Дата документу Справа № 313/1245/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

у кримінальному провадженні

щодо ОСОБА_1
18 серпня 2016 року місто Запоріжжя

№пр. 11-кп/778/1323/16

Апеляційний суд Запорізької області у складі суддів:

ОСОБА_2 доповідача і головуючого, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_1 ,

за апеляційною скаргою
прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 ,

здійснив судове провадження в суді апеляційної інстанції з перегляду вироку Веселівського районного суду Запорізької області від 13 червня 2016 року (головуючий в суді 1 інст. суддя ОСОБА_10 , справа №313/1245/15-к, провадження №1-кп/313/81/2015).

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд установив:
ОСОБА_1 , який народився в Запорізькій області, Веселівському районі, смт.Веселе і там же зареєстрованого і проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

по суду виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Питання про речові докази вирішені вироком відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Згідно обвинувальному акту, 11 червня 2015 року, близько 300 год., з проникненням у житло - будинок АДРЕСА_2 , - ОСОБА_1 таємно викрав чуже майно бензопилу, мобільний телефон, зарядний пристрій, модем, ноутбук, велосипед, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2817 грн. 50 коп.

Майно, крім велосипеду і ноутбуку, 17 червня 2015 року, працівникам поліції ОСОБА_1 видав з дому АДРЕСА_3 , який належить його бабці.

Ухвалюючи виправдувальний вирок суд першої інстанції послався на таке:

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. На вимогу працівників поліції відкрив двері дому №58 і одразу побачив розшукувані речі, які він туди не клав. Виніс їх. Версію про вчинення крадіжки ним йому надали оперативні працівники. Її відтворив у тому ж місці слідчому у присутності понятих.

Процесуальна дія тимчасове вилучення майна судом відкинута, як проведена з порушеннями процесуального закону.

Інших доказів винуватості ОСОБА_1 сторона обвинувачення не надала.

В апеляційній скарзі:

прокурор ОСОБА_9 стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження за якими
ОСОБА_1 у судових засіданнях фактично визнавав вину у крадіжці і його показання об`єктивно підтверджені даними протоколу вилучення частини викраденого.

Тому, він просить скасувати виправдувальний вирок, дослідити докази обвинувачення, ухвалити обвинувальний, яким ОСОБА_1 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців і звільнити його від відбування покарання в силу ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

При здійсненні апеляційного розгляду:

за клопотанням прокурора досліджено докази, які не повно були досліджені судом і яким у вироку не дано будь-якої оцінки, зокрема
підсудний ОСОБА_1 в судових засіданнях давав і такі показання «...пояснення не буду давати, ... вину визнаю ...я вину признаю, я хочу учиться ... я признаю вину в краже, я не помню как брал, как выносил вещи у потерпвшего… в дом бабушки вещи подложили … вину признаю, чтобы скорее всё закончилося». На запитання потерпілого в судових засіданнях ОСОБА_1 , визнаючи вину, також вказував на намір відшкодувати матеріальну шкоду, але не за один раз;

прокурор ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги, неврахування судом викриваючих себе показань ОСОБА_1 знайшла такими порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Тому, просила про ухвалення обвинувального вироку відносно ОСОБА_1 ;

потерпілий підтримав доводи апеляції прокурора ОСОБА_9 і позицію прокурора ОСОБА_6 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції;

ОСОБА_1 і його захисник, як в письмових запереченнях, так і в суді апеляційної інстанції просили вирок залишити в силі.

За наслідками розгляду здійсненого провадження в суді апеляційної інстанції суд частково задовольняє апеляційну скаргу виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Рішення, яке переглядається не є обгрутованим, оскільки викриваючи себе показання ОСОБА_1 в судових засіданнях, які є доказом, не оцінені судом першої інстанції відповідно до ст.94 КПК України. Ці істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є такими порушеннями, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Тому, оскільки не наведені належні і достатні підстави ухвалення вироку його неможливо визнати вмотивованим і він підлягає скасуванню з підстав, передбачених ч.1 ст.412 КПК України.

За показаннями обвинуваченого він доглядав за житлом бабусі, мав до нього повний доступ. За таких обставин виключається незаконне проникнення ОСОБА_1 до цього житла, винесення звідти предметів крадіжки і їх наступне тимчасове вилучення в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом.

При новому розгляді справи суду першої інстанції належить дослідити у повному обсязі показання обвинувачення дані ним у попередніх судових засіданнях, які є доказами, дати їм належну оцінку і постановити законне, обгрутоване і вмотивоване судове рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 404, 405, 407, 412, 418, 419, 426 КПК України, апеляційний суд постановив:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 13 червня 2016 року щодо ОСОБА_1 скасувати, призначити новий судовий розгляд у цьому місцевому суді.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4