печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва радника юстиції ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
30.05.2016 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва радника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури міста Києва юриста 2 класу ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000456.

Згідно з нормою ч.1 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання, зазначаючи наступне.

Другим слідчим відділом слідчого управління прокуратури міста Києва проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000456 від 29.04.2016 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ІПН: НОМЕР_1 ) за фактом пропозиції надання службовим особам, які займають відповідальне становище, неправомірної вигоди.
Відповідно до примітки ст. 368 КПК України службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-2, 369 та 382 цього Кодексу є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 цього Кодексу, посади яких згідно із статтею 25 Закону України «Про державну службу» віднесені до третьої, четвертої, п`ятої та шостої категорій, судді, прокурори і слідчі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.
Так, 29.04.2016 року на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/18688 від 20.04.2016, слідчим в особливо важливих справах прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , спільно з оперативними працівниками ГУ ДФС у м. Києві та понятими, у рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000804 проводився обшук у квартирі АДРЕСА_1 , де зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_5 .
Під час проведення обшуку в квартирі ОСОБА_5 у останнього виник умисел спрямований на надання слідчому ОСОБА_6 та прокурору ОСОБА_7 який в цей час проводив відео-фіксацію неправомірної вигоди за припинення документування факту виявлення та вилучення грошових коштів ОСОБА_5 . З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 приблизно об 11 годині 00 хвилин 29.04.2016 перебуваючи у власній квартирі запропонував слідчому ОСОБА_6 та прокурору ОСОБА_7 , які в цей час проводили обшук, неправомірну вигоду у сумі від 10 до 15 тисяч доларів США за припинення документування факту виявлення та вилучення грошових коштів які знаходилися в його квартирі.
29.04.2016 о 20 годині 25 хвилин ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України.
29.04.2016 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, працюючого на посаді технік-прибиральник у Національній академії наук України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.
Так, у зв`язку з внесенням змін до ст.ст. 45, 69, 75 Кримінального кодексу України, у випадку засудження ОСОБА_5 за вчинення тяжкого корупційного злочину, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, до останнього може бути застосовано покарання виключно у виді реального позбавлення волі від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна та спеціальної конфіскації.
Згідно інформаційної Регіонального сервісного центру в місті Києві №31/26-6091вх від 18.04.2016, за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ІПН: НОМЕР_1 ) зареєстровано рухоме майно - автомобіль марки «Toyota» Camrу», д.н.з. НОМЕР_2 , VIN-code: НОМЕР_3 .
Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню (ч. 2 ст. 534 КПК України), її оскарження не становить перешкод у виконанні.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на рухоме майно - автомобіль марки «Toyota» Camrу», д.н.з. НОМЕР_2 , VIN-code: НОМЕР_3 , зареєстроване за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ІПН: НОМЕР_1 ).

Ухвала слідчого судді підлягає негай ному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1