АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/425/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/328/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги заступника прокурора області та потерпілого ОСОБА_6 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 07 січня 2016 року за № 0000042, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина

України, з неповною вищою освітою, неодружений, на утриманні якого

неповнолітні діти не перебувають, не працює, студент ІІІ курсу денної форми

навчання Криворізького національного університету, раніше не судимий,

зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_7

потерпілий ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційних скаргах:
Заступник прокурора області просить скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Потерпілий ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції, з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та викладених у вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року, ОСОБА_7 06.01.2016 року, в період часу з 15 год. 00 хв. до 15 год. 30 хв., знаходився біля торгівельного кіоску, що розташований біля будинку № 122 по вул. Володимирівській в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, де вживав спиртні напої з раніше незнайомим ОСОБА_6 . Після вживання спиртних напоїв, о 15 год. 35 хв., ОСОБА_6 на велосипеді марки «Україна» став прямувати до місця свого мешкання через територію Криворізької загальноосвітньої школи № 88. В цей час ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, маючи раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, переслідуючи корисну мету, біля приміщення Криворізької загальноосвітньої школи № 88, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Колійна, 26, наздогнав ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, із застосуванням фізичного насильства, яке виразилося в нанесенні одного удару рукою, зжатою в кулак, в область обличчя потерпілого, відкрито викрав належний ОСОБА_6 велосипед торгової марки «Україна», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 85 від 23.01.2016 року, становить 1000 гривень. Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, спричинив майновий збиток потерпілому ОСОБА_6 на суму 1000 гривень та тілесні ушкодження у вигляді травматичного вивиху 1-го, 2-го зубів верхньої щелепи праворуч і підвивих 1-го зуба верхньої щелепи ліворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 109 від 27.01.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Вищезазначені дії обвинуваченого були кваліфіковані у межах досудового розслідування за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з чим погодився суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки, якщо протягом цього строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 76 КК України, наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ - велосипед торгової марки «Україна», що переданий під розписку потерпілому ОСОБА_6 - вирішено вважати переданим за належністю.

В обґрунтування вимог своїх апеляційних скарг:
Заступник прокурора області посилається на те, що всупереч положенням ч. 3 ст. 349 КПК України, незважаючи на те, що потерпілим ОСОБА_6 оспорювалися фактичні обставини скоєння проти нього кримінального правопорушення, суд першої інстанції, діючи виключно на власний розсуд, визнав недоцільним дослідження доказів, які містяться у кримінальному провадженні, обмеживши обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його особу, що призвело до істотного обмеження процесуальних прав потерпілого, у тому числі, передбачених ст. 56 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 зазначає, що судом першої інстанції було допущено порушення його прав, передбачених ст. 56 КПК України, а саме, не надано можливості в повному обсязі надати правдиві покази, та висловити думку в судових дебатах при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому, і таким чином, на думку апелянта, суд обмежив його у доведенні і обґрунтуванні своєї позиції.

В запереченні на апеляційні скарги заступника прокурора області та потерпілого ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_7 просив залишити апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, як законний і обґрунтований, оскільки судом першої інстанції, на його думку, правомірно було застосовано при розгляді провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, його допитом та дослідженням документів, що характеризують його особу. А також обвинувачений зауважує, що суд першої інстанції впевнився, щоб всі учасники судового процесу правильно зрозуміли значення обставин, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Під час апеляційного розгляду прокурор та потерпілий підтримали апеляційні скарги, просили скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції; обвинувачений заперечував проти апеляційних скарг та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, як законне і обґрунтоване рішення.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги заступника прокурора області та потерпілого ОСОБА_6 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах наданих апеляційних скарг.

Так, дійсно, статтею 349 КПК України передбачено право суду розглянути кримінальне провадження в скороченому порядку, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження. При цьому суд, заслухавши думку учасників судового провадження та за відсутності заперечень, вправі визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Між тим, ці вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції під час судового провадження були порушені.

З журналу судового засідання від 04.03.2016 року (а.к.п. 88-89) та його технічного запису вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні та не заперечував фактичних обставин вчиненого ним кримінального правопорушення і кваліфікацію його дій.

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні фактично заперечував щодо скороченого розгляду провадження і пояснював, що під час скоєння відносно нього злочинних дій ОСОБА_7 був не один та крім нього тілесні ушкодження йому спричиняли ще дві особи.

Незважаючи на те, що потерпілим ОСОБА_6 оспорювалися фактичні обставини скоєння проти нього кримінального правопорушення, суд першої інстанції, всупереч положенням ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, які містяться у кримінальному провадженні, обмеживши обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його особу.

Зазначені порушення кримінального процесуального закону призвели до істотного обмеження процесуальних прав потерпілого ОСОБА_6 , передбачених ст. 56 КПК України, зокрема, подавати докази суду, давати пояснення, брати участь у безпосередній перевірці доказів.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 були суттєво порушені вимоги кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції та виключають можливість ухвалення апеляційним судом нового вироку, а тому апеляційні скарги заступника прокурора області та потерпілого ОСОБА_6 підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 409, 412, 415 КПК України, необхідно скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, який має бути проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, та в ході якого належить усунути вищевказані порушення і ухвалити законне, обґрунтоване, належним чином вмотивоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги заступника прокурора області та потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2016 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 07 січня 2016 року за № 0000042, відносно ОСОБА_7 , скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4