АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1900/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №635/3205/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

- при секретарі ОСОБА_5

- за участю прокурора ОСОБА_6

- засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27.05.2016 року, матеріали кримінального провадження №635/3205/16-к відносно ОСОБА_7 за клопотанням засудженого про застосування до нього ч.5 ст.72 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27.05.2016 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 9 червня 2015 року Заікін засуджений Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі.

7 квітня 2016 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого про зарахування йому в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з урахуванням вироку Зміївського районного суду Харківської області від 09.07.2010 року.

Мотивуючи своє рішення, судом зазначено, що, дослідивши надані матеріали особистої справи засудженого та справу №635/890/16-к (провадження №1-в/635/485/2016) за клопотанням ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 27.01.2016, встановив наступне.

Згідно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно п.2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України від 26 листопада 2015 року №838- VІІІ цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом (24.12.2015 року) набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Закон України від 26.11.2015 року №838-VІІІ поліпшує становище особи, а тому ч.5 ст.72 КК України в редакції цього Закону має зворотню дію у часі, тобто, поширюється на осіб, які відбувають покарання згідно ч.1 ст.5 КК України.

За положеннями ч.1 ст.1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно абз.4 ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону Україні від 26.11.2015 року №838-VІІІ у строк попереднього ув`язнення включається строк :

а)затримання особи без ухвали слідчого судді, суду,

б)затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання,

в)тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження,

г)перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи,

ґ)перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі в судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення, виходячи із аналізу положень ст.72 КК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення», складає період з визначеної у вироку дати затримання особи, та набрання вироком законної сили.

Згідно ч.1, ч.2 ст.532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

За ч.4 ст.532 КПК України судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 4 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_8 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 3 квітня 2015 року по 9 грудня 2015 року відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Проте, у клопотанні засуджений вказує на те, що у вказаній вище ухвалі суду не було враховано вирок Зміївського районного суду Харківської області від 09 липня 2010 року, яким він засуджений за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком від 09.07.2010 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, а відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.04.2013 року на підставі ст. 81 КК України 23 квітня 2013 року умовно-достроково звільнений на невідбутий термін 1 рік 7 місяців 10 днів.

Далі, вироком Зміївського районного суду Харківської області від 09 червня 2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч.З ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі.

Відтак, засуджений ОСОБА_8 був звільнений 15.04.2015 р. з місць відбування покарання умовно-достроково, і реальне виконання якого припинено, несприятливі наслідки умовно-дострокового звільнення для ОСОБА_8 настали, коли він протягом невідбутої частини покарання вчинив новий злочин, у зв`язку з чим невідбута частина покарання приєднана у строк покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 09 червня 2015 року.

Таким чином, як вказав у своїй ухвалі суд, за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 09 липня 2010 року ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, і цей строк попереднього ув`язнення за вироком Зміївського райсуду Харківської області від 09.07.2010 року зарахуванню в строк відбуття покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України не підлягає у зв`язку із його умовно достроковим звільненням згідно постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.04.2013 року на невідбутий термін 1 рік 7 місяців 10 днів відповідно до ст. 81 КК України.

Суд також звернув увагу засудженого на те, що дія положень п.2 розділу 2 "Прикінцеві положення" Закону Україні від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ, яка поліпшує становище особи, що відбуває покарання, не має безмежного характеру, і вони не можуть бути застосовані стосовно всіх в минулому строків попереднього ув`язнення, які передували позбавленню волі.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив пом`якшити призначений йому строк покарання.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказує, що на його думку, при ухваленні рішення про зміну строку покарання за ч.5 ст.72 КК України та по ч.1 ст.71 КК України судом безпідставно не пом`якшено покарання в повному обсязі та не покращено його становище відповідно до нового Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року, а саме «не знято в строк відбування покарання 1 рік позбавлення волі, який приєднано до основного покарання у виді 3 років позбавлення волі».

Заслухавши думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_8 в зарахуванні йому в строк відбування покарання строк його знаходження від вартою на досудовому слідстві в період з листопада 2009 року по лютий 2011 року обгрунтовано послався на те, що цей строк попереднього ув`язнення не може бути зарахований у відбутий строк відповідно до ч.5 ст.72 КК України у вироку Зміївського районного суду Харківської області від 09.06.2015 року, оскільки після вироку Зміївського райсуду Харківської області від 09.07.2010 року і відбуття покарання він був умовно достроково звільнений з місць позбавлення волі 23.04.2013 року умовно достроково на 1 рік 7 міс. 10 днів.

Також, судом обґрунтовано вказано, що в період цього умовно дострокового звільнення ним повторно був скоєний злочин за ч.3 ст.185 КК України, за який він засуджений 09.06.2015 року до покарання, з частковим приєднанням покарання за попереднім вироком суду, тобто, за вироком від 09.07.2010 року, а всього до 4 років позбавлення волі.

Судом першої інстанції обгрунтовано визнано неможливим застосування вимог ч.5 ст.72 КК України до вироку від 09.06.2015 року в тій частині, на яку посилається засуджений, оскільки судом зазначено, що на частково приєднане покарання за вироком Зміївського райсуду Харківської області від 09.07.2010 року не діє вимога ч.5 ст.72 КК України, оскільки цей вирок вступив в законну силу ще до нового вироку від 09.06.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.404,405, 407,409,418,418 КПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27.04.2016 року про відмову ОСОБА_7 в зарахуванні йому попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді -