Ухвала
06 жовтня 2016 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі колегії:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

судді - ОСОБА_2 ,

присяжних - ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

його захисника- адвоката: ОСОБА_11 ,

з участю секретаря ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 377, ч.3 ст. 27, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 377, ч.3 ст. 27, п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 379, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 342 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 377, п.п.6,11,12 ч.2 ст. 115 КК України, -

Встановив:

В провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 379, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 342 КК України та інших.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08.08.2016 року обвинуваченому ОСОБА_10 було продовжено запобіжний захід у виді взяття під варту до 08 жовтня 2016 року.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_11 надійшло клопотання про зміну обраного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший, більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю. При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_10 прохав врахувати, що ризики, визначені ст. 177 КПК України відсутні. Крім цього зазначив, що матір ОСОБА_10 , яка до його затримання, проживала разом із ним та знаходилась на його утриманні, на даний час хворіє та потребує лікування.

Прокурор ОСОБА_6 , захисник потерпілої ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_9 прохали відмовити в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки ризики, які були підставою для його обрання не зникли та не зменшились, а інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Оскільки на даний час термін дії ухвали про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_10 закінчується, вважали за доцільне продовжити строк тримання останнього під вартою на два місяці.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав клопотання адвоката ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу та прохав його задовольнити.

Суд присяжних, заслухавши учасників судового розгляду та розглянувши клопотання про зміну запобіжного заходу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 201 КПК України, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо зміни обраного ОСОБА_10 запобіжного заходу та доцільності продовження вже обраного запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства судді у зв`язку з діяльністю останнього, пов`язаного із здійненням правосуддя, а також вчинення умисного вбивства особою, як раніше вчинила умисне вбивство, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, мера міста Кременчука Полтавської області, а також у зберіганні вогнепальної зброї і бойових припасів, її передачі, без передбаченого законом дозволу, а також в опорі працівнику правоохоронного органу, що є особливо тяжкими кримінальними правопорушеннями, об`єктом якого, зокрема, є життя людини, а в даному випадку життя публічних людей, а тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, який з часом не зникає ( на вказане зокрема вказує наявність на кожному судовому засіданні засобів масової інформації), а тому звільнення обвинуваченого може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

Cуд вважає, що в клопотанні адвоката ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу фактично вбачається проведення аналізу та надана часткова оцінка вже досліджених у справі доказів та відсутнє обґрунтування зменшення чи зникнення ризиків, які були підставою для обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому таке клопотання суд вважає не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за яким законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді тримання під вартою на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_10 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.

Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але і високі стандарти охорони загальногромадянських прав. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд по правам людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання (на існування таких ризиків вказує зокрема те, що обвинувачений раніше судимий за вчинення умисних тяжких злочинів (довідка про судимість - т.5 а.с.105-107), а тому може мати зв`язки з антигромадськими елементами, щоб перешкоджати судовому розгляду та змінити місце проживання), з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Крім цього, суд враховує, що на даний час по справі проведено допит не всіх свідків та експертів, а тому ризик можливості впливу на таких осіб також існує.

Посилання адвоката ОСОБА_11 на те, що на утриманні обвинуваченого ОСОБА_10 перебуває його матір, яка хворіє та потребує лікування, як на підставу зміни запобіжного заходу, в тому числі і домашній арешт, не заслуговують на увагу, оскільки суду не надано доказів того, що дана особа до моменту затримання обвинуваченого була на його утриманні та на даний час потребує допомоги з боку ОСОБА_10 .

Оскільки на даний час по справі триває судовий розгляд, який зважаючи на категорію складності справи, потребує значного проміжку часу для його закінчення, адже на даний час проведено допит лише частини свідків, та проводиться дослідження письмових доказів по справі, судом вживаються всі необхідні дії для розгляду справи в розумні строки, зокрема на це вказує і періодичність та кількість проведених судових засідань по справі, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_10 строком на два місяці.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 201, ст.331 КПК України, суд -

Постановив:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_10 із тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавлення волі відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, тобто до 06 грудня 2016 року (включно) щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає .

Суддя: