Справа № 183/4982/16
№ 1-кп/183/854/16
В И Р О К
іменем України
07 листопада 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002758, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , відповідно до рішення Новомосковського міськрайонного суду від 17 травня 2002 року зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитини, починаючи з 25 січня 2002 року, на користь матері дитини ОСОБА_7 .

Однак, ОСОБА_4 , ігноруючи рішення суду і вимоги сімейного Кодексу про обов`язок батьків утримувати і виховувати свою неповнолітню дитину, став на шлях злісного ухилення від сплати аліментів та навмисно щомісяця, починаючи з 01 січня 2015 року аліменти на утримання дитини не виплачував, у вихованні дитини участі не приймав, інших видів допомоги на утримання дитини не надавав, цінних подарунків не дарував, тим самим перешкоджав створенню нормальних умов для утримання та виховання малолітньої дитини.

03 березня 2015 року ОСОБА_4 попереджений державним виконавцем ВДВС Новомосковського МРУЮ про кримінальну відповідальність, передбачену ст.164 КК України, однак на попередження ОСОБА_4 належним чином не відреагував, та продовжив злісно ухилятися від сплати коштів на утримання дитини. Таким чином, ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, злісно ухилився від сплати аліментів на утримання дитини, а саме: в 2015 році ОСОБА_4 не сплатив аліменти на утримання сина: в січні 575 грн., лютому 638 грн., березні 1263 грн., в квітні - 2459 грн., в травні 544,28 грн., в червні 544,28 грн., в липні 544,28 грн., в серпні 544,28 грн., в вересні 565,39 грн., в жовтні 565,39 грн., в листопаді 565,39 грн., в грудні 213 грн.

В період з 01.01.2016 року по 30.06 2016 року ОСОБА_4 не сплатив аліменти на утримання сина, а саме: в січні 406 грн., лютому 360 грн., березні 390 грн., квітні 360 грн., травні 447 грн., червні 447 грн.

Загальна сума заборгованості станом на 01.07.2016 року складає 28958,17 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України визнав, не заперечував, що не сплачував аліменти на утримання дитини, оскільки, працюючи в ТОВ «ОККО» з його заробітної плати не проводилися відрахування на сплату аліментів. На даний час він сплачує щомісячно нараховані аліменти, розмір заборгованості та період виникнення заборгованості обвинуваченим не оспорювався.

Потерпіла в судовому засіданні надала показання про те, що її колишній чоловік на утримання свого сина з моменту винесення рішення суду і до цього часу аліменти систематично не сплачує, хоча працює, має певні доходи. Не дивлячись на попередження державного виконавця, продовжував протягом 2015 року 2016 років злісно ухилятися від сплати аліментів, іншої допомоги їй не надає, вихованням дитини не займається, сума заборгованості нею не оспорювалася.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, що ніким не оспорюються.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин невеликої тяжкості.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який займається суспільно-корисною працею, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, раніше не був судимим.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин, а також з урахуванням особи винного, керуючись ст. 50 КК України, виходячи з поняття покарання та його цілей, суд вважає за можливе призначити покарання без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, враховуючи ступніть тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1