ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/159/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Раздара, Зенгеланського району, Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина України, з середньо освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 органами досудового розслідування обвинувачеться в тому, що приблизно 01.11.2010 року, в денний час, знаходячись на земельній ділянці, яка перебуває у володінні Київської міської ради, загальною площею 500 метрів квадратних на прибережено-захисній смузі озера «Лебедине» по проспекту М. Бажана у Дарницькому районі міста Києва, на відстані 7 метрів від урізу води, не маючи права на володіння чи користування даною ділянкою, всупереч вимогам ст. ст. 60, 61, 116, 124, 125, 126 Земельного кодексу України, умисно, з корисливих спонукань, з метою самовільного будівництва будівлі, завіз будівельні матеріали, та розмістив їх там, тим самим самовільно зайняв зазначену вище земельну ділянку, яка належить Київській міській раді.

Так, ОСОБА_5 , знаходячись за зазначеною вище адресою, в період часу приблизно з 10.11.2010 року по 14.03.2011 року, організував розривання траншеї площею близько 20 квадратних метрів для облаштування каналізації та складання побутових та будівельних відходів на площі 50 квадратних метрів. Після чого, ОСОБА_5 , без затвердженого проекту, не маючи відповідних дозвільних документів, на цій же земельній ділянці самовільно побудував одноповерхову дерев`яну будівлю, з метою використання її в подальшому під заклад громадського харчування.

10.03.2011 року старшим Держінспектором з охорони навколишнього природного середовища м. Києва ОСОБА_7 , проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства при будівництві споруди на прибережно-захисній смузі берега озера «Лебедине», з боку проспекту М. Бажана ФОП ОСОБА_5 .

Згідно акту вказаної перевірки № 04/239а встановлено на земельній ділянці на прибережно-захисній смузі берегу озера «Лебедине», у Дарницькому районі м. Києва, загальною площею близько 500 квадратних метрів, на відстані 7 метрів від урізу води озера ведуться будівельні роботи по будівництву споруди площею 240 квадратних метрів, розрито траншею площею близько 20 квадратних метрів для облаштування каналізації та складування побутових та будівельних відходів на площі 50 квадратних метрів, висотою 0,5 метрів, па всій площі вказаної земельної ділянки знищено газон. На момент перевірки жодних дозвільних документів не надано.

Згідно розрахунку розміру збитків, проведеного Державною екологічною інспекцією в м. Києві, сума збитків нанесених державі внаслідок самовільного знесення зелених насаджень газону площею 500 квадратних метрів, розміщення об`єкта будівництва площею 240 квадратних метрів, розриття траншей площею 20 квадратних метрів та складання відходів на площі 50 квадратних метрів на земельній ділянці на прибережно-захисній смузі озера «Лебедине» по проспекту Бажана у Дарницькому районі м. Києва при проведенні будівельних робіт ФОП ОСОБА_5 , становить 17 300 грн., що не є значною шкодою. 14.03.2011 року, головним державним інспектором Інспекційного відділу №3 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві ОСОБА_8 , проведена перевірка додержання вимог містобудівного законодавства одноповерхової будівлі під кафе на проспекті Миколи Бажана (о. Либедине), у Дарницькому районі м. Києва.

Згідно акту вказаної перевірки від 14.03.2011 року встановлено, що на проспекті Бажана (о. Либедине), у Дарницькому районі м. Києва будівельні роботи не виконуються, будівельники та будівельна техніка відсутні. На земельній ділянці розміщено об`єкт незавершеного будівництва, одноповерхова дерев`яна будівля. Є порушення вимог містобудівного законодавства. Згідно листа Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 18.03.2011 року № 7/26-1795/03 інформація про надання Інспекцією дозволу на виконання будівельних робіт за вказаною адресою згідно з електронною базою об`єктів відсутня.

Згідно листа Головного управління земельних ресурсів від 16.06.2011 року 03- 345/16636 Головне управління земельних ресурсів не готувало та не передавало до Київради проект рішення Київської міської ради щодо відведення зазначеної земельної ділянки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.197-1 КК України, як самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині першій статті 197-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України не визнав, та суду показав, що у 2010 році вирішив відкрити кафе та звернувся до Дарницької РДА в м. Києві для того, щоб орендувати земельну ділянку, однак там йому повідомили, що вони такими питаннями не займаються, після чого він звернувся до КП «Плесо» з яким уклав договір оренди 150 квадратних метрів землі, оплатив всі платежі по договору, прибрав дану територію, оскільки там були гори сміття і вирішив збудувати тимчасову споруду. Після початку будівельних робіт почалися перевірки, та будівництво було зупинено. Жодних газонів на території яку він орендував не було, там був пісок та сміття. Також для того, щоб поставити тимчасову споруду яка не передбачала фундаменту він не зрізав жодного дерева, а навпаки прибрав території та висадив квіти.

Під час проведення перевірок, була нарахована шкода в розмірі 17 300 грн., яку він відшкодував.

Під час судового розгляду кримінального провадження судом окрім допиту обвинуваченого ОСОБА_5 були допитані свідки сторони обвинувачення, а саме:

Свідок ОСОБА_9 будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що між ОСОБА_5 та ТОВ «Володар роз» було укладено договір про утилізацію відходів. Термін дії договору та його істотні умови він не пам`ятає, однак зазначив, що як правило такі договори укладали на один рік. Вивіз сміття міг здійснюватися за заявкою, тобто клієнт може замовити вивіз сміття поза графіком. Сміття вивозиться, як правило два-три рази на тиждень, точного об`ємну не пам`ятає. Об`єкт знаходився у районі вулиць Срібнокільська - Княжий Затон. Що стосується благоустрою ділянки, то до того як ОСОБА_5 почав будівництво там було сміттєзвалище яке він прибрав.

Свідок ОСОБА_10 будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що приблизно п`ять років назад між ТОВ «Володар Роз» та ОСОБА_11 було укладено договір про вивіз побутових відходів, він один раз був на місці звідки потрібно було вивозити сміття, це десь на проспекті М. Бажана, там стояв будинок на березі озера. Як часто вивозилось сміття та його об`єм не пам`ятає, дані відомості містяться у актах виконаних робіт.

Свідок ОСОБА_7 будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що у 2011 році в Держекоінспекцію поступила інформація, що на березі озера «Лебедине» зведено приміщення. Після цього він виїхав на місце для проведення перевірки. В ході перевірки було виявлено розміщення будівлі, копання траншей, складання будівельних відходів та знищення зелених насаджень. За результатами перевірки було складено акт, та розраховано згідно вимог законодавства шкоду зайняттям та знищенням зелених насаджень, після цього вказані документи було передано до правоохоронних органів.

Свідок ОСОБА_12 будучи допитаною в судовому засіданні суду показала, що кілька років назад до неї звернувся ОСОБА_5 за допомогою в оформленні документів, так як збирався відкрити кафе. Після того вони зареєстрували ОСОБА_5 як фізичну особу підприємця та взявши кадастровий план звернулися до Дарницької РДА для отримання дозволу на оренду землі, де їм поясни, що в даний момент цими питання займається Київська МДА через КП «Плесо», куди вони в подальшому звернулись. Після того як були внесені перші кошти комісія КП «Плесо» виїхала на місце, там в той момент були згарища та сміттєзвалище. Через декілька днів ОСОБА_11 було запрошення до КП «Плесо» де було укладено договір оренди та заплачено на два місяці вперед. Після цього, ОСОБА_5 уклав договір з ТОВ «Володар роз» для вивозу сміття та зайнявся роботами по благоустрою даної території. Після цього вони звернулись в організацію «КВАП» для одержання дозволу на спорудження дерев`яної констукці на опорах на даній території, однак там відповіли, що введено мараторій на видачу дозволів. Через деякий час та територію приїхав автомобіль з якого вийшов чоловік та пояснив, що ОСОБА_5 необхідно покинути дану земельну ділянку, бо інакше в нього будуть неприємності. Після цього туди приїхала прокуратура, міліція, пожежна та екологічна служби, після чого на майно було накладено арешт, а ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. Закінчилося все тим, що ОСОБА_11 зателефонували та попросили приїхати, коли він приїхав на території стояв бульдозер який зрівняв все з землею, після цього йому сказали на протязі двох днів все прибрати, що він і зробив.

Свідок ОСОБА_13 будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що з ОСОБА_5 у нього в 2010 році були договірні відносини, оскільки він готував йому «паспорт прив`язки малих архітектурних форм», так як в той час було розпорядження Київради про оформлення малих архітектурних форм, для узаконення вже зведених кіосків. Для укладення договору був потрібний кадастровий план, де вказано, що земля комунальна. Під час укладення договору, йому зателефонували та сказали, щоб він не приймав документи, оскільки прийнято закон «Про регулювання містобудівної діяльності» де у ст.28 встановлені обмеження до площі малої архітектурної форми. Так, як об`єкт ОСОБА_5 не підпадав під дію даної норми відносини з ним було припинено.

Сторона обвинувачення провину ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України окрім показань свідків доводить письмовими доказами.

Зокрема, у відповідності до протоколів огляду місця події від 10.03.2011 року (т.1 а.п. 231-243), від 18.05.2011 року (т.1 а.п.244-249), від 15.06.2011 року (т.2 а.п.1-11) за адресою: м. Київ, пр. Бажана, біля озера «Лебедине» на відстані приблизно 20 м від вказаного озера на земельній ділянці приблизно 200 м. кв. розміщена дерев`яна будівля.

Згідно із договором від 01.11.2010 року № 333/2010 (т.2 а.п.15-25), який укладений між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо», та ФОП « ОСОБА_5 », за останнім закріплено земельну ділянку площею 150 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . У відповідності до п.2.3 цього договору земельна ділянка закріплюється за ОСОБА_5 для розробки, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку території, а також для пайової участі у необхідних для виконання договору заходах, в тому числі для розміщення на ній тимчасових, гідротехнічних, технологічних, рекреаційних та інших споруд або обладнання, за умови надання погодження Підприємством.

Із договору №5/1217-К/11 від 03.01.2011 року вбачається, що між ТОВ «Фірма «Володар Роз» та ФОП « ОСОБА_5 » укладено договір по вивезенню та знешкодженню побутових відходів. Місце розташування сміттєвих контейнерів АДРЕСА_3 (т.2 а.п. 32-42).

У відповідності до договору від 23.02.2011 року укладеного між ПП «КВАП» в особі директора ОСОБА_13 та ФОП « ОСОБА_5 », ОСОБА_5 замовив у ПП «КВАП» виготовлення паспорта прив`язки тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.п.50-51).

Згідно розрахунку розміру збитків, проведеного Державною екологічною інспекцією в м. Києві, сума збитків нанесених державі внаслідок самовільного знесення зелених насаджень газону площею 500 квадратних метрів, розміщення об`єкта будівництва площею 240 квадратних метрів, розриття траншей площею 20 квадратних метрів та складання відходів на площі 50 квадратних метрів на земельній ділянці на прибережно-захисній смузі озера «Лебедине» по проспекту Бажана у Дарницькому районі м. Києва при проведенні будівельних робіт ФОП ОСОБА_5 , становить 17 300 грн., що не є значною шкодою (т.2 а.п.115-117).

У відповідності до постанови про накладення адміністративного стягнення від 14.03.2011 року №007368 ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст.53-1,82,153 КУпАП, в тому числі і за самовільне зайняття земельної ділянки на прибережно-захисній смузі озера «Лебедине» по пр. Бажана, у Дарницькому районі м. Києва, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (т.2 а.п.120).

14.03.2011 року, головним державним інспектором Інспекційного відділу №3 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві ОСОБА_8 , проведена перевірка додержання вимог містобудівного законодавства одноповерхової будівлі під кафе на проспекті Миколи Бажана (о. Либедине), у Дарницькому районі м. Києва.

Згідно акту вказаної перевірки від 14.03.2011 року встановлено, що на проспекті Бажана (о. Либедине), у Дарницькому районі м. Києва будівельні роботи не виконуються, будівельники та будівельна техніка відсутні. На земельній ділянці розміщено об`єкт незавершеного будівництва, одноповерхова дерев`яна будівля. Є порушення вимог містобудівного законодавства (т.2 а.п.105-106).

У відповідності до постанови про накладення штрафу у справі про адміністративне правопорушення №340 від 15.03.2011 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.96 КУпАП, за самовільне будівництво одноповерхової деревяної будівлі без затвердженого проекта та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (т.2 а.п.108).

Листа інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 18.03.2011 року № 7/26-1795/03 та листа Головного управління земельних ресурсів від 16.06.2011 року № 03-345/16636 на які міститься посилання у обвинувальному акті, строною обвинувачення у розпорядження суду не надано.

Інших доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України стороною обвинувачення не надано.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.197-1 КК України, як самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині першій статті 197-1 КК України.

Сам обвинувачений ОСОБА_5 категорично заперечує свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України.

Аналізуючи докази сторони обвинувачення на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, суд виходить із наступного.

Частиною третьою ст.197-1 КК України передбачена кримінальна відповідальність за самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині першій статті 197-1 КК України.

Частиною першою ст.197-1 КК України передбачена кримінальна відповідальність за зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Згідно із приміткою до ст.197-1 КК України - шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, яка враховуючи ППВСУ №9 від 28.05.2004 року повинна становити не менше 47 050 грн.

Шкода, яка заподіяна самовільним зайняттям земельної ділянки ОСОБА_5 та яка зазначена в обвинувальному акті і підтверджена розрахунком розміру збитків, проведеного Державною екологічною інспекцією в м. Києві (т.2 а.п.115-117) становить 17 300 грн., що значно менше від шкоди, яка зазначена у примітці до ст.197-1 КК України, а тому у діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину передбачений ч.3 ст.197-1 КК України, виходячи із наступного.

Об`єктивна сторона злочину передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки. Однак вказаний злочин є злочином із матеріальним складом, а тому для встановлення об`єктивної сторони цього злочину слід встановити не тільки самовільне зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди, яка враховуючи примітку до ст.197-1 КК України та ППВСУ №9 від 28.05.2004 року має становити не менше 47 050 грн. та враховуючи, те що така шкода, як наслідок дій ОСОБА_5 по самовільному зайняттю земельної ділянки відсутня відсутня і об`єктивна сторона злочину, як його обов`язкова складова, а відповідно і склад злочину.

Іншої шкоди, яка заподіяна діями ОСОБА_5 у зв`язку із самовільним зайняттям ним земельної ділянки, в тому числі виходячи із нормативної грошової оцінки земель у м. Києві, прокурором у обвинувальному акті не вказано, та в ході судового розгляду кримінального провадження в суді, через відповідний процесуальний механізм не скориговано. Шкода ж, яка зазначена в обвинувальному акті в розмірі 17 300 грн. ОСОБА_5 , з його слів, відшкодована.

Позицію про відсутність матеріальної шкоди для кваліфікацій дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст.197-1 КК України, висловлював і Апеляційний суд м. Києва у своїй ухвалі ще 01.08.2013 року (т.3 а.п.202-207), якою вирок про визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України було скасовано, а кримінальну справу було направлено для проведення додаткового розслідування. З того часу кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_5 була кілька разів закрита, у зв`язку із відсутністю матеріальної шкоди, а відповідно і складу злочину, зокрема постановами від 19.06.2014 року (т.1 а.п.45-46) та від 30.09.2014 року (т.4 а.п.2-4), які в подальшому прокурором були скасовані, а кримінальне провадження направлене до суду із зазначенням в обвинувальному акті шкоди у розмірі 17 300 грн.

Разом з тим, у відповідності до постанов у справах про адміністративні правопорушення №340 від 15.03.2011 року (т.2 а.п.108) та №007368 від 14.03.2011 року (т.2 а.п.120), ОСОБА_5 притягувався до адміністративної відповідальності, як за самовільне зайняття земельної ділянки по пр. Бажана, біля озера «Лебедине» так і за самовільне будівництво на ній, постанови набрали законної сили.

У відповідності до ст.4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави (принцип «non bis in idem»).

Рішенням у справі «Гардингер проти Австрії» від 23.10.1995 року Європейський суд з прав людини встановив порушення ст.4 Протоколу №7 до Конвенції з прав людини, оскільки на заявника було накладено штраф за порушення правил дорожнього руху (керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння), хоча він раніше уже притягувався до кримінальної відповідальності за це ж діяння (необережне заподіяння смерті внаслідок керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння).

У своєму рішенні «Фішер роти Австрії» від 26.04.1995 року Європейський суду з прав людини зазначив, що якщо різні правопорушення, які випливають із одного діяння, інкримінуються послідовно, одне після кінцевого рішення по іншому, для вирішення питання про порушення принципу «non bis in idem» - слід встановити чи мають ці правопорушення одні і ті ж істотні умови. У вказаному рішенні суд встановив, що заявник був засуджений та покараний двічі, спочатку за адміністративне правопорушення, а пізніше за діяння передбачене кримінальним кодексом, які не мають різниці у істотних умовах.

Аналогічна позиція, щодо принципу «non bis in idem», в частині притягнення до адміністативної та кримінальної відповідальності за одне діяння викладена у рішенні Європейського суду з прав людини «Сергій Золотухін проти Росії» від 07.06.2007 року.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, а саме у самовільному будівництві будівлі на самовільно зайнятій земельні ділянці, хоча до цього уже був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу за ці ж дії, тобто за це ж самовільне будівництво на цій же самовільно зайнятій земельній ділянці, що є порушенням принципу «non bis in idem» та ст.4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом у порядку ч.6 ст.22 КПК України було створено належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема були винесенні численні ухвали про привід свідків сторони обвинувачення в судове засідання, однак прокурор своїм процесуальним правом не скористався та не забезпечивши явки усіх свідків у судове засідання, крім цього прокурор, який здійснював процесуальне керівництво під час додаткового розслідування, та затверджував і направляв до суду обвинувальний акт, не вирішивши питання, щодо розміру шкоди заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, на якому акцентувалася увага і Апеляційним судом м. Києва і слідчими, які закривали кримінальне провадження саме із цих підстав, навіть під час судового розгляду кримінального провадження своїми процесуальними правами, зокрема правом на зміну обвинувачення, не скористався.

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 цієї статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд у своєму рішенні «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року відзначає, що у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі пункту 2 ст.6 Конвенції, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України.

Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Питання речових доказів документи про які містяться в матеріалах судового провадження суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.197-1 КК України, ст.342-380 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Речові докази документи (визнані постановами від 13.06.2011 року т.2 а.п.28-29, від 13.06.2011 року т.2 а.п. 45-46, від 16.06.2011 року т.2 а.п.53, від 23.06.2011 року т.2 а.п.91, від 23.06.2011 року т.2 а.п.101, від 15.06.2011 року т.2 а.п.110-111, від 15.06.2011 року т.2 а.п.128-130) залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: