Справа № 744/1306/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/582/2016
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000393 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чайкине Новгород-Сіверського району Чернігівської області, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, працюючої найманим робітником у фізичної особи-підприємця, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з часу фактичного затримання.

Зараховано ОСОБА_6 у строк відбування призначеного покарання строк її тримання під вартою з 25 жовтня 2015 року по 27 жовтня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 1566 грн. 40 коп. на відшкодування витрат на поховання ОСОБА_11 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 щомісячно по 609 грн. довічно грошового відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_11 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 184 грн. 14 коп.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 25 жовтня 2015 року, близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку по АДРЕСА_2 , під час сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, переслідуючи мету умисного заподіяння смерті, завдала одного удару кухонним ножем в область грудної клітини своєму співмешканцю ОСОБА_11 , внаслідок чого спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням лівої легені, перикарда та серця, що призвело до гострої крововтрати через що ОСОБА_11 помер на місці події.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , в якій просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України, як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, пояснення ОСОБА_6 про те, що вона не бажала вбивати потерпілого, а тільки захищалась від його дій, які посягали на її здоров`я, а можливо і життя, ніякими доказами не спростовані. Про те, що ОСОБА_6 діяла в стані необхідної оборони свідчить те, що удар ножем потерпілому вона спричинила після того, як він тягав її по підлозі за волосся, дав ляпаса і ударив кулаком в обличчя; удар нанесла в момент, коли ОСОБА_11 наближався до неї з наміром подальшого побиття; після нанесення удару сама викликала «швидку медичну допомогу». Про те, що у ОСОБА_6 не було наміру вбивати потерпілого і що вона діяла захищаючись від злочинних дій останнього свідчить аудіозапис розмови з сусідкою по камері під час проведення негласної слідчої дії, а саме її слова: « ОСОБА_12 не думала, що його заріжу. Пирнула трошки да і все». Крім того, знаряддя для вбивства раніше не готувала, заздалегідь плану вбивства не було, вона мала можливість приховати злочин, нанести більше ударів та зникнути з місця пригоди. Свідки, на показання яких суд послався у вироку, очевидцями події не були та не дали ніяких пояснень з даного приводу. Письмові та речові докази, хоча і є належними, але що спонукало ОСОБА_6 вдарити ножем ОСОБА_11 вказані докази відповіді не надали. Висновки судово-медичної експертизи свідчать про перебування ОСОБА_13 в межах необхідної оборони, оскільки остання нанесла тільки один удар ножем, удар нанесла в момент нападу потерпілого на неї, у неї на обличчі були сліди побиття, потерпілий перебував в сильному ступені сп`яніння. На вказані докази суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до винесення незаконного рішення.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 прокурор вважає вирок суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили подану апеляційну скаргу задовольнити з викладених в ній підстав, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вбивстві ОСОБА_11 , є обґрунтованими та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні й викладеними у вироку доказами.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_13 також не заперечувала, що саме вона нанесла удар ножем в область грудної клітини свого співмешканця ОСОБА_11 та спричинила йому тілесні ушкодження від яких він помер на місці події, проте свою вину визнала частково та показала, що з потерпілим проживали разом тривалий час. Між ними часто виникали конфлікти на ґрунті ревнощів з боку співмешканця та на ґрунті зловживання алкогольними напоями. ОСОБА_11 , коли перебував у стані алкогольного сп`яніння, був агресивним, часто її бив, синці у неї майже не сходили. Коли він її бив, вона намагалась оборонятися, опір на рівних чинити не могла. 25 жовтня 2015 року вони були у гостях та вживали спиртні напої. Коли всі розійшлися, вона пішла додому, де відпочивала, а потерпілий залишився біля магазину. Близько 15 години ОСОБА_11 повернувся додому, він був п`яний. Між ними розпочалася сварка, в ході якої ОСОБА_11 дав їй ляпаса, схопив за волосся, стягнув з дивана та протягнув на колінах по кімнаті. Потім він вдарив її кулаком в обличчя в область щелепи, від чого вона впала на підлогу біля столу. Підхопившись, вона побачила, що ОСОБА_11 іде на неї, замахуючись кулаками, тому вона схопила ніж, який знаходився на столі, та сказала, щоб він до неї не підходив, але на це він не звертав уваги, тому вона вдарила його ножем один раз і вибігла з будинку. Куди саме била, не бачила. Через декілька хвилин повернулася в будинок, побачила, що ОСОБА_11 лежить на підлозі у крові з ножем у грудях. Вона викликала швидку медичну допомогу. Наполягала на тому, що умислу на позбавлення життя потерпілого у неї не було, вона оборонялась від його протиправних дій. Пояснила, що ОСОБА_11 знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, хитався, ледь зайшов у двері, але втекти від нього не могла. Спочатку говорила, що потерпілий сам себе вдарив ножем, через те, що дуже злякалася.

Допитана судом першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 показала, що зі співмешканкою свого брата ОСОБА_11 ОСОБА_13 вона спілкувалася рідко. Інколи брат проживав у неї. 25 жовтня 2015 року їй по телефону повідомили про те, що брата зарізали.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що її син ОСОБА_11 проживав окремо в м. Новгород-Сіверському Чернігівської області разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 . Зі співмешканкою сина вона майже не спілкувалась, вона завжди приїздила до неї у п`яному вигляді. Зі слів сусідів їй відомо, що вона зловживає алкогольними напоями. Також зі слів сторонніх осіб їй відомо, що ОСОБА_13 висловлювала погрози зарізати сина.

Свідок ОСОБА_14 , старший фельдшер Новгород-Сіверського відділу медицини катастроф Чернігівського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 25 жовтня 2015 року до Новгород-Сіверського відділу медицини катастроф надійшов виклик про те, що чоловік сам підрізав себе ножем. Коли він прибув на місце виклику, то побачив лежачого на підлозі у будинку чоловіка в положенні на лівому боці, під ним була кров. Чоловік був мертвий.

В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_15 показала, що між потерпілим та обвинуваченою часто відбувалися сварки, бійки. ОСОБА_11 скаржився, що обвинувачена зловживала спиртними напоями, коли випивала, була агресивна, чіплялася до нього. Вона помічала у ОСОБА_11 подряпини. 25 жовтня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_11 розпивали алкогольні напої у її сусідки.

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 суду першої інстанції показала, що у ОСОБА_6 були погані відносини з її співмешканцем ОСОБА_11 , який був жорстокою людиною. Вона часто бачила його п`яним. ОСОБА_6 часто ходила з синцями, ночувала у її доньки ОСОБА_17 . У неї був перелом руки. Характеризує ОСОБА_6 як спокійну людину.

Свідок ОСОБА_18 , допитана судом першої інстанції, показала, що ОСОБА_6 та ОСОБА_11 зловживали спиртними напоями. Між ними виникали сварки та бійки. Внаслідок побиття ОСОБА_6 ОСОБА_11 її тричі (може і більше) возили до лікарні - 5 років тому з побитим обличчям, 3 роки тому назад з переломом руки, 2 роки тому назад з побитою головою. Намірів помститися або вбити ОСОБА_11 ОСОБА_6 жодного разу не висловлювала. Після вживання алкогольних напоїв поведінка ОСОБА_6 не змінюється. Характеризує ОСОБА_6 як врівноважену людину.

Допитана судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_19 показала, що ОСОБА_6 та ОСОБА_11 зловживали спиртними напоями, між ними виникали сварки та бійки. Обвинувачена в період проживання з ОСОБА_11 два чи три рази ночувала у неї, при цьому розповідала, що пішла з дому, переховуючись від побиття п`яного співмешканця. Намірів помститися ОСОБА_6 не висловлювала.

Згідно протоколу проведеного слідчого експерименту від 31 жовтня 2015 року та протоколу про результати аудіо, відео контролю за ОСОБА_6 від 03 листопада 2015 року, під час вказаних слідчих дій ОСОБА_13 не заперечувала, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_11 виникли від її дій, але наміру позбавляти життя потерпілого вона не мала та перебувала в стані необхідної оборони (т.1 а.п. 191-199, 172).

Показання обвинуваченої щодо кількості, характеру та способу нанесення потерпілому удару, місцезнаходження під час конфлікту не суперечать висновкам судово-медичної експертизи № 97 від 23 листопада 2015 року, якими встановлено, що смерть ОСОБА_11 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням лівої легені, перикарда, серця, що привело до гострої крововтрати. Між отриманим тілесним ушкодженням та настанням смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Крім того на тілі трупа гр. ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани на тильній поверхні проксимальної фаланги правого мізинця та різаної рани на тильній поверхні проксимальної фаланги 3-го пальця лівої кисті, котрі могли бути спричинені дією гострого предмету (предметів) по механізму удару, безпосередньо перед смертю, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, і в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Виявлені тілесні ушкодження на тілі трупа гр. ОСОБА_11 утворилися в короткий проміжок часу між собою, встановити послідовність їх утворення не є можливим. Локалізація та характер тілесних ушкоджень може вказувати на одноразове прикладення травмуючої сили в ділянку грудної клітини ліворуч, правого мізинця, 3-го пальця лівої кисті. Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням лівої легені, перикарда, серця, стало безпосередньою причиною смерті. Між нанесенням даного тілесного ушкодження до настання смерті пройшов короткий проміжок часу від хвилин до десятків хвилин. Тілесні ушкодження на тілі трупа гр. ОСОБА_11 могли виникнути від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа. Виявлені тілесні ушкодження на тілі трупа гр. ОСОБА_11 могли утворитися шляхом нанесення сторонньою особою ударів представленим на експертизу ножем, вилученого з місця події. Єксперт вважає, що тілесні ушкодження на тілі трупа у вигляді різаної рани на тильній поверхні проксимальної фаланги правого мізинця та різаної рани на тильній поверхні проксимальної фаланги 3-го пальця лівої кисті могли утворитися в процесі самооборони потерпілим. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий по відношенню до нападника міг перебувати у різноманітних положеннях, які могли змінюватись.

Виявлені тілесні ушкодження на тілі трупа гр. ОСОБА_11 могли бути спричинені в проміжку часу між 15-00 та 16-00 год. 25.10.2015 року. При судово-токсикологічній експертизі крові від трупа гр. ОСОБА_11 виявлений етанол в концентрації 3,1г/л, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння (т. 1 а.п. 130-133).

Згідно протоколу огляду місця події від 25 жовтня 2015 року 2014 року з доданими планом-схемою та ілюстративною таблицею, в будинку, розташованому в АДРЕСА_2 , виявлено труп ОСОБА_11 . Під час огляду місця події, окрім іншого, вилучено з табуретки кухонний ніж зі слідами бурого кольору (т.1 а.п. 103-109).

Висновки судово-медичних цитологічних експертиз № 252, № 248 від 11 листопада 2015 року, № 249 від 09 листопада 2015 року, № 250, № 251 від 10 листопада 2015 року щодо слідів крові, слини та поту, в тому числі на ножі, зрізу нігтьових пластин підтверджують наявність між обвинуваченою та потерпілим фізичного контакту 25 жовтня 2015 року, а також застосування обвинуваченою ОСОБА_6 під час скоєння злочину ножа (т. 1 а.п. 136-137, 140-142, 144-145, 147-148, 152-154).

Згідно висновків судово-психіатричної експертизи № 692 , 693 від 27 листопада 2015 року, комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 106/111 від 24 лютого 2016 року, у ОСОБА_6 на період часу, до якого відноситься інкриміноване їй правопорушення, не простежується клінічних ознак психічного захворювання, вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У ОСОБА_6 на теперішній час клінічних ознак психічного розладу не виявлено. За психічним станом вона може вірно сприймати обставини, які мають значення для справи, та давати про них правдиві показання

У ОСОБА_6 на період кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, клініко-психологічних ознак фізіологічного аффекту, а також такого емоційного стану, який би міг суттєво вплинути на її свідомість та діяльність, не виявлено.

В період, який передував вчиненню ОСОБА_6 кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, такого особливого емоційного стану, який би міг вплинути на причинно-наслідковий зв`язок, не виявлено (т. 1 а.п. 159-162, 243-250).

У ОСОБА_6 на теперішній час мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності. В теперішній час утримання (Р 10.20 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), у зв`язку з чим протиалкогольне лікування їй зараз не показане (т. 1 а.п. 163-165).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 124 від 24 листопада 2015 року у ОСОБА_6 маються тілесне ушкодження у вигляді: синця на підборідді ліворуч, котре могло виникнути від дії тупого предмета (предметів), і відноситься до легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер тілесного ушкодження може вказувати на одноразове прикладення травмуючої сили в ділянку підборіддя ліворуч. Виявлене тілесне ушкодження на тілі ОСОБА_6 могло утворитися внаслідок нанесення сторонньою особою ударів руками чи ногами. Виявлене тілесне ушкодження у ОСОБА_6 могло мати місце при обставинах та утворитися в термін, вказаний в постанові, а саме 25.10.2015 року (т. 1 а.п. 134).

Правильно встановивши фактичні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав їм невірну юридичну оцінку.

Відповідно до ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Згідно п.2 постанови №1 Пленум Верховного Суду України у від 26 квітня 2002 року „Про судову практику у справах про необхідну оборону" стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Під час розгляду даного кримінального провадження колегією суддів встановлено, що між потерпілим та обвинуваченою на протязі тривалого часу виникали сварки та бійки. Внаслідок побиття ОСОБА_11 ОСОБА_6 , остання неодноразово зверталась за медичною допомогою, в тому числі і з приводу перелому руки, що підтверджується показами допитаних судом першої інстанції в якості свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19

25.10.2015 року, близько 15 години 30 хв. потерпілий ОСОБА_11 повернувся до свого помешкання, перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, був агресивний та вчинив сварку з обвинуваченою ОСОБА_6 . В ході сварки потерпілий, діючи протиправно, відкритою рукою наніс ОСОБА_6 удар в обличчя, а потім взяв її за волосся, стягнув з дивана, протягнув по підлозі, заподіявши при цьому останній удар кулаком в область щелепи. Вирвавшись та підіймаючись з підлоги, обвинувачена намагаючись захиститися, взяла на столі кухонний ніж та попередила ОСОБА_11 , щоб він не наближався, але не дивлячись на попередження, ОСОБА_11 , замахуючись рукою, пішов на ОСОБА_6 і остання завдала ОСОБА_11 удар кухонним ножем в область грудної клітини, після чого відразу припинила свої дії та вибігла на вулицю, згодом викликала екстрену (швидку) медичну допомогу, проте від заподіяного удару потерпілий ОСОБА_11 помер на місці.

За таких обставин, на думку колегії суддів, умисел ОСОБА_6 на вчинення умисного убивства органом досудового розслідування не доведено.

Викладені обставини свідчать, що у ОСОБА_6 виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання. Водночас застосований засіб захисту та заподіяння шкоди у вигляді позбавлення життя за даних конкретних обставин не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, а відтак ОСОБА_6 вийшла за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищила межі необхідної оборони, тому колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_6 необхідно перекваліфікувати з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

В зв`язку з перекваліфікацією дій обвинуваченої ОСОБА_6 підлягає пом`якшенню і призначене їй покарання.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за ст. 118 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, працевлаштована та вважає можливим призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції, передбаченою ст. 118 КК України, у виді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

В решті зазначений вирок щодо ОСОБА_6 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України і вважати її засудженою за ст. 118 КК України до 2 років позбавлення волі.

В решті вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4