УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/8558/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 309 КПК Укрїни Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2016 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 27 жовтня 2016 року., -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 27 жовтня 2016 відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк два місяці з дати постановлення даної ухвали, такі процесуальні обов`язки: заборонено цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 ; утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчинених ним кримінальних правопорушень, здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон; прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду; Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого у провадженні якого перебувають матеріали досудового слідства.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 наказом директора ДП «Білокоровицьке ЛГ» № 152 «К» від 06.08.2012 року призначений на посаду виконувача обов`язки лісничого Радовельського лісництва ДП «Білокоровицьке ЛГ» та згідно типового договору про повну матеріальну відповідальність, затвердженого Постановою Державного Комітету Ради Міністрів СРСР по труду та соціальним питанням та Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 № 447/24, між ДП «Білокоровицьке ЛГ» та ОСОБА_7 від 11.03.2011 р., останнім прийнято на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому державним підприємством матеріальних цінностей, у зв`язку з чим він зобов`язаний дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або інших цілей матеріальних цінностей підприємства та вживати заходів до запобігання спричиненню збитків; своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню схоронності довірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати та пред`являти у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та залишки довірених йому матеріальних цінностей; приймати участь у проведенні інвентаризації ввірених, йому матеріальних цінностей.
Згідно посадової інструкції лісничого, затвердженої наказом директора ДП «Білокоровицьке ЛГ» № 370 від 28.12.2004 р. ОСОБА_7 зобов`язаний здійснювати керівництво виробничо-господарською діяльністю лісництва, забезпечувати виконання встановлених завдань, ефективне використання матеріальних, трудових і фінансових ресурсів; організовувати виконання -лісокультурних, лісомеліоративних та інших лісогосподарських профілактичних заходів, заходів з охорони лісів від самовільних рубок, робіт із захисту лісів від шкідників і хвороб, відведення лісосік та відпуску лісопродукції; надавати на договірних умовах іншим структурам допомогу в організації ведення лісового господарства і здійснює державний контроль за правильністю лісокористування в лісах, закріплених за відомствами та організаціями в зоні діяльності лісництва; організовувати роботу з поліпшення нормування праці, вивчення і впровадження передового досвіду, розвитку раціоналізації та винахідництва; координувати роботу старших майстрів лісу лісогосподарських дільниць та інших служб лісництва; контролювати додержання працюючими правил та норм охорони праці, виробничої і трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку; забезпечувати додержання правил відпуску лісу на пні, рубання лісу, побічного користування лісом, пожежної безпеки, санітарних та природоохоронних правил у лісах; проводити огляд місць рубань і заготовленої деревини й іншої продукції лісу; складати протоколи (акти) про лісопорушення, порушення правил полювання та пожежної безпеки в лісах; перевіряти правильність складання підлеглими йому працівниками державної лісової охорони протоколів (актів) про лісопорушення і своєчасно подавати їх керівництву підприємства.
Таким чином виконувач обов`язків лісничого Радовельського лісництва ДП «Білокоровицьке ЛГ» ОСОБА_7 , діючи в складі злочинної групи, створеної ОСОБА_10 , будучи обізнаним із планом злочинної діяльності та розподілом функцій між членами групи, виконуючи покладені на нього злочинні обов`язки, відповідно до положень ст. 89 Лісового кодексу України, абзацу 2 ст. 1 «Положення про державну лісову охорону», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 № 976а та ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», будучи працівником правоохоронного органу, у порушення ст.ст.64.69 Лісового кодексу України, статей 12, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п.п. 2, 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 №761, без відповідних дозволів на проведення порубки деревини та складання будь-яких передбачених наведеними законодавчими актами документів, з метою подальшого використання деревини здобутої завідомо злочинним шляхом для забезпечення функціонування злочинної групи, надавав дозвіл та, періодично особисто виїжджаючи, вказував місце та які саме дерева підлягали незаконній вирубці членами злочинної групи, особисто та із допомогою членів групи підшуковував засоби і транспортне забезпечення для вчинення злочинів та забезпечував безпечне вивезення незаконно зрубаних дерев; приймав участь в розподіленні коштів та інших матеріальних цінностей між членами групи, здобутих злочинним шляхом.
В кінці травня 2015 року, з метою скоєння злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, направлених на вчинення незаконних порубок лісу на територіях лісових господарств Олевського району, Житомирської області із подальшою реалізацією лісопродукції на території України, була створена злочинна група в склад якої увійшли організатор ОСОБА_10 та члени групи ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , при цьому останні знали один про одного, а також були обізнані про роль кожного члена організованої злочинної групи в скоєнні злочинів. Члени вказаної організованої групи, діючи згідно розробленого плану, з прямим умислом, протягом червня - липня 2015 року вчинили ряд злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів.
Всього за період червня-липня 2015 року, співучасники злочинної групи у складі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 заволоділи чужим майном на загальну суму 3 285 272 грн. 88 коп., що є тяжким наслідком, чим завдали збитку державі на вказану суму.
Вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується розсекреченими протоколами негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, спостереженням за особою, річчю та місцем, протоколами огляду місця події, зокрема місць незаконних рубок, та іншими матеріалами провадження.
На думку слідчого підозрюваний ОСОБА_7 маючи міцні соціальні зв`язки серед працівників правоохоронних органів, може впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального прав також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім цього, ОСОБА_7 раніше с притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, однак в силу ст.89 КК України вважається не судимим, на даний час підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Також слідчий у клопотанні вказує, що місця незаконних порубок лісу знаходились у безпосередньому віданні підозрюваного, відповідальність за які на нього покладено договором про повну матеріальну відповідальність, при цьому, являючись керівником Радовельського лісництва, останній набув знайомств серед працівників правоохоронних органів, у тому числі колишніх підлеглих - працівників указаного лісництва, заручившись підтримкою ОСОБА_10 , а тому не виключається можливість впливу на них з метою приховування відомих їм фактів злочинної діяльності підозрюваного, побудування з ним єдиної лінії захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм КПК України. Стверджує, що відповідно до вимог ч.2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Вказує, що слідчим суддею невірно застосовані норми ч.ч. 2, 3, 4 ст. 194 КПК України, адже в ухвалі слідчий суддя сам зазначає, що на даний час не було доведено наявність ризиків, а тому необхідно було застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Також вказує, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 в травні 2016 року звільнений з ДП «Білокоровицьке лісове господарство», та перебуває на обліку в Олевському ЦЗ, копію трудової книжки було надано суду. Також суддею не враховано, що відповідно до довідки ДП «Білокоровицьке лісове господарство» за №1257 від 07.10.2016 року, ОСОБА_7 заборгованості перед підприємством немає, копію якої також надано суду.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника в інтересах підозрюваного не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного,міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався.
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя прийшов до висновку що слідчим та прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень.
Матеріали, додані до клопотання про обрання запобіжного заходу, свідчать, що ОСОБА_19 обґрунтовано підозрюється у вчиненому ним кримінальному правопорушенні за обставин, наведених у клопотанні слідчого.
Однак при цьому слідчим суддею обгрутовано зазначено, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_20 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею вірно встановлено, що такий запобіжний захід в даному випадку обрано бути не може, оскільки ОСОБА_20 хоча і підозрюється у вчиненні злочинів тяжкого та середньої тяжкості, проте дана обставина не може бути єдиною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Натомість враховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_20 даних злочинів, доведеність ризиків, наведених у клопотанні слідчого, а саме, того що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки ризиків ризики зазначені клопотанні слідчого міцні соціальні зв`язки серед працівників правоохоронних органів, може впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального прав також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя правильно прийшов до висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу більш м`якого, ніж заявлено у клопотанні, а саме у вигляді домашнього арешту.
Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого не встановив ризики, передбачені КПК України, а тому слідчий суддя повинен був обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами провадження. З аналізу оскарженої ухвали вбачається, що слідчим суддею встановлено недоведеність даному випадку прокурором та слідчим того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж взяття під варту, не достатньо для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, тобто недоведені обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, проте доведено обставини, передбачені п.п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, що і було в повному обсязі підтверджено при розгляді апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги, що слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_7 в травні 2016 року звільнений з ДП «Білокоровицьке лісове господарство», та перебуває на обліку в ОСОБА_21 та що відповідно до довідки ДП «Білокоровицьке лісове господарство» за №1257 від 07.10.2016 року, ОСОБА_7 заборгованості перед підприємством немає, копію якої також надано суду, не свідчить про відсутність підозри у вчиненні даних злочинів та не впливає на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.
Під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявність ризиків, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу.
Крім того ніяких перешкод для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, враховуючи те, що на даний час він ніде не працює, за його поясненнями постійно перебуває за місцем проживання, не має обмежень щодо застосування домашнього арешту за станом здоров`я (даних про такі обмеження стороною захисту не надано), не встановлено. І на переконання колегії апеляційного суду саме такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт, забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
За наведених обставин, підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 27 жовтня 2016 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, - без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: