Справа № 521/9904/16-к
Номер провадження:1-кс/521/1686/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Під час досудового розслідування встановлено, що 29 вересня 2014 року до Малиновського РВ надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа підробила офіційні документи, а саме свідоцтво № НОМЕР_1 від 12 грудня 2011 року на право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_6 .
На підставі зазначеного свідоцтва № НОМЕР_1 від 12 грудня 2011 року виданого на ім`я ОСОБА_6 було проведено приватним нотаріусом ОСОБА_7 відчуження - угоду з продажу квартири АДРЕСА_1 .
Вказаним правопорушенням завдано шкоду на суму 132 544 гривень.
Враховуючи те, що вказана квартира є предметом кримінального правопорушення, набута злочинним шляхом та на неї у подальшому буде звернуто цивільно-правові вимоги відшкодування, на даний час у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4
Прокурор підтримав клопотання, та вважав, що є всі законі підстави для арешту вище вказаного майна, та просив слідчого суддю клопотання задовольнити, з підстав які викладені в ньому.
Представник ОСОБА_4 ОСОБА_8 про час та місце розгляду клопотання був сповіщений належним чином в порядку ст. 135 КПК України, однак в судове засідання не з`явився, та надав через канцелярію суду письмові заперечення проти задоволення клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає, неприбуття власника майна або його представника не перешкоджає розгляду клопотання.
Вивчивши клопотання та матеріали долучені до нього, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання по арешт майна необхідно відмовити, з наступних підстав.
Слідчий в клопотанні не обґрунтував підстави для арешту майна, вичерпний перелік яких визначено положеннями ст. 170 КПК України, не наведено доводів та не надано доказів, що заборона використання майна і розпорядження ним може привести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, вимогами статті 171 КПК України, передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що в порушення вимог ст. 170 КПК України, клопотання не містить відповідних підстав та обґрунтувань необхідності арешту майна. До клопотання прокурором не долучено документи, які підтверджують право власності на майно, яке підлягає арешту, та документів якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до вимог ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Крім того, слідчий суддя не може погодитись з посиланням прокурора у клопотанні, що вищевказана квартира є предметом кримінального правопорушення або набута злочинним шляхом, та те що у подальшому буде звернуто цивільно-правові вимоги оскільки, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 ч 1 КК України, та вказаний злочин, не передбачає матеріальних наслідків, а предметом вказаного злочину є посвідчення або інший документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією незалежно від форми власності, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, печатки, штампи, бланки підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, інші офіційні печатки, штампи, бланки. Щодо звернення в подальшому з цивільно-правовими вимогами, то вказані вимоги слідчий суддя вважає необґрунтованими, так як даний спір вже був предметом розгляду першої та апеляційної інстанції в порядку цивільного процесуального законодавства з цього приводу винесено рішення яке набрало чинності, про що свідчать наявні копії відповідних судових рішень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 170-173 КПК Країни, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1