Іллінецький районний суд Вінницької області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2013 року Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Дєдова М.С.

при секретарі: Тетерук Т.В.,

за участю прокурора: Струся О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 21.09.2000 року Іллінецьким районним судом за ст. 19, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 141, 42, 44 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 03.10.2003 року Ленінським районним судом м. Вінниці по ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 01.06.2007 року згідно постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 24.05.2007 року умовно достроково на строк 12 днів; 08.12.2010 року Іллінецьким районним судом за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 1000 грн., та згідно постанови Іллінецького районного суду від 07.11.2011 року змінено призначене покарання у виді несплаченої частини штрафу в розмірі 450 грн., на 240 годин громадських робіт, -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю .Кальник, вул. Івана Богуна 174, Іллінецького району, Вінницької області згідно постанови Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.03.2012 року в порядку ст. 3 п. В 5,6 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами які звільнились з місць позбавлення волі», встановлено адміністративний нагляд з наступними обмеженнями:

- заборонити вихід з домогосподарства за місцем проживання, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 21-00 год. до 05-00 год.;

-заборонити відвідування торгівельних та розважальних закладів в яких продають спиртні напої на розлив;

-заборонити виїжджати за межі району по службових та особистих цілях без дозволу керівництва Іллінецького РВ УМВС;

-зявлятися на реєстрацію в Іллінецький РВ УМВС України кожної суботи до 10-ї год. ранку щомісяця.

З даною постановою та встановленими обмеженнями ОСОБА_1 було відповідним чином ознайомлено під розпис.

Однак, ОСОБА_1 знаючи про те, що відносно нього встановлено адміністративний нагляд неодноразово порушував адміністративний нагляд та притягувався до адміністративної відповідальності:

14.04.2012 року, ОСОБА_1, був притягнутий до відповідальності по ст. 187 ч.2 КУпАП України за те, що він не прибув на реєстраційну відмітку в Іллінецький РВ УМВС до 10-ї год. Згідно постанови Іллінецького районного суду № 207/1019 від 25.04.2012 року, на ОСОБА_1, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

25.04.2012 року, ОСОБА_1, був притягнутий до відповідальності по ст. 187 ч. 2 КУпАП України за те, що він був відсутній за своїм постійним місцем проживання 20.04.2012 року із 22-00 год. до 5-00 год. Згідно постанови Іллінецького районного суду № 207/1018 від 25.04.2012 року, на ОСОБА_1, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень.

29.05.2012 року, ОСОБА_1, був притягнутий до відповідальності по ст. 187 ч.2 КУпАП України за те, що він був відсутній за своїм постійним місцем проживання 26.05.2012 року із 22-00 год. до 5-00 год. Згідно постанови Іллінецького районного суду № 207/1255 від 29.05.2012 року, на ОСОБА_1, накладено стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 діб.

Крім цього ОСОБА_1, самовільно, без поважних причин, з метою ухилення від адміністративного нагляду, 12.06.2012 року залишив своє місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 та перейшов проживати до свого знайомого в с.Кальник, по вул.Івана Богуна-20, Іллінецького району, не повідомивши про це керівництво Іллінецького РВ УМВС маючи на це можливість, де і переховувався від працівників міліції. А 18.06.2012 року ОСОБА_1 з метою подальшого ухилення від адміністративного нагляду переїхав проживати з с.Кальник, Іллінецького району в с.Жадани, Іллінецького району по вул. Гаркушина-23, до свого знайомого, знову не повідомивши про це керівництво Іллінецького РВ УМВС маючи на це можливість. На виклики та реєстраційні відмітки до Іллінецького РВ УМВС ОСОБА_1 не зявлявся, зустрічей з працівниками міліції уникав і тим самим злісно ухилявся від встановленого відносно нього Іллінецьким районним судом адміністративного нагляду.

Допитаний як підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому досудовим слідством злочину при вище зазначених обставинах визнав повністю, щиро розкаявся, в судовому засіданні, всебічно сприяв суду в повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, висловив жаль з приводу вчиненого та просив суд його суворо не карати, оскільки він усвідомив свою протиправну поведінку, став на шлях виправлення, висловив готовність понести покарання за вчинений ним злочин, просив суд врахувати, що він на даний час не є суспільно небезпечною особою, та не повідомляв Іллінецький РВ УМВС України у Вінницькій області про зміну місця проживання та не зявлявся для реєстрації, згідно встановлених йому обмежень у звязку з відсутністю у нього коштів на придбання квитка, аби дістатись до районного центру, щоб відмітитись в районному органі внутрішніх справ. Від працівників Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області він не переховувався, про що свідчить те, що він переїхав на місце проживання тільки в межах однієї вулиці (через кілька будинків). На даний час він здійснює пошуки постійної роботи, аби мати постійний заробіток. Порушення встановлених йому обмежень обумовлено його матеріальним станом.

Заслухавши думку підсудного ОСОБА_1, прокурора, та інших учасників судового розгляду, суд, відповідно до ч.3 ст.299 КПК України, визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Також, судом зясовано чи правильно підсудний ОСОБА_1 та інші учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Одночасно підсудному ОСОБА_1 та іншим учасникам судового розгляду розяснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати встановлені судом фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Аналіз показань підсудного а також перевірка в судовому засіданні наявних доказів та вивчення матеріалів кримінальної справи переконує суд в тому, що підсудним ОСОБА_1 вчинено злочин передбачений ст. 395 КК України тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Винуватість підсудного в судовому засіданні доведена, дії підсудного органами досудового слідства кваліфіковано вірно за ст. 395 КК України, а тому підсудний ОСОБА_1 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений ним злочин.

При обранні виду та міри покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи, характеристику особи підсудного, обставини що помякшують та обтяжують його покарання.

Зокрема судом враховано, що підсудний ОСОБА_1 вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше судимий (а.с. 18), за місцем проживання характеризується негативно (а.с. 17), непрацюючий (а.с. 17), перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання легких розчинників ремісія - 2 роки не вживає, у лікаря психіатра на обліку не перебуває (а.с. 23).

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України помякшують покарання підсудного ОСОБА_1 суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких обставин, а саме відсутністю у підсудного коштів аби прибути до місця реєстрації в ОВС та виконати покладені на нього судом обовязки, що обумовлено відсутністю у нього постійної роботи. Вказані обставини суд враховує як такі, що істотно знижують суспільну небезпечність вчиненого підсудним ОСОБА_1 злочину. Суд враховує також те, що внаслідок вчиненого злочину тяжкі наслідки для будь яких осіб, держави чи суспільства не настали.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання підсудного є рецидив злочинів.

Відповідно до п. 8 Постанови пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»: Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м'якого виду основного покарання, або непризначення обов'язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) ( 2341-14) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. ( Абзац перший пункту 8 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 18 від 10.12.2004). У кожному такому випадку суд зобов'язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом'якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК ( 2341-14 ). При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо. Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК ( 2341-14 ), не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо. З підстав, зазначених у ч. 1 ст. 69 КК ( 2341-14 ), суд може не призначати додаткового покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК як обов'язкове.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 після вчинення злочину в судовому засіданні своєю поведінкою довів своє виправлення, оскільки беззаперечно виконував всі покладені на нього судом обовязки, щиро покаявся, на протязі судового слідства сприяв його всебічності та повноті, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких обставин (які наведено вище) враховуючи також те, що вчинення ним злочину обумовлено відсутністю у підсудного коштів аби прибути до місця реєстрації в ОВС та виконати покладені на нього судом обовязки, щодо реєстрації та повідомлення про зміну місця проживання, що обумовлено відсутністю у нього постійної роботи, враховуючи також те, що підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні висловив жаль з приводу вчиненого, та в судовому засіданні висловив готовність нести покарання за вчинений ним злочин, переконує суд у тому, що він для себе зробив необхідні та позитивні висновки, та на даний час він не є суспільно небезпечною особою, а тому суд визнає ці обставини такими що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом'якшення покарання підсудного та вбачає підстави для застосування до санкції ст. 395 КК України ч. 1 ст. 69 КК України та необхідність переходу до іншого, більш м'якого виду покарання, а саме до покарання у виді громадських робіт, що буде достатнім для його виправлення та виконання завдань кримінального судочинства.

За таких обставин суд вважає, що виправлення підсудного та попередження можливості скоєння ним нових злочинів можливе без ізоляції його від суспільства, в умовах залучення його до суспільно корисної праці з застосуванням до нього покарання у виді громадських робіт.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні, а тому вказані питання судом не вирішуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 321, 323, 324 КПК України та ст.ст. 65, 69 КК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України і призначити йому за вказаною статтею покарання з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити попередній підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Іллінецький районний суд Вінницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: