Провадження № 1-кп/748/85/16
Єдиний унікальний № справи 748/639/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження № 0000040 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Харитонівка Срібнянського району Чернігівської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до Законів України "Про військовий обов`язок і військову службу", наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) № 55 від 20.03.2014 року солдата ОСОБА_3 призначено на посаду навідником 1 танкового взводу 7 танкової роти 3 танкового батальйону та зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 на всі види забезпечення.

Відповідно до п.п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову службу за призовом під час мобілізації.

В свою чергу, військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_2 солдат ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобовязаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обовязки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 17 лютого 2015 року, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 2,3,4,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, з метою ухилення від військової служби взагалі без наміру її проходження у подальшому і повернення до військової частини, незаконно припинив виконувати свій конституційний обовязок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 .

У період з 17 лютого 2015 року по 23 березня 2016 року солдат ОСОБА_3 був відсутній у розташуванні військової частини НОМЕР_2 , обов`язки військової служби не виконував, а перебував в м. Києві та АДРЕСА_3 , працюючи в якості робітника на різних видах робіт, не маючи наміру повертатися до військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. У вчиненому щиро розкаявся.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність наслідків злочину, особу винного - його вік, сімейний та майновий стан, стан здоров`я згідно наданих суду даних, освіту, те, що має погашену судимість, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, позитивну характеристику за місцем проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне визнати щире каяття, а обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, повне визнання вини, суд приходить до висновку, про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Цивільний позов та процесуальні витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, і призначити йому за даний злочин покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1