Справа № № 585/1632/16-к
Номер провадження 1-в/585/652/16
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
08 серпня 2016 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі : головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря- ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні режимі відеоконференцзв`язку в приміщенні суду в місті Ромни клопотання засудженого ОСОБА_5 , 1965 р.н. - про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить привести вирок від 11.10.2004 року у відповідність до положень Закону України № 838-VIII в частині абз.3 розділу I цього закону та звільнити його від відбування основного покарання у вигляді довічного позбавлення волі, та враховуючи те, що строки покарання за ст.ст.296 та 122 КК України він давно відбув зобов`язати адміністрацію СІЗО м. Суми негайно звільнити його з-під варти. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 уточнив свої вимоги і просив привести вирок від 11.10.2004 року у відповідність до положень Закону України №838-VIII в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засідання клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у клопотанні. Суду повідомив, що ухвалою Роменського міськрайонного суду від 02 березня 2016 року йому відмовлено в задоволенні його клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання. Ухвалою апеляційного суду Сумської області вказану ухвалу скасовано та справу направлено на новий розгляд до Роменського міськрайоного суду. Зазначив, що в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.02.2016 року, якою йому відмовлено у відкритті касаційного провадження у зв`язку з тим, що ухвали апеляційного суду у цій категорії справ касаційному перегляду не підлягають, не зазначено, що особам засудженим до довічного позбавлення волі не зараховується строк попереднього ув`язнення. А тому просив з огляду на ч.ч.5, 6ст.72 КК України зарахувати йому до покарання весь час перебування ним у СІЗО, що на сьогоднішній день складає 2 роки 11місяців 22 дні.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_5 засуджений до довічного позбавлення волі, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
Адвокат ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання ОСОБА_5 . Вважає, що стаття 72 КК України не містить обмежень стосовно зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання особам, яким призначено довічне позбавлення волі.
Суд, вислухавши учасників процесу, при прийнятті рішення виходить із наступного.

Згідно вимог Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-VIII який набрав чинності 24.12.2015 року, до ч. 5 ст. 72 КК України внесено зміни.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, з врахуванням змін зазначається, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року ОСОБА_5 засуджений за ст.ст.115 ч.2 п.13, 296 ч.3, 122 ч.1 КК України і йому призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі . Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахується з 29 квітня 2004 року. Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_5 час затримання під час проведення досудового слідства з 23.03.2004 року по 26.03.2004 року ( а.с.18-19).

Вирок суду набрав законної сили 15 лютого 2005 року.

З довідки по особовій справі засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він у період з 21.05.2004 р. по сьогоднішній день періодично перебуває в СІЗО.

Враховуючи те, що проект даного Закону (від 5 листопада 2015 року, реєстр. N 3413), судячи із пояснювальної записки до нього, від початку був орієнтований на застосування не лише щодо осіб, які вже відбувають покарання, а й осіб, які «знаходяться під слідством і судом». Тобто використання засобів історичного тлумачення, зокрема аналіз завдань, на вирішення яких спрямований законопроект, а також чинників, що обумовили його прийняття, підтверджує необхідність поширення його дії на всіх осіб, які раніше перебували або досі перебувають під вартою. Також з огляду на вимоги ч. 6 ст.72 КК України, згідно якої встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Відсутність обмеження дії Закону за колом осіб обумовлена й формою такого законодавчого рішення. Адже Законом внесені зміни до тексту Загальної частини КК України, яка не містить жодних застережень щодо неможливості застосування ст.72 КК України до осіб, яким призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Оскільки суди під час ухвалення обвинувального вироку в кожному кримінальному провадженні, де особа була попередньо ув`язнена, зобов`язані враховувати оновлені положення ч.5 ст.72 КК України, то і особам, які відбувають покарання, дана стаття також має враховуватись без обмежень за колом осіб.

Зі змісту ст.21 Конституції України вбачається, що всі люди є рівними у своїх правах.

Приймаючи рішення в аналогічних справах суд виходив із позиції ВССУ викладеної в листі № 223-20/0/4-16 від 11.01.2016 року. Однак з огляду на вимоги ст. 51 ч.ч. 5,6 КК України, ст. 21 Конституції України, на думку суду є помилковим не застосовувати ч. 5ст. 72 КК України до осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі, а тому клопотання ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Крім зазначаного вище, Законом передбачено зарахування до строку попереднього ув`язнення строку перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження (п.«ґ» абз.4 ч.5 ст.72 КК України). Правовою основою цього рішення є норма ст.90 КВК України, згідно з якою засуджений у разі необхідності провадження слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене іншою особою або цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді, може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора. У системному зв`язку із абз.1 ч.5 ст.72 КК України, в якій закріплено загальне правило зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального ровадження можна зробити висновок, що положення п.«ґ» абз.4 ч.5 ст.72 КК України поширюється на випадки підозри чи обвинувачення особи, яка відбуває покарання, у вчиненні іншого злочину, ніж той, за який вона була засуджена.

З довідки по особовій справі ОСОБА_5 вбачається, і на думку суду підлягають зарахуванню за правилами ч.5ст.72 КК України наступні строки: з 23.03.2004 р. по 26.03.2004 р.- час затримання під час проведення досудового слідства; з 29.04.2004 р. по 15.02.2005 року- з часу затримання по день набрання вироком законної сили; з 05.08.2013 р. по 13.10.2013 р. перебування в СІЗО на час розгляду кримінальногго провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд відносно нього вироку апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року за нововиявленими обставинами.

Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_5 та його захисника з приводу доцільності зарахування в строк відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі усього строку перебування в слідчому ізоляторі, в тому числі перебування в слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. А тому решта періоду зазначеного ОСОБА_5 зарахуванню за правилами ч. 5ст. 72 КК України не підлягають.

Керуючись ст. ст. 369-372, 392, 537, 539 КПК України, ч.5 ст. 72 КК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_5 про приведення вироку Апеляційного суду Сумської області від 11.10.2004 року у відповідність до положень Закону України № 838-VIII в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - задовольнити частково.

Зарахувати засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбутого за вироком Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2004 року покарання у виді довічного позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у період з 23.03.2004 р. по 26.03.2004 р.; з 29.04.2004 р. по 15.02.2005 року; з 05.08.2013 р. по 13.10.2013 р., відповідно до співвідношення - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали суду, а особою, яка не була присутня під час проголошення протягом 7 днів з дня отримання копії.

Суддя: підпис...

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1