ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
представників цивільних відповідачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
29 жовтня 2015 року приблизно о 10 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проспекту Леніна в місті Запоріжжі в напрямку проспекту Металургів.
В цей час по пішохідному переходу, розташованого навпроти «Алеї Слави», в районі будинку № 206, проїжджу частину проспекту Леніна перетинала пішохід ОСОБА_10 , яка рухалася зліва на право за напрямком руху автомобіля «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Перед пішохідним переходом, надаючи дорогу пішоходу в лівій та середній смузі зупинилися легкові автомобілі.
Наближаючись до пішохідного переходу, водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість заздалегідь виявити, що перед нерегульованим пішохідним переходом зупинилися автомобілі, не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух у правій смузі та виїхавши на пішохідний перехід, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 .
Під час руху водій автомобіля «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами № 136 від 06 березня 2013 року, дії водія не відповідають вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з подією. Водій автомобіля ГАЗ-3302 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 шляхом застосування своєчасних мір гальмування.
В результаті даної транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень померла в кареті швидкої допомоги.
Згідно висновку судової медичної експертизи № 3528 від 27.11.2015 року, смерть ОСОБА_10 настала від поєднаної тупої травми голови, тулуба, правої нижньої кінцівки з множинними переломами кісток скелета з ушкодженнями внутрішніх органів, шо призвели до розвитку шоку. Це підтверджується виявленням прижиттєвих пошкоджень кісток скелету та внутрішніх органів, також морфологічними ознаками шоку нерівномірне кровонаповнення головного мозку, міокарда, печінки, нирок з ознаками шунтування, рідкий стан крові в порожнині серця та крупних сосудах).
Всі ушкодження, виявлені при проведенні експертизи, утворилися незадовго (кілька десятків хвилин) до настання смерті і в сукупності, знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.
Садна та крововиливи в лобно-виличній області ліворуч, в області підборіддя, крововилив під м`які мозкові оболонки по базальній поверхні правої і лівої скроневої частки, потиличної частки утворилися від ударного травматичного впливу тупого предмета з переважною травмуючою поверхнею в лобно-скронево-скулову області голови зліва і в область обличчя; крововиливи в м`які тканини правої задньобокової поверхні тулуба з відшаруванням підшкірно-жирової клітковини, прямі (розгинальні) переломи 2- 12 ребер справа по задній пахвовій лінії, непрямі (згинальні) переломи 2 8 ребер справа, прямі (розгинальні конструкційні) переломи ребер 2-11 ліворуч, розрив зв`язок між 3-м і 4-м грудними хребцями, розрив спинного мозку в грудному відділі, розрив передніх зв`язок між 1-м і 2-м поперековими хребцями, розрив правого і лівого клубово-крижового зчленування, перелом правої донної і сідничної кісток, розриви (руйнування) правої частки печінки, крововиливи в коріння легенів, брижу тонкого кишечника - утворилися в результаті ударно (ударних) травматичних дій в область правої задньобокової поверхні тулуба; крововиливи в м`які тканини правої гомілки з боку задньобокової поверхні, перелом правої великоберцевої і малоберцевої кісток утворилися в результаті ударного травматичного впливу тупого предмета з переважною травмуючою поверхнею в область задньобокової поверхні правої гомілки в середній третині з напрямком впливу травмуючої сили ззаду наперед.
Всі ушкодження, виявлені при проведенні експертизи трупа ОСОБА_10 могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно висновків судової автотехнічної експертизи № 655/15 від 25.11.2015 року, своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами № 136 від 06.03.2013 року, відповідно до якого:
- п. 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Дії водія автомобіля «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 не відповідають вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з подією.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 скористався правом, передбаченим ст. 63 Конституції України та відмовився від дачі пояснень, однак свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, визнав кваліфікацію своїх дій інкримінованих органом досудового розслідування та прокурором, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою ОСОБА_4 ,просив суворо не карати.
Обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не оспорює фактичні обставини, зазначив при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись при цьому дослідженням висновків судових експертиз, матеріалів, що характеризують обвинуваченого, а також показаннями та матеріалами, що стосуються заявленого цивільного позову, витрат на проведення експертиз, документів, що мають значення для вирішення долі речових доказів.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3528 від 29.10.2015 року, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлено, що ушкодження, які спричинені ОСОБА_10 в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілої.
Згідно висновків судової автотехнічної експертизи № 655/15 від 25.11.2015 року, своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 18.4 Правил дорожнього руху України. В діях обвинуваченого ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.4 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Суд вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого правильною та приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 є доведеною.
Окрім того, потерпілою (позивачем за цивільним позовом) ОСОБА_4 до обвинуваченого заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 000 гривень.
Також ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ПАТ «Кременчукмясо» про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 27 445 грн.
Заявлений цивільний позов щодо відшкодування моральної шкоди обвинувачений визнав частково, представник відповідача ПАТ «Кременчукмясо» позов про відшкодування матеріальної шкоди не визнав.
Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.
Згідно наказу ПАТ «Кременчукмясо» від 12 серпня 2013 року, ОСОБА_6 прийнято на роботу на посаду водія до регіонального відділу продажу м. Запоріжжя.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність при експлуатації належного ПАТ «Кременчукмясо» транспортного засобу «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ АСК «Омега», згідно полісу обовязкового страхування наземних транспортів № АЕ/5351527 з терміном дії з 31 серпня 2015 року по 30 серпня 2016 року.
Ліміт відповідальності за полісом за шкоду, заподіяну життю і здоровю на одного потерпілого становить 100000 грн., заподіяну майну 50 000 грн. Франшиза частина збитку, що не відшкодовується страховиком ПрАТ «АСК «Омега» 1000 грн.
Враховуючи, що в результаті вчинення ОСОБА_6 злочину було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій, у даному випадку суд прийшов до висновку, що страхова компанія ПрАТ АСК «Омега» несе майнову відповідальність за шкоду заподіяну ОСОБА_4 .
Ухвалою суду від 17 лютого 2016 року підприємство ПАТ «Кременчукмясо» залучено до участі у даному кримінальному провадженні в якості співвідповідача.
Ухвалою суду від 29 лютого 2016 року приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега» була залучена до участі у даному кримінальному провадженні в якості співвідповідача.
Як зазначено у позовній заяві ОСОБА_4 , розмір матеріальної шкоди спричиненій їй становить 27 445 грн. та складається з витрат затрачених на поховання, а саме: прибуття в м. Запоріжжя 29 жовтня 2015 року в сумі 600 грн., проживання у готелі «Україна» у м. Запоріжжі з 29 жовтня 2015 року по 30 жовтня 2015 року у сумі 600 грн., проведення експертизи Запорізьким обласним бюро судових медичних експертиз та видача тіла ОСОБА_10 в сумі 950 грн., транспортування тіла з м. Запоріжжя в с. Благовещенка(відстань 150 км) в сумі 3 000 грн., вартість весільного плаття та фати 6 000 грн., вартість гробу та хреста 5 295 грн., вартість церковних послуг 1 000 грн., витрати на їдальню після поховання в сумі 10 000 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої неї шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
При цьому стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого, як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.
Під комплексом заходів та обрядових дій розуміють, зокрема, організацію поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.
Тобто, виходячи з визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Аналізуючи наведене, суд вважає, що до таких витрат можна віднести витрати на труну, хрест та одяг, в якому загибла була поміщена у труну.
На думку суду, позивачем надані належні платіжні документи, які підтверджують понесені нею вищезазначені витрати.
У відповідність з вимогами вищезазначеного закону, витрати на проведення поминального обіду та придбання для нього продуктів харчування не відносяться до витрат на поховання.
Суд вважає, що проведення поминального обіду та, як наслідок витрати на нього, не являються обов`язковими, оскільки їх здійснення є правом потерпілої, яке вона реалізувала відповідно до звичаїв та традицій, а тому її вимоги в цій частині задоволенню з ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» не підлягають.
Оскільки суд дійшов висновку, що страхова компанія ПрАТ АСК «Омега» несе майнову відповідальність за шкоду заподіяну ОСОБА_4 , у позові до підприємства ПАТ «Кременчукмясо» слід відмовити.
Що стосується позовних вимог потерпілої ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Частиною 5статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а ч. 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Розмір цієї суми, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідає вимогам розумності і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.
За змістом закону порушення Правил безпеки руху та експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог Правил дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 286 КК України, полягає в : а) порушенні Правил безпеки руху чи експлуатації транспорту, тобто в порушенні конкретного правила, передбаченого конкретним пунктом правил; б) настанні суспільно небезпечних наслідків заподіяння смерті чи тілесних ушкоджень учасникам дорожнього руху і в) причинному зв`язку між порушенням правил безпеки руху чи експлуатації транспорту та спричиненими наслідками. Суб`єктивна сторона злочину характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення до наслідків. Сама ж дія або бездіяльність при порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту можуть бути, як умисними, так і вчиненими з необережності.
При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
За змістом п. п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.
У кожному випадку призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судна підставі ст. 66 КК України, визнає його з`явлення зі зізнанням під час досудового розслідування, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно вимог ст. 67 КК України суд не знаходить.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні ОСОБА_6 покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» і враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який віднесено до категорії тяжких, обставини справи, особу обвинуваченого, який вину визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке є необережним, має місце роботи і проживання, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, його вік та його ставлення до вчиненого, часткове відшкодування потерпілій шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до довідок Запорізького обласного психіатричного диспансеру та Запорізького обласного наркологічного диспансеру, на обліку у лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_6 не перебуває.
Як вбачається з листа Комунальної установи «Обласний клінічний наркологічний диспансер» від 04 листопада 2015 року № 4124, 29 жовтня 2015 року при проведення медичного огляду ОСОБА_6 встановлений факт вживання марихуани (за чотири дні до настання події), був тверезий.
Відповідно до змісту ч.2 ст.50 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання, зурахуванням всіх обставин у справі, думки потерпілої щодо призначення міри покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначити ОСОБА_6 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобами.
Призначення саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року та на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Також суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання термін його перебування під вартою з 29.10.2015 по 27.12.2015 у відповідності з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України із змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 24.12.2015 р.
Арешт на майно по кримінальному провадженню не накладався.
Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат згідно вимог ст.124 КПК України, суд виходить з наступного.
Під час досудового розслідування проведено судову експертизу технічного стану транспортного засобу автомобіля «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 736 грн. 56 коп. та судову авто технічну експертизу вартістю 736 грн. 56 коп.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що процесуальні витрати по справі документально підтверджені матеріалами кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 зазначених витрат на користь держави.
Питання про речові докази суд вважає за необхідне вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 369 371, 373 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1473 грн. 12 коп. (одна тисяча чотириста сімдесят три) гривень 12 копійок на залучення експертів на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу автомобіля «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 та авто-технічної експертизи.
Речові докази по справі:
- ДВД-диск з фото-відеоматеріалами огляду місця події, який долучений до матеріалів кримінального провадження зберігати в матеріалах справи.
- автомобіль «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання до розподільника ЗМУ ГУМАС України в Запорізькій області та зберігається на площадці, за адресою: м. Запоріжжя, провулок Кузнєчний, будинок № 11 повернути Публічному акціонерному товариству «Кременчукм`ясо» (Полтавська область, м. Кременчук, провулок Героїв Бреста, буд. 48).
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили, залишити попередній особисте зобов`язання.
Зарахувати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбування покарання термін перебування ОСОБА_6 під вартою з 29 жовтня 2015 року по 27 грудня 2015 року у відповідності з вимогами частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 24 грудня 2015 року.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія» ОМЕГА» на користь потерпілої ОСОБА_4 суму матеріального відшкодування у розмірі 10 495 (десять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 суму моральної шкоди з врахуванням відшкодованого розмірі 92 200 (дев`яносто дві тисячі двісті) гривень 00 копійок.
В решті позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення їй копії вироку, до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1