АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2439/16 Справа № 192/2996/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2016 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовне-дострокове звільнення
за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_7
засудженого в режимі відеоконференції: ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 жовтня 2013 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186, 71 КК України та призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

18 жовтня 2016 року засуджений ОСОБА_6 в порядку ст. 539 КПК України звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з клопотанням про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування вищезазначеного покарання на підставі ст.81 КК України.

В обґрунтування свого клопотання, послався на ті обставини, що він в період відбування покарання працює прибиральником відділення СПС №8, приймає участь в культурно-масових заходах, приймає участь в програмах диференційного виховного характеру, допомагає організовувати та проводити роботи ремонтного характеру у відділенні №8, за що має два заохочення.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року у задоволенні зазначеного клопотання відмовлено у зв`язку з недоведеністю ОСОБА_6 свого виправлення, оскільки засуджений за час відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою, оскільки до нього було застосовано стягнення та він не довів свого виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити клопотання про його умовно дострокове звільнення.

Вказує, що весь час перебування в колонії працює прибиральником відділення СПС №8, має два заохочення за зразкову поведінку та сумлінний труд, приймає участь в заходах виховного характеру, підтримує родинні зв`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого, який просив задовольнити клопотання про умовне-дострокове звільнення, думку прокурора, який заперечував у задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та ухвали суду, засуджений ОСОБА_6 за час перебування в Криворізькій УВП №3 з 17 вересня 2013 року характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 05 грудня 2013 року засуджений ОСОБА_6 відбуває в Солонянській виправній колонії № 21 УДПтСУ у Дніпропетровській області призначене йому судом покарання за вчинення тяжкого злочину, а саме за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, фактично відбув 3/4 строку покарання. За час перебування у Солонянській ВК № 21 засуджений мав одне дисциплінарне стягнення за вилучення мобільного телефону, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку та має два заохочення від 26 січня 2016 року та 26 липня 2016 року за сумлінне ставлення до праці. На даний час працевлаштований прибиральником відділення СПС №21.

Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, суд виходив з того, що останній хоча й і відбув 3/4 строку призначеного покарання та в колонії працює прибиральником, разом з тим, судом було враховано дані щодо поведінки засудженого в цілому, який за час відбуття покарання має стягнення за порушення режиму утримання у виді догани, за весь період відбування покарання характеризується посередньо та задовільно.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_6 раніше вже звільнявся умовно-достроково від відбування покарання та належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин, що, на думку колегії суддів, свідчить про схильність засудженого до порушення останнім правил поведінки.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальним. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, та в свою чергу свідчить про відсутність повного виправлення з боку останнього в контексті вимог ст. 6 КВК України.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив матеріали щодо клопотання засудженого ОСОБА_6 та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 539 КПК України, ст. 81 КК України колегія суддів, -

П ос т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
---------------- -------------------------- ---------------------- ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3