Справа № 594/783/16-к
Провадження № 1-кс/594/189/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2016 року

Слідчий суддя Борщівського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянув клопотання слідчого СВ Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП України в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене із начальником Борщівського відділу Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000239, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2016 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.240 КК України.
Клопотання надійшло до суду 15 серпня 2016 року.
Суд, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, вислухавши доводи прокурора та слідчого, дослідивши та оцінивши письмові докази,
В С Т А Н О В И В :

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на: автомобіль КАМАЗ модель 55111 реєстраційний номер НОМЕР_1 ; сипучу речовину білого кольору ззовні схожу на пісок, що міститься в кузові даного автомобіля; фронтальний навантажувач марки «Лібхер» модель 576 реєстраційний номер НОМЕР_2 ; забори речовини білого кольору ззовні схожої на пісок, що було здійснено із кузова автомобіля НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з фронтального навантажувача марки «Лібхер» модель 576 реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також з території недіючого кар`єру, що розташований на околиці с.Худіївці Борщівського району Тернопільської області.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просить задовольнити.
Відповідно до вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.2 ст.171 КПк України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Стаття 170 КПК України встановлює наступне:
Частина 1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частина 2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Окрім цього, відповідно до вимог КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч.1 ст.131 КПК).
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ст.132 КПК).
З огляду на наведені норми Кримінального процесуального кодексу України та зміст клопотання, що розглядається, приходжу до висновку, що таке подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, ухвала слідчого судді від 12 серпня 2016 року про повернення клопотання для усунення недоліків в порядку ч.3 ст.172 КПК України у зв`язку з недотриманням вимог ст.ст.131, 132, 170, 171 КПК України, не виконана, прокурором в судовому засіданні не обґрунтовано правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Так, в клопотанні не наведено підстав вважати, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, і, відповідно, не зазначено підстави і мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, та чи існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
В клопотанні не зазначені документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Слід зазначити також, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Однією із функцій слідчого судді є розгляд питань, які стосуються застосування, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.
Порядок застосування указаних заходів ґрунтується на чіткій презумпції того, що жоден захід забезпечення кримінального провадження (у тому числі й запобіжний захід чи негласна слідча дія) не може бути застосованим, якщо слідчим, прокурором чи іншою уповноваженою особою не буде належно доведена виключна необхідність застосування таких заходів. При застосуванні слідчим суддею указаних заходів фактично легалізується можливість попередньої оцінки слідчим суддею обґрунтованості наявної підозри щодо особи у вчиненні певного злочину.
Керуючись ст. ст. 132, 170-173 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП України в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене із начальником Борщівського відділу Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000239, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2016 року про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.240 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: підпис
З оригіналом згідно.
Суддя Борщівського районного суду ОСОБА_1