо-шумовим пістолетом та до категорії вогнепальної зброї не відноситься. Пістолет придатний до стрельби газо-шумовими патронами, стрільба з пістолету бойовими припасами не можлива, патронів в патронику виявлено не було;

· протоколом слідчого експерименту від 16.07.2014 року в ході якого ОСОБА_13 пояснив та показав за яких обставин він спричинив смерть ОСОБА_12 ;

· висновком експерта №487 від 23.07.2014 року про те, що не виключена можливість спричинення пошкоджень на щитовидному та персневидному хрящі ОСОБА_12 за обставин вказаних ОСОБА_13 при проведенні слідчого експерименту;

· згідно висновку експертів-психіатрів №254 від 27.05.2014 року ОСОБА_13 на хронічне психічне захворювання на момент скоєння злочину не страждав і не страждає в даний час і міг віддавати звіт своїм діям і керувати ними. Погодившись з таким висновком, суд визнає ОСОБА_13 осудним і таким, що підлягає кримінальної відповідальності.

Дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковані судом за ст. 115 ч.1 КК України.

При призначенні покарання винуватому районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, раніше не судимий, має постійне місце мешкання, має на утриманні неповнолітню дитину, характеризується позитивно, не заперечував, що він дійсно спричинив смерть людині, тому суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання можливе в ізоляції від суспільства.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та зміні не підлягає.

Перевіряючи доводи апеляцій захисників, і оцінюючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що смерть ОСОБА_12 спричинена ним при перевищенні між необхідної оборони, колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції, що вони дані відповідно до обраної їм форми захисту заперечувати скоєне і спростовуються дослідженими судом доказами.

Сам обвинувачений пояснював, що звернення ОСОБА_12 , яке він вважав погрозою життю, почув десь за метрів 20, але не зважаючи на значну відстань, темний час доби сам направився в бік ОСОБА_12 , став з ним спілкуватися, а потім спричинив йому тілесні ушкодження від яких той помер. Після вчинення злочину він закрив квартиру ОСОБА_12 , сховав його труп, викинув речі загиблого, довгий час скривав свою причетність до злочину. В подальшому обвинувачений змінив свої покази відносно відстані і місця скоєння злочину, а також обставин.

З урахування пояснень ОСОБА_13 про те, що він,получив спеціальну освіту і мав належні навики до самооборони і нападу як колишній працівник міліції, має навики рукопашного бою, кількість та локалізацію тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 подальша його противоправна поведінка щодо приховування слідів злочину, свідчить про те, що суд прийшов до висновку, про неспроможність пояснень обвинуваченого щодо його самооборони. Більше того, вказані обставини вказують на те, що ОСОБА_13 діяв з умислом на вбивство ОСОБА_15 ..

Доводи обвинуваченого, що мав місце напад з боку ОСОБА_12 на обвинуваченого ОСОБА_13 не найшли свого підтвердження в ході судового слідства і при розгляді справи в апеляційній інстанції. Характер тілесних ушкоджень у потерпілого свідчить що він захищався, а не обвинувачений.

В той же час допитані в судовому засіданні потерпіла, свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_6 пояснили, що між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 мали місце конфлікти, на які бурхливо реагував обвинувачений. Крім того, обвинувачений неодноразово намагався побити свою жінку в зв`язку з чим вона в нічний час бігла ховатись до дому потерпілого і ставила питання про розрив шлюбу і вимовним в цьому обвинувачений считав потерпілого.

Перевірка пояснень ОСОБА_13 в суді, їх аналіз і зіставлення з іншими доказами, у тому числі свідчення потерпілої, свідків, висновками експертів свідчать про неспроможність заяви обвинуваченого про обставини спричинення смерті ОСОБА_15 ,

Посилання захістників на то, що потерпілий погрожував обвинуваченому пістолетом і вбивством, що дало можливість застосувати до нього силу і привело до перевищення меж необхідної оборони на думку колегії носить голослівний характер з урахуванням характерезуючих даних на потерпілого, який ніколи не йшов на конфлікт

Посилання що в потерпілого був пістолет і він їм заподіяти шкоду, спростовується тими обставинами. Що учасники конфлікту були знайомі між собою і обвинувачений неодноразово був в нього вдома і знав яка зброя є у потерпілого в тому числі газовий пістолет який не міг представляти загрозу. Крім того. як показало огляд цього пістолета після його знаходження в пістолеті не було патронів, що свідчило про реальну загрозу.

Крім того, як встановлено судом обвинувачений вибив пістолет у потерпілого і реальної загрози для життя і здоров`я для обвинуваченого не було.

В той же час обвинувачений якій обладає спеціальними навиками нападу і захисту не припинив своїх дій, хоч розумів які наслідки можуть наступити та продовжив їх, що свідчить про бажання довести свій умисел до кінця.

Колегія суду перевіряючи доводи апеляції погодилась з висновками суду першої інстанції що не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених потерпілою, свідками. Даних про яку-небудь їх зацікавленість в результаті справи не встановлено, іх свідчення відповідають ї не суперечать обставинам, відомості про яких містяться і інших зібраних у справі доказах.

З урахування викладеного, суд обґрунтовано розцінив версію ОСОБА_13 , як спосіб захисту з метою пом`якшення покарання.

Дослідивши доводи захисників і матеріали справи судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченому правильно призначена міра покарання у вигляді позбавлення волі, так як він скоїв тяжкий злочин, він дійсно спричинив смерть людині.

При таких обставинах колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку і приходить до думки в необґрунтованості апеляції захисника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2015 року відносно ОСОБА_9 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4 ,