У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні 31 березня 2016 року у м. Києві кримінальне провадження № 0000096 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Львівської області від 18 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 .
Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 травня 2015 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця
АДРЕСА_1 , не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України (далі КК) до покарання у виді штрафу у розмірі 1 700 грн. в дохід держави.
Вироком Апеляційного суду Львівської області від 18 вересня 2015 року вирок в частині призначення покарання скасовано та ухвалено новий вирок. Призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 366 КК у виді штрафу у розмірі 1 700 грн. в дохід держави з позбавленням права виконувати організаційно-розпорядчі функції строком на 1 рік.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Теплодім ЛВ», будучи службовою особою, умисно вчинив службове підроблення, а саме 18 серпня 2014 року склав та видав завідомо неправдивий офіційний документ довідку про доходи № 7 від 13 серпня 2014 року, згідно якої ОСОБА_8 перебуває на посаді менеджера по збуту продукції в ТОВ «Теплодім ЛВ».
У подальшому 18 серпня 2014 року ОСОБА_8 , використовуючи цей завідомо підроблений документ, уклав кредітні договори та отримав кредіт від ПАТ «Кредобанк» на суму 16 840,26 грн., від ПАТ «Імексобанк» - на суму 29 000 грн.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування апеляційним судом кримінального закону при призначенні ОСОБА_7 додаткового покарання. Вважає, що згідно діючого законодавства за ч. 1 ст. 366 КК може бути призначено покарання або у виді штрафу, або у виді обмеження волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Вказує на правову позицію Верховного Суду України у цьому питанні, викладену у Постанові від 21 листопада 2011 року по кримінальній справі № 5-25кс11. Просить змінити вирок та скасувати призначене ОСОБА_7 апеляційним судом додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати організаційно-розпорядчі функції строком на 1 рік.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим і просив залишити його без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Санкцією ч. 1 ст. 366 КК у редакції від 7 квітня 2011 року передбачено покарання у виді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Тому апеляційний суд, погодившись з обраною ОСОБА_7 судом першої інстанції мірою основного покарання - у виді штрафу у розмірі 1 700 грн., вказав на необхідність призначення ще й додаткового покарання - позбавлення права виконувати організаційно-розпорядчі функції строком на 1 рік.
Що стосується правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові від 21 листопада 2011 року по кримінальній справі № 5-25кс11, то відповідно до висновків Верховного Суду України за 2010-2011 роки за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених ч. 1 ст. 400-12 КПК, виходячи з граматичного (філологічного) тлумачення санкції ч. 1 ст. 366 КК, додаткове покарання, передбачене санкцією цієї статті, суд може призначати засудженому лише при призначенні основного покарання у виді обмеження волі. Однак такий висновок стосується лише злочинів, вчинених до зміни редакції ч. 1 ст. 366 КК Законом від 7 квітня 2011 року № 3207-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення». При цьому кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК вчинено ОСОБА_7 18 серпня 2014 року, тобто після внесення вищевказаних змін.
Отже, доводи захисника про неправильне застосування апеляційним судом кримінального закону при призначенні ОСОБА_7 додаткового покарання є безпідставними.
Даних, які б свідчили, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, або що призначене покарання є явно несправедливим, вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено.
Підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Львівської області від 18 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3