АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/1052/16 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Справа № 635/7779/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 297 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на вирок Харківського районного суду Харковської області від 19 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав в АДРЕСА_2 , судимий /як вказав суд/: 20.12.2007 року Орджонікідзевським районим судом м.Харкова за ч.1 ст.190 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 1 рік; 11.05.2010 року тим же судом за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 3 років обмеження волі, звільнений 07.07.2012 року по відбуттю строку покарання,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України з призначенням покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженець ст.Вишестебліївська Темрюківсько району Краснодарського

краю РФ, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не

працюючий, в силу ст.69 КК України не судимий, проживав в

АДРЕСА_2 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України з призначенням покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженим до набрання вироком законної сили залишений без змін тримання під вартою. Строк відбуття покарання відраховано з 23 вересня.2015 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 9395 від 28.09.2015 року у розмірі 246 гривень. Речові докази повернуті власнику.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винуватими в тім, що 23 вересня 2015 року, в денний час, за попередньою змовою, із користних спонукань, ігноруючи етичні засади суспільства та принципи загальнолюдської моралі, прибули до кладовища №14, яке розташоване в с.Хролі, Харківського району, Харківської області. В кварталі №52 на могилі ОСОБА_10 , 1927 року народження, розділивши між собою ролі, ОСОБА_9 підложив під надгробну плиту раніше заготовлене, принесене з собою зубило, потім обидва надавили на зубило, надгробна плита тріснула та впала на землю. Коренський та ОСОБА_11 витягли з-під розваленої надгробної плити та заволоділи: швелером металевим 200 мм., довжиною 1,3 метри вартістю, згідно висновку експерта №9395 від 28.09.2015 року, 286 гривень, швелером металевим 120 мм., довжиною 1 метр, вартістю 124 гривні та металевим кутком 60х60 мм., 2,7 метри, вартістю 59,40 гривень, загальною вартістю 469 гривень 40 коп. При виході із цвинтаря були затримані працівниками цвинтаря.

На вказане судове рішення обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких, не оспорюючи конкретні обставини справи, кваліфікацію злочину, в частині призначення покарання просять про його пом`якшення. Вважають, що суд недостатньо вивчив та врахував усі пом`якшуючі покарання обставини: визнання вини, щире каяття, наявність на утриманні у ОСОБА_11 хворих батьків пенсійного віку, відшкодування потерпілій заподіяної шкоди, відсутність до нього у неї претензій. В суді апеляційної інстанції просили про застосування змін, передбачених ст.72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , їх захисника, адвоката ОСОБА_7 , які підтримували доводи поданих апеляційних скарг, прокурора, який просив про залишення рішення суду без змін, не заперечував проти застосування обвинуваченим ч.5 ст.72 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, апеляціна скарга ОСОБА_9 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Розглядом кримінального провадження стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановлено, що суд першої інстанції дане кримінальне провадження розглянув відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження докази щодо фактичних обставин справи не досліджував, обмежився допитом обвинувачених, які повністю визнавали винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вивченням даних про особу обвинувачених. При цьому головуюча ретельно роз`яснила учасникам судового процесу порядок та наслідки розгляду кримінального провадження за ч.3 ст.349 КПК України. Обвинувачені надали згоду на розгляд справи без дослідження усіх доказів. Потерпіла належним чином повідомлялась про дату та час розгляду кримінального провадження. При таких обставинах суд порядок розгляду справи відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України не порушив, вірно кваліфікував дії обвинувачених за ч.3 ст.297 КК України, як умисне, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб вчинення наруги над могилою.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які у будь-якому разі тягнуть скасування судового рішення колегією також не встановлено.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.65 КК України обрав йому покарання за ч.3 ст.297 КК України в виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті. При цьому врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушенння, яке є тяжким, виважено підійшов до наслідків. В достатній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в виді обмеження волі, відповідно до вимог ст.89 КК України не судимий, ніде не працював, по місцю проживання характеризується посередньо. Пом`якшуючими покарання обставинами обвинуваченого суд обгрунтовано встановив: визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання обставин не встановлено.

За таких обставин та з врахуванням конкретних обставин справи, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, який не мав постійного місця роботи, суспільно-корисною працею не займався. Призначене ОСОБА_8 покарання в виді чотирьох років позбавлення волі являється необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України, що не дає підстав для пом`якшення покарання чи призначення покарання в виді обмеження волі. Підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 не встановлено.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.65 КК України обрав йому покарання за ч.3 ст.297 КК України в виді позбавлення волі, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушенння, яке є тяжким. В достатній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який відповідно до вимог ст.89 КК України не судимий, ніде не працював, по місцю проживання характеризується посередньо. До пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченого суд обгрунтовано відніс: визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання обставин суд не встановив.

Враховуючи наведене, конкретні обставини справи, за якими злочин вчинено за попередньою змовою та з користних спонукань, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, який не мав постійного місця роботи, суспільно-корисною працею не займався. Поряд з цим, вивченням данних про особу обвинуваченого, доводів поданої ним апеляційної скарги, встановлені негативні сімейні обставини у ОСОБА_9 . Враховуючи наведене, сукупність обставин, що пом`якшують покарання, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, колегія суддів вважає можливим призначити ОСОБА_9 покарання, на підставі ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбачене санкцією ч.3 ст.297 КК України. Призначення покарання ОСОБА_9 з застосуванням ст.69 КК України, в вигляді трьох років позбавлення волі, являтиметься необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме вимогам ч.2 ст.50 КК України. Підстав для призначення йому покарання в виді обмеження волі не встановлено, таким чином, подана ним апеляційна скарга задовільняється частково.

Поряд з цим є законні підстави для застосування обвинуваченим вимог ч.5 ст.72 КК України, зарахувати в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 23 вересня 2015 року по 19 травня 2016 року включно із співвідношення: 1 дню утримання під вартою відповідає 2 дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Харківського районного суду Харківської обаласті від 19 листопада 2015 року стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині призначення покарання ОСОБА_9 змінити.
Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.3 ст.297 КК України та призначити йому покарання, з застосуванням ст.69 КК України, в виді позбавлення волі строком на три роки.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 , 1985 року народження, зарахувати в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 23 вересня 2015 року по 19 травня 2016 року включно, із співвідношення: 1 дню утримання під вартою відповідає 2 дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_9 , 1981 року народження, зарахувати в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 23 вересня 2015 року по 19 травня 2016 року включно, із співвідношення: 1 дню утримання під вартою відповідає 2 дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими, які утримуються під вартою в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

_____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4