АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року у справі № 752/18080/16-к,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою повернуто скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на рішення слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про проведення слідчих (розшукових) дій.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на непідсудність зазначеної вище скарги Голосіївському районному суду м. Києва, оскільки органом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 12.01.2016 року стосовно ОСОБА_7 та інших осіб за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 321, ч. 2 ст. 306 КК України являється прокуратура м. Києва, яка територіально відноситься до юрисдикції Печерського районного суду м. Києва.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва радника юстиції ОСОБА_8 від 23.09.2016 про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про додатковий допит свідків та зобов`язати зазначеного вище слідчого провести додатковий допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у кримінальному провадженні №0000014 від 12.01.2016 за правилами ч. 6 ст. 223 КПК України.
При цьому апелянт посилається на необґрунтованість, незаконність, невмотивованість, невідповідність вимогам Конституції України та КПК України ухвали слідчого судді та постанови слідчого, порушення права на захист підозрюваного ОСОБА_7 . Зокрема вказує, що для розслідування цього кримінального провадження створено слідчу групу та визначено місце проведення досудового розслідування, а саме, перший відділ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва, який знаходиться за адресою : вул. Антоновича, 114, м. Київ, що територіально відноситься до Голосіївського району м. Києва. Саме слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та застосовано його строком на 60 днів, до 04 листопада 2016 року.
Крім цього, ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.11.2016 року постановлена без виклику захисника та підозрюваного в судове засідання, а її копію ними отримано лише 04.11.2016 року, а тому строк апеляційного оскарження вищевказаного судового рішення не пропущено.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на заперечення проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження за скаргою та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вище вимогам ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року у справі № 752/18080/16-к не відповідає.

Так, повертаючи скаргу особі яка її подала, слідчий суддя послався на положення ст. 38 КПК України, відповідно до яких органами досудового розслідування є слідчі підрозділи відповідних органів, які здійснюють досудове розслідування, а також на вимоги ч.1 ст.218 КПК України, згідно яких досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. При цьому слідчий суддя, з урахуванням змісту п.1 Перехідних положень КПК України щодо здійснення досудового розслідування слідчими органів прокуратури, виходив з того, що ст. 38 КПК України не визначено органом досудового розслідування слідчі відділи прокуратури, а отже у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування є прокуратура м. Києва розташована по вул. Предславинській, 45/9 в м Києві, що територіально відноситься до юрисдикції Печерського районного суду м. Києва.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками слідчого судді, оскільки відповідно до положень ст. 38 КПК України органами досудового розслідування є саме слідчі підрозділи органів перелічених у даній статті кримінального процесуального закону, а відповідно до п.1 Перехідних положень КПК України, до введення в дію положень частини четвертої статті 216 цього Кодексу повноваження щодо досудового розслідування здійснюють слідчі органів прокуратури, які користуються повноваженнями слідчих, визначеними цим Кодексом, - щодо злочинів, передбачених частиною четвертою статті 216 цього Кодексу.

Як зазначено у ч.3 ст.10 Закону України «Про Прокуратуру» у структурі регіональних прокуратур утворюються підрозділи, управління та відділи.
Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних вище актів законодавства України, органом досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 12.01.2016 року за №0000014 є перший слідчий відділ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва, який розташований по вул. Антоновича,114 в м. Києві, що територіально відноситься до Голосіївського району м. Києва, а отже скарги учасників даного кримінального провадження на дії, бездіяльність слідчого, прокурора мають розглядатись слідчими суддями Голосіївського районного суду м. Києва, якими, до речі, і обирався запобіжний захід щодо ОСОБА_7 .
Виходячи з викладеного, ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року про повернення скарги захисника ОСОБА_6 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга в цій частині задоволенню.

Відповідно до визначених ч.3 ст. 407 КПК України повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, скасувавши ухвалу, апеляційний суд має постановити нову ухвалу.
Дослідивши скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на рішення слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про проведення слідчих (розшукових) дій, додані до неї матеріали та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що слід відмовити у задоволенні зазначеної скарги, виходячи з наступного.
19.09.2016 року захисник ОСОБА_6 звернувся з клопотанням до слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 (далі слідчого) про додатковий допит у кримінальному провадженні №0000014 від 12.01.2016 щодо ОСОБА_7 свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 так як на думку захисника допит зазначених свідків був проведений поверхово, без належного з`ясування питань щодо інкримінованих ОСОБА_7 злочинних дій у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

За результатами розгляду даного клопотання слідчим було винесено постанову від 23.09.2016 року про відмову у задоволенні клопотання. Прийняте рішення слідчий вмотивував тим, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 уже допитані як свідки та під час їх допиту з`ясовані обставини, які мають істотне значення для розслідування кримінального провадження, надання правової оцінки діям підозрюваних та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, а відповідно до п.8 ч.3 ст. 42 КПК України сторона захисту наділена правом збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази.

Отже, слідчим у повному обсязі виконані вимоги ст. 220 КПК України щодо розгляду клопотань під час досудового розслідування, а зміст постанови слідчого відповідає вимогам ч.5 ст. 110 КПК України.

Посилання в скарзі захисника на те, що додатковий допит свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дав би змогу ретельно дослідити ту обставину, чи дійсно ОСОБА_7 був причетний до організації, керівництва та функціонування злочинної організації у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів, не свідчить про те, що відмова у задоволенні цього клопотання порушує право підозрюваного на захист та є грубим порушенням вимог ст. 9 КПК України, оскільки сторона захисту матиме можливість реалізувати своє право під час безпосереднього дослідження доказів судом, відповідно до вимог ст. 23 КПК України, ч.2 якої встановлює, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.
Крім цього, задоволення клопотання захисника про додатковий допит свідків під час досудового розслідування може негативно вплинути на дотримання строків досудового розслідування, передбачених ст.219 КПК України.

Виходячи з викладеного, у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на рішення слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про проведення додаткового допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року, якою скаргу захисника ОСОБА_6 на рішення слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про проведення слідчих (розшукових) дій повернуто особі, яка її подала скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 щодо додаткового допиту раніше допитаних як свідків осіб.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3