Справа №345/3340/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.10.2016 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Калуша угоду про визнання винуватості по кримінальному провадження щодо :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одружений,без утриманців, не працює,
за ст. 240 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення - піщано-гравійної сировини - гравію на об`єкті природно-заповідного фонду.
Так, 28.07.2016, близько 05 год., ОСОБА_5 з метою незаконного видобування корисних копалин на об`єкті природно-заповідного фонду - піщано-гравійної сировини - гравію, використовуючи автомобіль марки «Камаз 5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 , прибув у житловий масив Хотінь м. Калуша Івано-Франківської області до русла річки Лімниця, яка є ландшафтним заказником місцевого значення - об`єктом природно-заповідного фонду.
Перебуваючи в даному місці, ОСОБА_5 вступив у змову з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, яка керуючи екскаватором, незаконно здійснювала видобування корисних копалин загальнодержавного значення - піщано-гравійної сировини - гравію на об`єкті природно-заповідного фонду.
Після цього, ОСОБА_5 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність передбачених законодавством України дозвільних документів на видобування корисних копалин загальнодержавного значення на об`єкті природно-заповідного фонду та повноважень на проведення таких робіт, діючи всупереч вимогам:
- ст.13 Конституції України, згідно якої земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території
України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону;
- ст.19 Кодексу України про надра, згідно якої надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу;
- ст. 24 Кодексу України про надра, відповідно якої користувачі надр зобов`язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції. Права та обов`язки користувача надр виникають з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами, а в разі надання права користування надрами на умовах угод про розподіл продукції - з моменту набрання чинності такою угодою, якщо інше не передбачено цією угодою;
- ст. 56 Кодексу України про надра, згідно якої основними вимогами в галузі охорони надр є: забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр; додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами; раціональне вилучення І використання запасів корисних копалин і наявних у них компонентів; недопущення шкідливого впливу робіт, пов`язаних з користуванням надрами, на збереження запасів корисних копалин, гірничих виробок і свердловин, що експлуатуються чи законсервовані, а також підземних споруд; додержання інших вимог, передбачених законодавством про охорону навколишнього природного середовища та інші;
- ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», згідно якої одним із принципів охорони навколишнього природного середовища є пріоритетність вимог екологічної безпеки, обов`язковість додержання екологічних стандартів, нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності;
- ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», передбачає, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та Іншим законодавством України;
- п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №59 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів», згідно якого гірничі відводи можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, іноземним юридичним особам, об`єднанням юридичних осіб, створеним в Україні чи за її межами, а також громадянам України, іноземцям та особам без громадянства лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленному порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин;
- положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Ріка Лімниця з водоохоронною смугою вздовж берегів шириною 100 м», затвердженого рішенням Івано-Франківського облвиконкому 15.01.1979, згідно якого на території заказника ріка Лімниця заборонено здійснювати розвідувальні, підривні роботи, розробку всіх видів корисних копалин, будь-яке порушення природного стану басейну ріки, зокрема спрямлення та поглиблення русел, зміна структури та конфігурації берегової лінії, виїзд на територію заказника всіх видів механізованого транспорту, за допомогою екскаватора, здійснили незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення на об`єкті природно-заповідного фонду з русла річки Лімниця в м. Калуші, житловий масив Хотінь Івано-Франківської області, а саме піщано-гравійної сировини - гравію, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, та без наявності відповідних дозвільних документів навантажили дану сировину на кузов автомобіля марки «Камаз 5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , піщано-гравійну сировину в кількості 7,614 мЗ, чим здійснили незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення на об`єкті природно-заповідного фонду.
Близько 05 год. 50 хв. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Камаз 5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який незаконно був завантажений піщано-гравійною сумішшю, розпочав рух в напрямку міста Калуша.
Виїхавши на об`їзну дорогу міста Калуша неподалік житлового масиву Хотінь, автомобіль ОСОБА_5 був зупинений працівниками правоохоронних органів і доставлений на штраф майданчик Калуського ВП ГУ НП в області.
Згідно висновку судової експертизи ґрунтів №2-0644/16 від 01.09.2016 зразок грунту, відібраний із кузова автомобіля марки «Камаз 5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є сильнокарбонатним піщаним ґрунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю.
Зразки ґрунту, відібрані із кузова автомобіля марки «Камаз 5511», реєстраційний номер НОМЕР_1 та із місця розливу річки Лімниця, що у м. Калуші житловий масив Хотінь, співпадають між собою за комплексом ознак і мають спільну родову належність.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 досягнуто та підписано угоду від 22.09.2016 року про визнання винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 240 ч.3 КК України.
Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю вчиненого ним правопорушення та усунення заподіяної шкоди. Дані обставини сторонами угоди враховуються як пом`якшуючі. Також враховується, що обвинувачений по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не числиться.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 ч.3 КК України із застосуванням ст.. 69 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому, обвинувачений розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, які у підготовчому судовому засіданні йому додатково роз`яснені, визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.240 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.
Захисник ОСОБА_4 підтримав укладену угоду про визнання винуватості та просив суд її задовольнити.
Прокурор вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з ОСОБА_5 як таку, що відповідають вимогам закону.
Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між старшим прокурором Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди із застосуванням ст. 69 КК України відповідає вимогам КК України, також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому узгодженої міри покарання із застосуванням ст..69 КК України у виді штрафу та ухвалення обвинувального вироку.
Питання про речові докази вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
У відповідності до вимог ст. 122 ч.1 КПК України стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 4180,7 грн. судових витрат по справі за проведення експертиз.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 вересня 2016 року у кримінальному провадженні за №345/3340/16-к, укладену між старшим прокурором Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 240 ч.3 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.. 69 Кк України у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень .
У відповідності до вимог ст. 122 ч.1 КПК України стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 4180,7 грн. судових витрат по справі за проведення експертиз.
Речові докази по справі:
- автомобіль КАМАЗ 5511, д.н НОМЕР_1 повернути належному власнику ОСОБА_6 ;
- гравійно-піщану суміш конфіскувати в дохід держави;
- диск з відеозаписом подій, що мали місце 28.07.2016 року залишити при матеріалах кримінального провадження;
- слід протектора шини колеса, зафіксований на гіпсовому зліпку, вісім пакетів із зразками піщано-гравійної суміші знищити.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Івано-Франківської через Калуський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав передбачених ст.394 КПК України.
СУДДЯ: