Ухвала іменем україни 17 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора захисника засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000290

від 21 вересня 2014 року, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Ніжина Чернігівської області, жителя

АДРЕСА_1 , такого, що судимостей не мав.

За вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року, залишеним без зміни оскаржуваною ухвалою, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 цього Кодексу ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю

3 роки.

Згідно із судовими рішеннями ОСОБА_7 визнано винуватим

у тому, що він 20 вересня 2014 року приблизно о 21.30 год. у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Skoda Oktavia (державний номерний знак НОМЕР_1 ), порушив вимоги пунктів 2.9 (а), 2.3 (б), 2.3 (д), 10.1, 34.1 Правил дорожнього руху України: рухаючись проїзною частиною на вул. Горбатюка у м. Борисполі Київської області в напрямку м. Києва, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення

з автомобілями Daewo Lanos (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та ВАЗ 2101 (державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ).
У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_8 загинув на місці поді, а малолітній пасажир ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу через істотні порушення кримінального процесуального закону України, що, за його твердженням, полягають у невиконанні судом вимог статтей 419 та 439 КПК України, а також у порушенні апеляційним судом принципу безпосередності дослідження доказів.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу і просила її задовольнити, пояснення захисника та засудженого, які заперечили проти задоволення касаційної скарги і просили залишити без зміни оскаржувані судові рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, а неповнота досудового розслідування чи судового розгляду, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
При цьому прокурор не оспорює доведеності винуватості

ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України.

Доводи ж про невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України та про порушення апеляційним судом принципу безпосередності дослідження доказів виявилися безпідставними.

Так, відповідно до положень ст. 419 зазначеного Кодексу у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляції без задоволення підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 23 цього ж Кодексу суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

У касаційній скарзі прокурор стверджує, що порушення судом апеляційної інстанції полягає в тому, що він, не допитавши в ході апеляційного розгляду законного представника неповнолітнього

ОСОБА_9 ОСОБА_10 , встановив нові обставини, що вплинули на визначення справедливого виду та міри покарання, - про те, що одразу після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 оплатив витрати на лікування потерпілого.

Разом із тим, такі твердження прокурора виявилися голослівними, оскільки врахування судом апеляційної інстанції наведених показань ОСОБА_10 не може бути визнано фактом порушення принципу безпосередності дослідження доказів через те, що вона такі показання давала в ході свого допиту судом першої інстанції, що належним чином відображено у вироку.

Також неспроможними виявилися і вказівки прокурора на порушення судом положень ст. 419 КПК України в частині залишення без належної уваги доводів, наведених в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, в частині невідповідності покарання призначеного ОСОБА_7 тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі унаслідок м`якості.

Як видно з апеляційної скарги прокурора, він наполягав

на необхідності ухвалення нового вироку та призначення винному покарання без застосування положень ст. 65 КК України. При цьому він звертав увагу суду на те, що засуджений вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння, у результаті якого одна особа загинула, а інша отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Однак як видно з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, в ній

на кожен із зазначених доводів було дано належну обґрунтовану відповідь. При цьому суд апеляційної інстанції врахував усі обставини, які мали юридичне значення для визначення справедливості та законності призначеного ОСОБА_7 покарання і які давали суду підстави дійти висновку про доцільність чи відсутність такої застосувати до винного положення ст. 75 КК України, а отже, про можливість виправлення та перевиховання винного без відбування покарання.

Оскаржувана ухвала відповідає вимогам, передбаченим ст. 419 КПК України, тобто підстави для задоволення касаційної скарги прокурора відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

ухвалу Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3