Єдиний унікальний номер 0531/9345/2012
Номер провадження 11/775/20/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляціями прокурора ОСОБА_12 , представників потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_15 на вирок Куйбишевського районного суду м. Донецька від 6 грудня 2013 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним та засуджений за ст. 365 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади в правоохоронних органах строком на три роки та штрафу в розмірі 8500 гривень, за ст.189 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна з позбавленням спеціального звання - капітан міліції; на підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на три роки та штрафу в розмірі 8500 гривень, без конфіскації майна, з позбавленням спеціального звання - капітан міліції; на підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на 3 роки з покладанням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України; за ст.187 ч. 4. ст. 289 ч. 3 КК України виправдано за відсутністю події злочину;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець в м. Дніпропетровськ, громадянин України, не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнаний винним та засуджений за ст. 365 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади в правоохоронних органах строком на три роки та штрафу в розмірі 8500 гривень, за ст.189 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна з позбавленням спеціального звання - майор міліції; на підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на три роки та зі штрафу в розмірі 8500 гривень, без конфіскації майна, з позбавленням спеціального звання - майор міліції; на підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на 3 роки з покладанням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України; за ст.187 ч.4. ст. 289 ч. 3 КК України виправдано за відсутністю події злочину;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Дніпропетровськ, громадянин України, не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

визнаний винним та засуджений за ст. 365 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі зі позбавленням права займати атестовані посади в правоохоронних органах строком на три роки та штрафу в розмірі 8500 гривень, за ст. 189 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції; на підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на три роки та штрафу в розмірі 8500 гривень, без конфіскації майна, з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі випробуванням на 3 роки з покладанням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України; згідно ст. 187 ч. 4, ст. 289 ч. 3 КК України виправдано за відсутністю події злочину;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Дніпропетровську, громадянин України, не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

визнаний винним та засуджений за ст. 365 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади в правоохоронних органах строком на три роки та штрафу в розмірі 8500 гривень, за ст. 189 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції; на підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на три роки та штрафу в розмірі 8500 гривень, без конфіскації майна, з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції; на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнена від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на 3 роки з покладанням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України; за ст. 187 ч. 4, ст. 289 ч. 3 КК України виправдано за відсутністю події злочину;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Київ, громадянин України, не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_5 ,

визнаний винним та засуджений за ст. 365 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади в правоохоронних органах строком на три роки та штрафу в розмірі 8500 гривень, за ст.189 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції; на підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади в правоохоронних органах строком на три роки та штрафу в розмірі 8500 гривень, без конфіскації майна, з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на 3 роки з покладанням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України: за ст. 187 ч. 4, ст. 289 ч. 3 КК України виправдано за відсутністю події злочину;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець м. Красноармійськ Донецької області, громадянин України, не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_6 ,

визнаний винним та засуджений за ст. 365 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади в правоохоронних органах строком на три роки та штрафу в розмірі 8500 гривень, за ст.189 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції; на підставі ст.70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади в правоохоронних органах строком на три роки та штрафу в розмірі 8500 гривень, без конфіскації майна, з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на 3 роки з покладанням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України; за ст. 187 ч.4, ст. 289 ч. 3 КК України виправдано за відсутністю події злочину;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець м. Душанбе, громадянин України, не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_7 ,

визнаний винним та засуджений за ст. 365 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади в правоохоронних органах строком на три роки та штрафу в розмірі 8500 гривень, за ст. 189 ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції на підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади в правоохоронних органах строком на три роки та штрафу в розмірі 8500 гривень, з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на 3 роки з покладанням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України;

ВСТАНОВИЛА

Згідно з вироком ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ОСОБА_22 визнані винними в тому, що вони, працюючи оперуповноваженими відділу карного розшуку Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, перевищили владу і посадові повноваження, вимагали грошові кошти у потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , з погрозою вбивством, застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я при наступних обставинах.

04.03.2010 року в Дніпропетровське міське управління внутрішніх справ надійшла заява ОСОБА_26 про розкрадання у нього м`ясної продукції. За результатами перевірки, яку проводили ОСОБА_18 і ОСОБА_21 , 15.04.2010 року було порушено кримінальну справу за ст. 185 ч.З КК України.

22.04.2010 року начальником ОСОБА_27 видані обов`язкові для виконання розпорядження №№ 233 і 234, відповідно до яких працівники ОСОБА_28 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 були спрямовані в місто Харків, а Лаврусь та особи, матеріали відносно яких виділині в окреме провадження - в місто Донецьк для перевірки інформації щодо осіб, які могли бути причетні до скоєння злочину щодо ОСОБА_29 .

Після проведення інструктажу зазначені особи вступили в злочинну змову, відповідно до якої по прибуттю в міста Харків і Донецьк вони повинні були встановити і захопити ОСОБА_25 , ОСОБА_24 і ОСОБА_23 , і, погрожуючи фізичною розправою, вимагати передачі грошових коштів. При цьому підсудні розуміли, що вони знаходяться при виконанні службових обов`язків, а зазначеними діями явно перевищать покладені на них посадовою інструкцією, Законом України «Про міліцію» та ОСОБА_30 статутом органів внутрішніх справ обов`язки.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , прибули в місто Харків і встановили місцезнаходження ОСОБА_25 .

Близько 9 години, коли останній підійшов до належного йому автомобіля, ОСОБА_16 і ОСОБА_17 захопили потерпілого, надівши на нього наручники, і, застосовуючи насильство, стали примушувати його вказати місце проживання ОСОБА_24 . При цьому ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , перебуваючи в безпосередній близькості від автомобіля, а ОСОБА_18 і ОСОБА_21 , за кутом будинку, виконуючи частину об`єктивної сторони злочину, спостерігали за навколишнім оточенням, будучи готовими припинити спроби потерпілого до опору.

Будучи пригніченим наданим спільним насильством, ОСОБА_25 погодився показати місце проживання ОСОБА_24 , після чого підсудні, незаконно утримуючи потерпілого в наручниках, попрямували до будинку АДРЕСА_8 .

Прибувши до квартири ОСОБА_24 , підсудні використовуючи зброю, що зовні нагадує бойову, застосовуючи насильство, яке виразилося в нанесенні ударів, а так само погрози насильством, що виразилося в демонструванні зброї і висловлюванні вголос погроз вбивством, проникли в квартиру і стали вимагати негайної передачі 500000 гривень.

Після зазначених подій, вивівши потерпілих, які перебували в наручниках, з дому, підсудні продовжили вимагати грошові кошти в зазначеній вище сумі, погрожуючи в разі невиконання вимог вбивством.

В цей же день група в складі Лавруся, та інших осіб, матеріали кримінальної справи відносно яких виділені в окреме провадження, діючи відповідно до розробленого злочинного плану, прибула на територію Донецької області і близько 12-00 встановила ОСОБА_23 , який пересувався на автомобілі спільно з ОСОБА_31 . Застосовуючи незаконне насильство, яке виражалося в нанесенні ударів, висловленні погроз вбивством, працівниками карного розшуку потерпілі були захоплені, позбавлені свободи пересування і спілкування. Після чого ОСОБА_22 і особи, матеріали кримінальної справи відносно яких виділені в окреме провадження, стали вимагати передачі грошових коштів в розмірі 1000000 гривень, погрожуючи у разі невиконання вимог вбивством, на що ОСОБА_23 пообіцяв до 18-00 передати зазначену суму.

Чекаючи передачі грошових коштів, ОСОБА_22 і особи, матеріали кримінальної справи відносно яких виділені в окреме провадження, незаконно утримуючи ОСОБА_23 і ОСОБА_32 , попрямували в кафе «Урарту». Близько 15 - 20 в районі Ясинуватського поста ДАІ підсудним було передано частину коштів, яку вони вимагали, у сумі 78000 гривень.

Дізнавшись про зазначені події, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , незаконно утримуючи Калюжного і ОСОБА_24 , так само попрямували до Донецька.

Зустрівшись близько 16-00 в кафе «Урарту», підсудні стали чекати передачі решти вимагаємої суми, спостерігаючи за потерпілими, які внаслідок їх спільних дій були позбавлені свободи пересування і не мали можливості повідомити кому-небудь про злочин.

Близько 18-30 підсудні вирішили виїхати на територію Дніпропетровської області, щоб там чекати передачі грошових коштів, проте були затримані працівниками УБОЗ ГУМВС України в Донецькій області

Цим же вироком ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 і Бахмут виправдані в зв`язку з відсутністю подій злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.4, 289 ч.З КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду, справу направити на новий судовий розгяд. На думку прокурора, вирок підлягає скасуванню у зв`язку з однобічністю та неповнотою судого слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням кримінально-процесуального закону, протиріччям суду при аналізі показань потерпілих. Призначене пітсудним покарання із застосуванняс ст. 75 КК України є занадто м`яким.

В апеляційній скарзі представники потерпілого ОСОБА_33 просять скасувати вирок та направити справу на новий судовий розгяд. Зазначають, що суд однобічно провів судове слідство, не вірно встановив фактичні обставини та безпідставно виправдав підсудних за ст. 187, 289 КК України. Призначене пітсудним покарання із застосуванняс ст. 75 КК України є занадто м`яким.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_15 , який діє в інтересах підсудних ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , просить скасувати вирок в частині визнання підсудних винними за ч. 2 ст. 365, ч.3 ст. 189 КК України, а справу закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 , ОСОБА_7 склада злочину. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що потерпілі оговорили засуджених, тому що були причетні до крадіжки майна ОСОБА_26 , немає доказів, які б свідчили про наявность у засуджених умислу на вимогання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, засуджених, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора, представників потерпілого ОСОБА_33 підлягають задоволенню, апеляцію захисника ОСОБА_15 в інтересах засуджених ОСОБА_34 , ОСОБА_35 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 327 ч. 4 КПК України виправдувальний вирок постановлюється у випадках, якщо не встановлено події злочину, якщо в діянні підсудного немає складу злочину, а також якщо не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

При цьому виправдувальний вирок, відповідно до вимог ч.1 ст. 327 КПК України, повинен бути мотивований судом.

Відповідно до ст. 323 КПК України як обвинувальний, так і виправдувальний вирок, повинні бути законними і обгрунтованими. Суд засновує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, підстав на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керівництво законом.

З цього випливає, що суд під час розгляду справи повинен досліджувати докази, як ті, які викривають, так і ті, які виправдовують підсудного, проаналізувати їх, і дати оцінку з точки зору їх належності та допустимості, достатності для вирішення питань, зазначених у ст . 324 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 334 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, пред`явленого підсудному і визнаного судом недоведеним, а також підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Не допускається включення у вирок формулювання, що ставлять під сумнів невинність виправданого.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту вироку, суд, виправдовуючи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_36 , ОСОБА_35 і ОСОБА_34 в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.4, 289 ч.3 КК України, зазначених вимог кримінально-процесуального закону не виконав.

Виправдовуючи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_36 , ОСОБА_35 і ОСОБА_34 у вчиненні зазначених злочинів, суд, перш за все, виходив з їх свідчень про свою непричетність до інкримінованих діянь, а також з того, що викриваючи свідчення потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_25 і ОСОБА_24 є неправдивими, спрямованими на посилення провини підсудних, а також уникнення потерпілими кримінальної відповідальності за фактом крадіжки м`ясної продукції, яка належить ОСОБА_26 .

Разом з тим, суд не звернув уваги, що показання потерпілих є логічними і послідовними, узгоджуються з іншими дослідженими доказами, протягом як досудового, так і судового слідства.

Виправдовуючи засуджених за ст. 289 ч. 3 КК України, суд визнав, що ОСОБА_37 їхав з міста Харкова в місто Донецьк самостійно керуючи належним йому автомобілем, при цьому взяв до уваги свідчення засуджених ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 в частині цього, висновок дактилоскопічної експертизи, згідно з якою в салоні автомобіля не виявлено слідів пальців рук, показання свідка ОСОБА_38 , який стверджував, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_25 , а також суд не взяв до уваги свідчення потерпілих ОСОБА_25 і ОСОБА_24 , вважаючи їх непослідовними і суперечливими, спрямованими на уникнення відповідальності за порушеною кримінальною справою про розкрадання м`ясної продукції у ОСОБА_39 .

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що судом не зазначено в чому ж свідчення потерпілих містять протиріччя і непослідовність. Навпаки, колегія суддів вбачає логічність і узгодженість показання ОСОБА_25 і ОСОБА_24 . Судом першої інстанції не взято до уваги показання і не дана оцінка показаннями свідка ОСОБА_40 в частині того, що вранці 23.04.2010 року чоловік вийшов з дому в магазин і не повернувся, що документи на автомобіль перебували вдома; висновком дактилоскопічної експертизи в частині того, що її висновки про наявність слідів пальців рук ОСОБА_16 і ОСОБА_17 на автомобілі ОСОБА_25 узгоджуються з показаннями ОСОБА_25 про місця розташування вказаних осіб в його автомобілі; не прийняті судом до уваги і не дана оцінка відомостей, що містяться в роздруківках деталізації телефонних дзвінків ОСОБА_16 , ОСОБА_20 і ОСОБА_17 , згідно з якими в період часу проходження з м. Харкова в м. Донецьк вони зізвонювалися між собою, хоча в цей час, за їхніми свідченнями, вони всі іхали в одному автомобілі. Не спростував суд і доводи ОСОБА_41 в тій частині, що він, не маючи документів на право власності на автомобіль, а також посвідчення водія, грошових коштів, в тому числі для заправки автомобіля бензином, не повідомивши дружині, не міг запропонувати їхати в м. Дніпропетровськ на своєму автомобілі, а також чому він, керуючи автомобілем та маючи можливість сховатися, не зробив цього.

Виправдовуючи ОСОБА_34 , ОСОБА_6 , ОСОБА_35 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 187 КК України, суд критично поставився до показань потерпілих ОСОБА_25 і ОСОБА_24 в цій частині, оскільки під час огляду автомобілів ВАЗ 21104 держномер НОМЕР_1 і "Шкода Октавія" державний номер НОМЕР_2 не були виявлені окуляри "Солана", туалетна вода "Лакоста "і третій мобільний телефон" Нокіа ", що належать Калашнику. Разом з тим, суд не дав оцінку тій обставині, що виявлення куртки і двох мобільних телефонів в зазначених автомобілях підтверджують саме свідчення потерпілих в цій частині, і не висловився з приводу того, яким же чином в автомобілі виявилися належні Калашнику два мобільних телефони.

Колегія суддів також погоджується з доводами прокурора в частині того, що суд допустив суперечності при аналізі показань потерпілих, так як він визнав їх правдивими в частині того, що засуджені ОСОБА_34 , ОСОБА_6 , ОСОБА_35 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 проникли в квартиру, де проживав ОСОБА_24 та провели в ній обшук з метою виявлення будь-яких предметів, що мають доказове відношення до злочину щодо викрадення м`ясної продукції у ОСОБА_26 , виявлення інших цінних предметів для подальшого відшкодування заподіяної матеріальної шкоди ОСОБА_26 . В той же час, визнав їх неправдивими в частині того, що вони зробили обшук з метою відшукання коштів і заволоділи майном ОСОБА_24 . При цьому суд не обґрунтував свої висновки і, таким чином, допустив суперечності в мотивувальній частині вироку, що є порушенням ст. 334 КПК України.

Колегія суддів також звертає увагу, що разбой - це напад з метою заволодіння чужим майном, тобто злочин має спеціальну мету і є корисливим. Суду необхідно перевірити, з якою метою проникли оперуповноважені міліції в квартиру, з корисливою чи з іншою метою вони заволоділи чужим майном, дати оцінку суперечностей первинним показанням ОСОБА_25 , де він вказував, що, вимагаючи гроші, ніхто з осіб, які перебували в квартирі, суму не називав (а.с.3-6 т.2), а також подальшим показанням ОСОБА_24 , де він пояснив, що вимагали передачі грошей в сумі 500000 грн. ( а.с. 8-13 т.2).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду про виправдання ОСОБА_42 , ОСОБА_36 , ОСОБА_43 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.4, 289 ч.3 КК України, є передчасним.

На думку колегії суддів, невірне встановлення фактичних обставин справи, а також передчасне виправдання підсудних в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.4, 289 ч.3 КК України, спричинило призначення їм покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та їх особистості внаслідок м`якості. Рішення про обрання їм покарання із застосуванням ст. 75 КК України є необґрунтованим, оскільки не є достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім того, заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що суд при призначенні засудженим покарання за ч.2 ст. 365 КК України допустив неправильне застосування кримінального закону та призначив додаткове покарання у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень без урахування вимог ч.3 ст.5 КК України, згідно якої закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі.

Таким чином, в зв`язку з порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, невірним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину і особам засуджених, вирок суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора та представників потерпілого ОСОБА_33 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_15 , який діє в інтересах підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Куйбишевського районного суду м. Донецька від 6 грудня 2013 року у відношенні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 скасувати з направленням справи на новий судовий розгляд до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Запобіжний захід ОСОБА_34 , ОСОБА_44 , ОСОБА_35 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишити без зміни.

Судді: