АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/126/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника адвоката - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргаю обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2015 року яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, раніше судимого:

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2012 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт;

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 листопада 2013 року за ч. 2 ст. 389 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком та остаточно визначено до відбування покарання у виді 1 року 6 місяців 10 днів обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням 1 (одного) року іспитового строку. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2014 року звільнення від відбування покарання - скасовано,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2013 року у виді 1 року обмеження волі, що відповідає 6 місяцям позбавлення волі і за сукупністю вироків визначено до остаточного відбування покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з дня звернення вироку до виконання, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду 09 червня 2015 року ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину Наша Ряба по вул. 15 Квітня, 6, в м. Тернополі, побачив на одному з торгових стендів скриньку для пожертв на потреби бійців АТО, яка належала Громадській організації Спілка бійців та волонтерів АТО Сила України. В цей момент ОСОБА_7 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами, взяв з торгового стенду вказану скриньку, якій знаходилось 390 гривень та покинув приміщення магазину. Із викраденим майном ОСОБА_7 із місця вчинення злочину втік, чим спричинив матеріальну шкоду Громадській організації Спілка бійців та волонтерів АТО Сила України на суму 390 гривень.

Крім цього, 24 червня 2015 року, близько 12 години 20 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину Продукти по вул. Галицькій, 37 а в м. Тернополі побачив на одному з торгових стендів скриньку для пожертв на потреби бійців АТО, яка належала Громадській організації Спілка бійців та волонтерів АТО Сила України. В цей момент ОСОБА_7 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами, взяв з торгового стенду вказану скриньку, в якій знаходилось 350 гривень та покинув приміщення магазину. Із викраденим майном ОСОБА_7 із місця вчинення злочину втік, чим спричинив матеріальну шкоду Громадській організації Спілка бійців та волонтерів АТО Сила України на суму 350 гривень.

Крім цього, 26 червня 2015 року в обідню пору доби, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул. Тарнавського, 4, в м. Тернополі побачив на одному з торгових стендів скриньку для пожертв на потреби бійців АТО, яка належала Громадській організації Спілка бійців та волонтерів АТО Сила України. В цей момент ОСОБА_7 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами, взяв з торгового стенду вказану скриньку, в якій знаходилось 440 гривень та покинув приміщення магазину. Із викраденим майном ОСОБА_7 із місця вчинення злочину втік, чим спричинив матеріальну шкоду Громадській організації Спілка бійців та волонтерів АТО Сила України на суму 440 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження вироку суду, посилаючись на те, що він пропущений з поважних причин так як на час оскарження погіршився його стан здоров`я, оскільки він хворіє ВІЧ-інфекцією, гепатитом С, іншими хронічними хворобами.

Вважає , що призначене йому покарання є надто суворим, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі. На думку апелянта, винесений вирок є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом при призначені покарання не достатньо враховано всі пом`якшуючі його вину обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, незадовільний стан здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, та просили вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо нього змінити, прокурора, який вважає вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2015 року подана ним 10 лютого 2016 року, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження. Однак, як пояснив обвинувачений ОСОБА_7 встановлений строк апеляційного оскарження він пропустив по поважних причинах, так як у нього загострилися наявні хронічні хвороби у зв`язку з чим не зміг своєчасно оскаржити вирок суду.

При наведених обставинах колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження вироку суду пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості і правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та сторонами не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення, яке б сприяло запобіганню вчиненню нею нових злочинів.

Суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав не належним чином та в повній мірі не врахував особу обвинуваченого та пом`якшувачі вину обставини і призначив ОСОБА_7 покарання, яке на думку колегії суддів є надто суворим та таким, що не відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та особу винного, який вчинив злочин під час невідбутого покарання за попереднім вироком.

Однак, врахувавши наведені у вироку пом`якшуючі вину обставини, зокрема, те, що він є особою молодого віку, позитивно характеризується, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв слідству та суду при розкритті правопорушень, не врахував незначні суми викрадених коштів та незадовільний стан здоров`я (є ВІЛ інфікованою особою, хворіє гепатитом С) призначив йому за ч. 2 ст. 185 КК України занадто суворе покарання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, яке слід пом`якшити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419, 426 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2015 року в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 листопада 2013 року у виді 1 року обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає 6 місяцям позбавлення волі і за сукупністю вироків визначити до остаточного відбування покарання ОСОБА_7 у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з дня звернення вироку до виконання

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2