Справа № 755/6132/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" листопада 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 перевіривши виконання вимог ст. 380 КПК України за поданням начальника установи-начальника арештного дому Жовтневої ВК № 17 про роз`яснення судового рішення,
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2016 (суддя ОСОБА_2 ) ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання, з урахуванням норм ч. 4 ст. 70 цього Кодексу, у вигляді 8 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувано в строк відбування покарання останньому термін попереднього ув`язнення, а саме з 10.02.2015 по дату набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

09.08.2016 у провадження суду надійшло поданням начальника установи-начальника арештного дому Жовтневої ВК № 17 про роз`яснення вироку від 01.03.2016 в частині застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Дане подання було передане для розгляду судді ОСОБА_2 .

Надалі, 10.11.2016, відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. ст. 75, 76 КПК України, було визначено головуючого суддю для розгляду цього подання ОСОБА_1 та передано провадження 755/6132/15-к, 1-в/755/705/16, - 14.11.2016, а тому суд, перевіриши виконання вимог ст. 380 КПК України, за ним приходить до наступного.

Згідно положень ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Але, у даному випадку, заявник подав до суду звернення у формі подання, а не заяви, що не узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 380 КПК України, та вказує, що ним обрано не вірний спосіб захисту порушених та оспорюваних прав.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подання заявника за своєю суттю є сумнівним, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), а тому останнэ, з урахуванням норм ч. 6 ст. 9, ст. 7 КПК України, підлягає поверненню заявнику.

Також суд звертає увагу на той факт, що заявник фактично піддає сумніву судове рішення, що є неприпустимим так, як відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Таким чином, у даному випадку, суд не може піддавати сумніву вирок від 01.03.2016 будь-яким іншим рішенням суду, у зв`язку з тим, що це прямо суперечать принципу правової впевненості, оскільки в такий спосіб заявниками фактично здійснюється процедура «апеляційного оскарження» рішення у спосіб, який не передбачений КПК України.

Вирок суду набрав законної сили, та, згідно ст. 533 КПК України, це судове рішення є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України, незалежно від їх відношення до нього.
Крім того, виходячи з положень ч. 4 ст. 380 та ст. 392 КПК України, дане судове рішення оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 26, 369-372, 376, 380, 392 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Подання начальника установи-начальника арештного дому Жовтневої ВК № 17 про роз`яснення судового рішення, - повернути заявнику.

Повернення подання не є перешкодою для повторного звернення до суду в порядку Кримінального процесуального Кодексу України.

Копію ухвали та подання направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою для безумовного виконанню на всій території України.
С у д д я : ОСОБА_1