Провадження № 1-кп/742/53/16
Єдиний унікальний № 742/629/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Прилуках кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тукумс, Латвія, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, непрацюючого, інваліда 3 групи, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 09.02.2016 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.185 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
24.01.2016 року у вечірній час ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, перебуваючи у кв. АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia 1280», вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи станом на момент крадіжки 167,30 грн, зі стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи 10,00 грн, на рахунку якого були кошти в сумі 30,00 грн, що належить потерпілому ОСОБА_6 , спричинивши йому матеріальні збитки на загальну суму 207,30 грн, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що 24.01.2016 року ввечері зайшов у гості до свого знайомого ОСОБА_6 , непомітно для якого взяв його мобільний телефон марки «Nokia 1280», яким мав намір покористуватися деякий час та повернути, однак через брак коштів вирішив його реалізувати, а отримані за нього гроші використати на власні потреби.

Свою вину у скоєному ОСОБА_4 визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненні даного злочину та повідомив, що уклав з ОСОБА_6 усну домовленість про відшкодування завданих йому збитків у повному обсязі після отримання в кінці цього місяця пенсії по інвалідності.

Показання обвинуваченого відповідають всім фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, отримавши згоду всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , судом виявлено не було.

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує конкретні обставини справи, вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, що не є тяжким, а розмір збитків від якого не є значним, обставину, яка пом`якшує його покарання, за відсутності обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 , а також особу самого обвинуваченого, який раніше судимий 09.02.2016 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу розміром 850 грн (а.п.35-37), протягом 2015-2016 років до адміністративної відповідальності не притягувався (а.п.39), не працюючий, інвалід 3 групи за загальним захворюванням (а.п.91), має посередню характеристику за місцем проживання (а.п.42), а також його молодий вік (а.п.30), сімейний стан та стан здоров`я, зокрема те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.п.34), однак перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.п.32) та згідно з медичним висновком страждає поєднаним вживанням наркотиків та використанням інших психоактивних речовин, в тому числі алкоголю (а.п.47), враховуючи також той факт, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в к. «Довіра» Прилуцької ЦМЛ з приводу четвертої клінічної стадії ВІЛ-інфекції та хронічного вірусного гепатиту «С» (а.п.43), а поряд з цим ще має залишкові зміни після перенесеного ним туберкульозу (а.п.44), у зв`язку з чим нині проходить курс інтенсивного лікування, тому суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини статті інкримінованого йому злочину з випробуванням, застосувавши статтю 75 КК України.

Призначення покарання без ізоляції ОСОБА_4 від сусупільства, на думку суду, буде повністю відповідати характеру скоєного ним злочину та його суспільній небезпеці, тому зможе належним чином посприяти виправленню обвинуваченого та запобігти вчиненню ним інших злочинів.

Крім того, при призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує також і те, що покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.02.2016 року, призначене йому за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу розміром 850 грн, на момент ухвалення даного вироку ним виконано не було (а.п.92), тому суд вважає за необхідне застосувати також ст.71, ч.3 ст.72 КК України і повністю приєднати до покарання, призначеного за даним вироком, невідбуте покарання у виді штрафу за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.02.2016 року та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі та штрафу, які виконувати самостійно.

Потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов у даній кримінальній справі не заявлявся.
Судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.71, ч.3 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.02.2016 року і визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді одного року обмеження волі та штрафу розміром 850 (вісімсот п`ятдесят) грн, які виконувати самостійно.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у виді одного року обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 не обирати.
Речовий доказ у справі паперову коробку з-під мобільного телефону марки «Nokia 1280», на якій зазначено імеі: НОМЕР_1 (а.п.16, 17), що знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Прилуцького ВП ГУНП, повернути у законне володіння та розпорядження ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_1