Ухвала
іменем україни

18 березня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 жовтня 2016 року,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі засуджена порушила питання про перегляд указаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК залишено без руху і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання. Також було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку засуджена повторно звернулася до суду касаційної інстанції. Проте, як видно зі змісту поданої скарги, вимог ст. 427 КПК у ній не дотримано, зазначені в ухвалі недолікиусунуто. Зокрема, у скарзі ОСОБА_4 переважно цитує норми закону, при цьому не наводить в аспекті приписів статей 412, 413, 419 КПК допущення судами істотних порушень кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а відтак, й необхідності скасування вироку та ухвали на підставах передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.
Крім того, ОСОБА_4 вкотре посилається на невідповідність висновків суду фактичних обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженій на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.

Разом із тим суд звертає увагу на те, що можливість реалізації ОСОБА_4 свого права на звернення до суду касаційної інстанції не втрачено за умови подання нею нової касаційної скарги, яка б відповідала вимогам ст. 427 КПК та клопотання про поважність пропущеного процесуального строку.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 жовтня 2016 року разом із усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3