УХВАЛА

05 серпня 2016 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши матеріали за скаргою останнього на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,
В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги, викладені в скарзі.
Заслухавши думку учасника процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
У даному кримінальному провадженні 07 липня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого з клопотанням про визнання його потерпілим.
За результатами розгляду вказаного клопотання 11 липня 2016 року слідчим СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 .
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь - яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Згідно з ч.ч.1-5 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно з вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Вказані вимоги закону слідчим не виконано.
Так, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови відсутні відомості, передбачені ч.5 ст.110 КПК України. Зокрема, слідчий у мотивувальній частині оскаржуваної постанови, як підставу для відмови в задоволені клопотання ОСОБА_3 про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого, вказав лише, що останній перебуває у статусі свідка, тому не може заявляти клопотання про проведення слідчих дій чи прийняття процесуальних рішень, а заявлені ОСОБА_3 вимоги, фактично проігноровані слідчим та по суті не вирішені.
Наведені обставини дають підстави слідчому судді для скасування постанови слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 11 липня 2016 року, в зв`язку з чим скарга ОСОБА_3 в цій частині підлягає задоволенню.
В своїй скарзі ОСОБА_3 також ставить вимогу про залучення його до кримінального провадження як потерпілого ухвалою слідчого судді.
Відповідно до ч.5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу.
Частиною першою статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, у відповідності до ст.307 КПК України, слідчим суддею постановляється ухвала про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, а також те, що чинним КПК України не передбачена можливість визнання або невизнання особи потерпілою у кримінальному провадженні слідчим суддею, так само як до повноважень слідчого судді не віднесено право зобов`язувати слідчого визнати особу потерпілою у кримінальному провадженні, в зв`язку з чим скарга ОСОБА_3 у цій частині задоволенню не підлягає, що не позбавляє останнього можливості, у випадку прийняття слідчим рішення про відмову у визнанні потерпілим, оскаржувати таке рішення.
Керуючись ст.ст.306, 307 КПК України,-
Відповідно вимог ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя