Справа № 152/2737/13-к
У Х В А Л А

26 грудня 2013 року Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області

ОСОБА_1

при секретарі судового

засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора Мазура Ю.А.

підозрюваного ОСОБА_3

слідчого СВ

Шаргородського

РВ УМВС України

у Вінницькій області ОСОБА_4

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановив:

26.12.2013 року старший слідчий СВ Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_3

Клопотання мотивує тим, що ним розглядаються матеріали кримінального провадження №0000482 від 1.11.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в ході розгляду якого встановлено, що ОСОБА_3, будучи неодноразово засудженим за вчинення умисних тяжких, невеликої тяжкості злочинів проти власності, проти правосуддя, у сфері обігу наркотичних засобів, повторно скоїв умисний корисливий злочин, зокрема, крадіжку чужого майна: 30.10.2013 року приблизно о 19 годині з підвалу домогосподарства ОСОБА_5, що знаходиться в с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області на вул. Жовтнева, 19, викрав продукти харчування на суму 415,10 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3, кваліфікується за ч.3 ст.185 КК України.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання про застосування саме такого виду запобіжного заходу посилається на те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, правопорушення вчинене підозрюваним у період відбування покарання у виді позбавлення волі і звільнення від відбування покарання з випробуванням і іспитовим строком за вироком Шаргородського районного суду від 24.10.2013 року, ОСОБА_3 є неодноразово засудженим, в тому числі, за вчинення умисних корисливих злочинів і має незняту та непогашену судимість, негативно характеризується за місцем проживання, не працює, не має міцних соціальних звязків, сімї. Вказані обставини, на думку слідчого, свідчать про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України і застосування більш мякого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інші кримінальні правопорушення.

При розгляді клопотання старший слідчий СВ Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 його підтримав, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Прокурор Мазур Ю.А. підтримав зазначене клопотання і просить його задовольнити, посилаючись на те, що метою застосування даного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування і вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки підозрюваний ОСОБА_3, будучи неодноразово засудженим за вчинення умисних корисливих злочинів та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, у період іспитового строку вчинив тяжкий корисливий злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, за який передбачено покарання від трьох до шести років позбавлення волі, тому може переховуватися від органів досудового розслідування, вчиняти інші злочини, перешкоджати кримінальному провадженню. У звязку із цим вважає, що є ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому є підстави для застосування саме такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, а застосування більш мякого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним вище ризикам. Просить застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, вирішити питання про застосування застави в порядку, передбаченому КПК України, визначивши розмір застави у межах 60 розмірів мінімальної заробітної плати, встановити обовязки у випадку застосування застави, що встановлені в ст. 94 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_3 при розгляді клопотання не заперечував щодо його задоволення.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення старшого слідчого СВ Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4, підозрюваного ОСОБА_3, думку прокурора Мазура Ю.А., дослідивши матеріали кримінального провадження за клопотанням слідчого, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобовязання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно із ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоровя підозрюваного; 4) наявність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені в ч.1 ст.178 КПК України.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника (ч.1 ст.193 КПК України).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).

З матеріалів кримінального провадження за клопотанням старшого слідчого Шаргородського РВ УМВС ОСОБА_4 вбачається, що 1.11.2013 року до ЄРДР внесено заяву ОСОБА_5 про вчинення злочину крадіжки продуктів харчування з підвалу його домогосподарства ОСОБА_3 (а.п.1).

26.12.2013 року повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_3 (а.п.9).

Підозрюваний ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (а.п.10).

За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується негативно, не працює, вживає спиртні напої, порушує громадський порядок (а.п.7).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення; його вік та стан здоровя; відсутність міцних соціальних звязків в місці його постійного проживання; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи; його репутацію за місцем проживання.

Також, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_3 неодноразово засуджений за вчинення умисних злочинів, зокрема, 9.07.1999 року Шаргородським районним судом за ч.2 ст.140 КК України ( в редакції 1960 року) до покарання у виді трьох років позбавлення волі та звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 5.12.2001 року Шаргородським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і шість місяців; 14.06.2005 року Шаргородським районним судом за ч.2 ст.307 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на пять років і шість місяців з конфіскацією майна; 28.07.2010 року Шаргородським районним судом за ст.395 КК України до покарання у виді шести місяців арешту; 24.05.2011 року Шаргородським районним судом за ст.395 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік і три місяці; 27.02.2013 року Шаргородським районним судом за ст.395 КК України до покарання у виді трьох місяців арешту; 24.10.2013 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на пять років з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки (а.п.4), вчинив злочин у період відбуття іспитового строку, в межах тижня з моменту ухвалення вироку Шаргородського районного суду від 24.10.2013 року.

Вказані обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 за короткий проміжок часу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до шести років, до того ж, у період іспитового, а також про наявність ризиків переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню та вчиняти інші кримінальні правопорушення, на що вказує слідчий Зозуля Д.В. в клопотанні про застосування запобіжного заходу, та прокурор під час розгляду клопотання, оскільки підозрюваний не заперечує факту вчинення кримінального правопорушення у період іспитового строку, у звязку із чим наявні підстави для застосування запобіжного заходу, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків та запобігання ризикам переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

З аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що неможливо застосувати до ОСОБА_3 більш мякий запобіжний захід, оскільки він буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та прокурором під час розгляду клопотання. При цьому, слідчий суддя виходить з того, що наявні обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, у період іспитового строку, та достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий у клопотанні, а також недостатнім є застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Відтак, для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, слідчий суддя вважає виправданим застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя зобовязаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України (ч.4 ст.197 КПК України).

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст.197 КПК України).

За правилами ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобовязаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обовязків, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини 5 ст.182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.

В ухвалі слідчого судді зазначаються обовязки з передбачених ст.194 КПК України, які будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні (ч.3 ст.183 КПК України).

З огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3, та з урахуванням особи останнього, який, достеменно знаючи, що він відбуває покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і іспитовим строком, повторно скоїв умисний корисний тяжкий злочин, не має постійного місця роботи, родини, розмір застави слід визначити в межах шістдесяти розмірів мінімальної заробітної плати, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, тобто 73080 грн.

Крім того, у разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_6 слід покласти обовязки, визначені п.п.1,2,3 ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 203, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 9.07.1999 року Шаргородським районним судом за ч.2 ст.140 КК України ( в редакції 1960 року) до покарання у виді трьох років позбавлення волі та звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 5.12.2001 року Шаргородським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і шість місяців; 14.06.2005 року Шаргородським районним судом за ч.2 ст.307 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на пять років і шість місяців з конфіскацією майна; 28.07.2010 року Шаргородським районним судом за ст.395 КК України до покарання у виді шести місяців арешту; 24.05.2011 року Шаргородським районним судом за ст.395 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік і три місяці; 27.02.2013 року Шаргородським районним судом за ст.395 КК України до покарання у виді трьох місяців арешту; 24.10.2013 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на пять років з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії даної ухвали визначити в межах шістдесяти днів, тобто до 16 години 30 хвилин 24 лютого 2014 року включно. Строк тримання під вартою ОСОБА_3 вираховувати з моменту його затримання з 26.12.2013 року.

Визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_3 в межах шістдесяти розмірів мінімальної заробітної плати 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) гривень.

Розяснити підозрюваному ОСОБА_3, що він або заставодавець мають право внести заставу у розмірі 73080 грн. у будь-який момент.

У разі внесення застави підозрюваним ОСОБА_3 чи заставодавцем в розмірі 73080 грн. звільнити останнього з-під варти, у випадку відсутності в уповноваженої службової особи місця увязнення, де підозрюваний перебуває, іншого судового рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Зобовязати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати наступні обовязки на строк не більше двох місяців, передбачені п.п.1,2,3 ст.194 КПК України:

- прибувати до Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду із місця проживання с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області, вул. Першотравнева, 6;

- повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 284, 288, п.2 ч.2 ст.314, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_3 негайно після її оголошення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Шаргородського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1