Справа № 309/1558/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23.11.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,
представника потерпілого - ОСОБА_9 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Великий Бичків Закарпатської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, із призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Речовий доказ автомобіль марки «Мерседес Спринтер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , постановлено залишити на зберіганні у ОСОБА_6 ..
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 6 лютого 2015 року, о 20 - й годині 30 - ти хвилинах, керуючи технічно справним автомобілем марки «Мерседес Спринтер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю приблизно 50 км/год по вул. Салдобошській в с. Стеблівці Хустського району в напрямку м. Тячева Закарпатської області, в порушення вимог п. п. 1.10 та 12.3 Правил дорожнього руху України не забезпечив безпеку дорожнього руху, не оцінив дорожні умови та обстановку, несвоєчасно застосував гальмування в момент виникнення небезпеки для руху, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який переходив дорогу в зоні пішохідного переходу зліва направо відносно руху автомобіля до вулиці Дружби в с. Стеблівці Хустського району, внаслідок чого йому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію вчиненого, просить вирок в частині призначеного покарання скасувати з підстав його невідповідності ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання без застосування ст. 75 КК України. Зазначає, що суд в порушення вимог ст. 349 КПК України та всупереч його думці провів спрощений порядок розгляду провадження, незважаючи на те, що ОСОБА_6 не визнав цивільний позов та неповністю визнав винуватість. Суд неправильно визнав у вироку пом`якшуючою обставиною щире каяття.
В доповненні до апеляційної скарги потерпілий просить стягнути з ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 100 000 гривень та матеріальну шкоду в сумі 4800 гривень.
В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_6 вказує, що вирок є законним і обґрунтованим. Вимоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди вважає несправедливими, оскільки вони погіршують його становище і заявлені поза межами строку на апеляційне оскарження. Просить врахувати, що частково відшкодував заподіяну шкоду.
Заслухавши доповідь судді про зміст судового рішення, апеляційної скарги, доповнення до неї та заперечення на апеляційну скаргу; пояснення потерпілого і його представника, які просили вирок суду скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону - ст. 349 КПК України, неповноти судового розгляду і невідповідності призначеного покарання внаслідок м`якості, просили постановити новий вирок, яким призначити покарання без застосування ст. 75 КК України та стягнути моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень, матеріальну - 4800 гривень; пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечує проти задоволення скарги потерпілого; захисника ОСОБА_7 про скасування вироку; виступ прокурора, яка підтримує апеляцію потерпілого в частині скасування вироку з підстав порушення КПК та призначення ОСОБА_6 занадто м`якого покарання, вважає, що справу слід направити на новий розгляд зі стадії підготовчого засідання з мотивів невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України; виступи сторін в судових дебатах; останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, доповнення до неї та заперечення сторони захисту, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ст. ст. 412, 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у разі, якщо судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду схвалити законне і обґрунтоване судове рішення. Законним судове рішення вважається тоді, коли ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК.
З матеріалів даної справи вбачається, що судовий розгляд проведено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, зокрема: ст. ст. 337, 349 КПК України, якими передбачено проведення судового розгляду лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а також проведення скороченого розгляду провадження лише у разі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження
Так, направлений до суду 30 квітня 2015 року документ під назвою «обвинувальний акт» неможна визнати таким, що відповідає вимогам ст. ст. 110, 291 КПК України, оскільки він не містить пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення. З його змісту вбачається, що ОСОБА_6 було повідомлено про підозру, утім обвинувачення відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України не пред`явлено. (т. 2 а. с. 2-7).
Отже, в суд було направлено кримінальне провадження щодо особи, яка не мала статусу обвинуваченого, що унеможливлювало здійснення судового розгляду у відповідності до засад кримінального судочинства, у тому числі тих, що стосуються законності, рівності усіх перед законом і судом, доступу до правосуддя, змагальності та забезпечення права особи на захист від пред`явленого обвинувачення.
Незважаючи на це, суд провів судовий розгляд поза межами обвинувального акта, порушивши не тільки вимоги національного законодавства, а й ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якими обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Недотримання цього принципу Європейським судом з прав людини визнано як порушення ст. 6 Конвенції у справах «Ващенко проти України» від 26.06.2008 року, «Абрамян проти Росії» від 9.10.2008 року, «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 року.
Отже, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 9 КПК України щодо застосування кримінального процесуального законодавства України з урахуванням практики ЄСПЛ, суд у разі порушення стороною обвинувачення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України повинен був повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків.
Утім, суд, крім цього порушення, припустився ще однієї суттєвої помилки, визнавши недоцільним дослідження доказів при наявності заперечень з боку як потерпілого, так і захисника ОСОБА_6 - ОСОБА_11 та при наявності заперечень ОСОБА_6 щодо цивільного позову. ( т. 1 а. с. 51 52 ).
З журналу судового засідання та носія технічного запису перебігу судового засідання вбачається, що лише прокурор і ОСОБА_6 наполягали на скороченому розгляді кримінального провадження, інші учасники просили провести судовий розгляд у загальному порядку. ОСОБА_6 визнав цивільний позов частково, однак питання, пов`язані з його розв`язанням досліджувались поверхово, однобічно, з врахуванням лише доводів ОСОБА_6 і без дослідження обставин, на які вказував потерпілий.
Крім цього, під час судового розгляду в суді першої інстанції, як це видно з технічного запису, виникли й інші питання, пов`язані з подією, які вказували на необхідність повного дослідження всіх обставин кримінального правопорушення і перевірки їх доказами. Однак суд на це увагу не звернув і провів спрощений судовий розгляд, порушивши вимоги ст. ст. 9, 10, 21, 22, 23 КПК України, що призвело до постановлення незаконного судового рішення, яке не відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України щодо обгрунтованості й вмотивованості, в тому числі в частині призначення покарання.
Отже, доводи апеляційної скарги потерпілого в частині скасування вироку підлягають задоволенню. Що стосується вимог про постановлення нового вироку, то такі задоволенню не підлягають, оскільки при наявності обставин, які унеможливлюють призначення кримінального провадження до судового розгляду - відсутність обвинувачення, постановлення законного та обґрунтованого вироку виключається.
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 92 КПК України тягар обвинувачення покладено на сторону обвинувачення, яка зобов`язана пред`являти обвинувачення і довести винуватість особи поза розумним сумнівом.
Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними і відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 та ст. 415 КПК України тягнуть за собою скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання. При новому розгляді справи суду, у разі доведеності винуватості ОСОБА_6 , необхідно ретельно перевірити доводи апеляційної скарги потерпілого стосовно невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості та постановити судове рішення, яке б відповідало вимогам процесуального та матеріального закону.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 1 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: