Справа № 131/2006/15-к
Провадження №11-кп/772/293/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

За участі прокурора ОСОБА_6

Обвинуваченого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Гайсинського районного суду від 25 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Джупинівка Іллінецького району

Вінницької області, жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України,

з середньою спеціальною освітою, не працюючого,

раніше не судимого;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік з покладанням обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України,-

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця с. Джупинівка Іллінецького району

Вінницької області, жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України,

з середньою освітою, на утриманні має малолітню

дитину, не працюючого, раніше судимого: 29.07.2015 року

Іллінецьким районним судом за ст. 289 ч. 1 КК України до 3-х

років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України

звільненого від відбування призначеного покарання з

іспитовим строком два роки,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 3 КК України та призначено покарання: за ст. 185 ч. 3 КК України у виді 3-х років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, частково приєднано до призначеного покарання покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 29.07.2015 р. у виді 3-х років позбавлення волі та призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3-х років 4-х місяців позбавлення волі. Призначено ОСОБА_7 покарання за ст. 185 ч. 3 КК України у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, частково приєднано ОСОБА_7 покарання за вироком Іллінецького районного суду від 29.07.2015 року у виді 3- х років позбавлення волі та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3-х років 5 місяців позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 та ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні ними наступного.

5 вересня 2015 року близько 00:30 год. ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою крадіжки чужого майна приїхали велосипедами до домогосподарства ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , через відчинену ОСОБА_7 віконну раму таємно проникли в будинок, де ОСОБА_7 за допомогою принесених із собою ключів розбирав двигун до автомобіля ЗАЗ М-40, а ОСОБА_9 спостерігав за місцевістю, приблизно о 02:00 год. вони відділили запчастини з кольорового та чорного металів в окремі мішки, таємно повторно викрали з будинку загалом 17 кг кольорового металу (алюмінію) за ціною 14 грн. вартістю 238 грн. та 129 кг чорного металу за ціною 2 грн. 50 коп. на загальну суму 322 грн., в мішках погрузили на велосипеди, перевезли до господарства ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , де автомобілем ОСОБА_7 «ВАЗ 2101» завезли до пункту прийому металобрухту на ст. Липовець, Липовецького району, Вінницької області, продали металобрухт за 600 грн., які поділили порівну між собою і витратили на свої потреби.
06.09.2015 близько 00:00 год. ОСОБА_9 повторно за попередньою змовою з ОСОБА_7 приїхали до того самого домогосподарства, ОСОБА_9 принесеними із собою кліщами зірвав навісний замок із дверей гаража, через відчинені двері разом із ОСОБА_7 проникли в приміщення, звідки таємно повторно викрали з металевих бочок 150 л бензину марки А-76 за ціною 19 грн. на загальну суму 2850грн., зцідили бензин за допомогою гумового шланга в принесені ОСОБА_9 2 каністри ємністю 50 літрів, 2 каністри по 20 літрів та одну каністру 10 літрів, ОСОБА_9 на велосипеді перевозив їх додому, де ховав в підсобному приміщенні; заподіяна ОСОБА_10 шкода повністю відшкодована, будь-яких претензій до ОСОБА_9 потерпілий не має.
ОСОБА_7 27.11.2014 р. о 02:00 год. з метою крадіжки чужого майна прийшов до належного ОСОБА_11 домогосподарства в АДРЕСА_3 , через вікно таємно проник до будинку, звідки таємно викрав кухонний стіл вартістю 250 грн., доріжку на підлогу вартістю 80 грн., 6 стільців по 40 грн. вартістю 240 грн., з приміщення літньої кухні таємно викрав 35 мілких тарілок за ціною 10 грн. вартістю 350 грн., 25 глибоких супних тарілок за ціною 15 грн. вартістю 375 грн.; 2 металевих сковороди «Тефаль» по 150 грн. вартістю 300 грн.; 5 каструль по 100 грн. вартістю 500 грн.; 12 чайних фарфорових чашок по 8 грн. за 1 шт. на загальну суму 96 грн., набір кришталевого посуду з 5 предметів вартістю 250 грн., 2 сувеніри з іменною гравюрою «Ільченко» за ціною 150 грн. вартістю 300 грн.; після чого ОСОБА_7 відчинив навісний замок на брамі гаража в тому ж домогосподарстві шляхом підбору ключа, зайшов всередину, звідки таємно викрав 2 колеса до автомобіля діаметром 16 дм. за ціною 750 грн. на загальну суму 1500 грн. та бензопилу «Віпер» вартістю 1200 грн., виніс всі викрадені ним речі на загальну суму 5441 грн. до хвіртки, погрузив в свій автомобіль «ВАЗ-2106» та перевіз до місця свого проживання в будинок АДРЕСА_1 ; своїми злочинними діями заподіяв ОСОБА_11 шкоди на суму 5441грн.; заподіяна злочином шкода потерпілій повністю відшкодована, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_7 потерпіла не має.
Вапеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , який приймав участь у суді 1-ї інстанції, не оспорюючи доведеності вини обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та фактичних обставин вчиненого ними правопорушення, вважає, що суд, кваліфікуючи дії ОСОБА_12 вийшов за межі пред`явленого обвинувачення та безпідставно зазначив у вироку наявність кваліфікуючої ознаки повторності його дій, а тому просить виключити цю вказівку з вироку. Також прокурор вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_13 суд невірно застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки епізод, за яким призначено покарання за сукупністю злочинів, не має самостійної кваліфікації. Прокурор просить змінити вирок в цій частині та призначити покарання ОСОБА_13 лише за сукупністю вироків у виді 3-х років 5 місяців позбавлення волі.

Заслухавши виступи в судових дебатах прокурора ОСОБА_6 , який просив частково задоволити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні виключити кваліфікуючу ознаку повторності вчинення ОСОБА_9 злочину та призначити покарання ОСОБА_7 без застосування правил ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі; обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини та щодо фактичних обставин вчинення правопорушення у апеляційній скарзі не оскаржується. Тому, розглядаючи справу відповідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів не аргументує мотиви, з яких вона погоджується з прийнятим судом рішенням в цій частині.

В той же час, судова колегія вважає, що даючи вірну юридичну оцінку діям ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 185 КК України у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло та інше приміщення, суд першої інстанції помилково зазначив ще в якості кваліфікуючої ознаки вчинення злочину повторно, хоча органом досудового слідства повторність вчинення крадіжки ОСОБА_9 не інкримінувалась, оскільки сторона обвинуваченого вважала цей злочин продовжуваним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора в тій частині, що суд виклав у вироку суду висновки, які не відповідають фактичним обставинам та змінив обвинувачення, збільшивши його обсяг, є обґрунтованими, оскільки відповідно вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акта, крім випадків, передбачених зазначеною статтею.

Суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, погіршив становище обвинуваченого, а, отже, припустився істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому судове рішення в цій частині підлягає зміні.

Крім того, призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено. При цьому не враховуються злочини, за які особу було звільнено від відповідальності за підставами, встановленими законом. При сукупності злочинів кожен з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Отже, злочини, які окремо кваліфіковано за однією й тією ж частиною статті кримінального закону, не утворюють сукупності. Саме до такого висновку дійшла колегія суддів судової палати Вищого спеціалізованого суду України при винесенні ухвали у справі №5-3727км12 від 30.10.2012р. з приводу неправильного застосування кримінального закону при призначенні покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, що не мають самостійної кваліфікації.

Відповідно до роз`яснень пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбаченого відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність призначення ОСОБА_7 покарання за епізодом, що не має самостійної кваліфікації, за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, також є обґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що необхідним і достатнім покаранням ОСОБА_7 за сукупністю вироків буде покарання у меншому розмірі, ніж просить прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку вчинення ОСОБА_9 злочину повторно за епізодом крадіжки з ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Виключити із резолютивної частини вироку вказівку про застосування при призначенні покарання ОСОБА_7 вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавленні волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання із невідбутою частиною покарання за вироком Іллінецького районного суду від 29 липня 2015 року остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

Згідно з оригіналом: