Ухвала іменем україни

17 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
секретаря ОСОБА_7
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001465, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 02 червня 2010 року за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі,

в с т а н о в и л а:

вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2015 року визнано винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п. 13. ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України довічне позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14 вересня 2015 року вирок міськрайонного суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 ставить питання про скасування вироку й ухвали суду та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. Стверджує, під час досудового розслідування та судового розгляду істотно порушено право засудженого за захист. Зокрема, прокурором й судом не виконано вимоги ст. 384 КПК України, не роз`яснено обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження судом присяжних. Окрім того, з порушенням вимог КПК України було проведено огляд місця події, допит свідка ОСОБА_8 та оцінено показання ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 засуджено за те, що він 25 червня 2014 року після вживання алкогольних напоїв разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та суперечки, яка переросла у бійку, на ґрунті особистих неприязних відносин із ревнощів, умисно наніс ОСОБА_9 11 ударів ножем у різні частини тіла, чим заподіяв колото-різані рани від яких потерпілий загинув на місці події.
Після вчиненого умисного вбивства, діючи повторно, ОСОБА_6 шляхом вільного доступу, викрав майно потерпілого на загальну суму 1 307 грн., яким розпорядився на власний розсуд.
Заслухавши доповідь судді, захисника та засудженого, які підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який частково підтримав скаргу захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Нормами ч. 1 ст. 384 КПК України передбачено, що прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що на порушення вимог ст. 384 КПК України до обвинувального акта не долучено письмове роз`яснення прокурора ОСОБА_6 про можливість та особливості розгляду кримінального провадження судом присяжних.

Наведене порушення відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України є істотним.

Суд першої інстанції після отримання обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні не перевірив виконання наведених вимог закону прокурором, окрім цього, не виконав свого обов`язку в частині роз`яснення обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі права на суд присяжних та особливості цього розгляду.

Як убачається зі змісту журналів судового засідання та технічного запису не виконано вимог ст. 384 КПК України і на стадії судового розгляду.

На це істотне порушення вимог кримінального процесуального закону не звернув увагу суд апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

Судовою палатою у кримінальних справах Верховного Суду України у справі № 5-111 кс 15 сформульовано висновок із приводу застосування статті 384 КПК, який зводиться до такого:
а) право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист;
б) порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, судом вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням права на розгляд його справи судом, визначеним законом;
в) прокурор під час досудового розслідування, але у будь-якому разі до моменту складання обвинувального акта, повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора повинно бути додано до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування;
г) суд під час підготовчого судового засідання повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Право на суд присяжних обвинуваченого у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, повинно міститись у переліку прав обвинуваченого, які закріплені у письмовій пам`ятці про права та обов`язки;
д) невиконання прокурором вимог статті 384 КПК, в силу вимог пункту третього частини третьої статі 314 КПК, є підставою для повернення обвинувального акта прокуророві;
е) невиконання судом під час підготовчого судового засідання вимог статті 384 КПК є безумовною підставою для скасування судових рішень вищими судами.
Згідно ч. 1 ст. 458 КПК України Висновок Верховного Суду України, щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів касаційного суду вважає, що розгляд даного кримінального провадження щодо ОСОБА_6 був проведений судами з істотним порушенням вимог КПК України, які регулюють право обвинуваченого на захист, що є підставою для скасування ухвалених рішень суду, як це передбачено вимогами ст. 438 КПК України.

При новому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 який необхідно провести з урахуванням вимог ст. 439 КПК України, суду належить дотриматися вимог кримінального процесуального закону України, перевірити інші доводи касаційної скарги захисника, прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 331, 433-438 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вважати продовженим ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою до 2 місяців, до 15 травня 2016 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_10