Справа № 461/880/16-к
Провадження № 1-кп/461/194/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.03.2016 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001024 від 30.03.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дунаїв, Перемишлянського району, Львівської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 30 березня 2015 року, приблизно о 10 год. 50 хв. перебуваючи біля будинку №6-а по вул.Пельникарська у м.Львові, діючи умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс ОСОБА_6 удар рукою в обличчя, внаслідок якого потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_4 продовжив наносити удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівках ОСОБА_6 , заподіявши потерпілому, згідно з висновком судово-медичної експертизи №470 від 31.03.2015 року, садни на обличчі, на лівій руці, синці на грудях та ногах, що відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

У судовому засіданні ОСОБА_4 винним себе не визнав, та пояснив суду, що 30.03.2015 року ударів ОСОБА_6 не наносив, а навпаки захищався від нападу потерпілого, вважає себе потерпілим, стверджуючи, що це ОСОБА_6 його бив.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину не визнав, його вина повністю доведена зібраними у справі доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що він 30.03.2015 року приблизно о 10.00 год. разом із колишнім співробітником ОСОБА_8 під`їхав до свого будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Потім ОСОБА_6 забіг до будинку, щоб забрати деякі документи, після чого вибіг на вулицю. В цей час до будинку АДРЕСА_4 під`їхав обвинувачений ОСОБА_4 . Підійшовши до автомобіля, який знаходився у дворі, до нього підійшов ОСОБА_4 та потягнув ОСОБА_6 за куртку. Після цього, як останній повернувся до обвинуваченого лицем, у цей момент ОСОБА_4 плюнув йому в обличчя. Потім почав наносити потерпілому удари рукою в обличчя та груди, від чого він впав. Коли ОСОБА_6 знаходився у горизонтальному положенні на землі ОСОБА_4 продовжив наносити йому удари сумкою для ноутбука. Зазначив, що після того, як він впав, з машини вийшов його співробітник ОСОБА_8 та почав відривати ОСОБА_4 від ОСОБА_6 . Коли він подзвонив у поліцію йому було повідомлено, що за цією адресою патрульні вже виїхали. Після цього прибули працівники поліції, яким він дав покази, та його було направлено на вул.Пекарську у лікарню для зняття побоїв.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що ОСОБА_6 є його колишнім співробітником та 30.03.2015 року вони заїхали додому до потерпілого за документами. ОСОБА_8 залишився в автомобілі, де він сидів на передньому сидінні, а ОСОБА_6 побіг до будинку. Через декілька хвилин потерпілий повернувся до автомобіля. В той час, коли останній хотів сісти до авто, його закликав ОСОБА_4 , який почав кричати за якусь колодку, потім схопив ОСОБА_6 за куртку та плюнув останньому в обличчя. Після цього, ОСОБА_4 почав наносити ОСОБА_6 удари, а саме: один раз в лице (після чого потерпілий впав на землю), тоді як потерпілий знаходився у лежачому стані ОСОБА_4 почав наносити удари ногами та бити сумкою. Тоді, ОСОБА_8 підбіг до них та почав їх розтягувати, після чого обвинувачений побіг на іншу сторону вулиці. Згодом ОСОБА_6 викликав поліцію.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що з потерпілим та обвинуваченим не знайома. Зазначила, що 30.03.2015 року приблизно о 10.10 год. проходила по вулиці Пельникарській біля нотаріальної контори, де зустріла свою знайому ОСОБА_10 та зупинились, щоб поговорити. Стверджує, що бачила, як стояв припаркований автомобіль і хлопець біля брами, а саме обвинувачений ОСОБА_4 . Потім побачили, як обвинувачений зняв сумку з плеча, почав бити потерпілого нею та наносити удари ногами. Тоді побачили, що із припаркованого автомобіля вийшов чоловік та їх розборонив. Зазначила, що вказана сумка була наповненою, можливо навіть з ноутбуком. Бачила як потерпілий знаходився на землі, в той час, коли його бив обвинувачений.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила суду, що вона зустрілася зі ОСОБА_9 та говорили про дітей, оскільки їх діти товаришують. Побачили потасовку, а саме як на землю впав потерпілий, а ОСОБА_4 бив його ногами біля автомобіля. Зазначила, що впевнена у тому, що це був саме ОСОБА_4 . Крім того, пояснила, що в останнього на плечі знаходилась сумка, як для ноутбука. Також зазначила, що бачила як свідок ОСОБА_8 розбороняв обвинуваченого та потерпілого, після чого ОСОБА_4 кудись побіг. Стверджує, що вони стояли приблизно 150-200 метрів від інциденту, біля якого стояв срібного кольору автомобіль. Проте, нічого не перешкоджало їм все чітко бачити.

Крім показів потерпілого та свідків, отриманих у судовому засіданні обставини злочину та винність обвинуваченого підтверджується наступними доказами, а саме:
-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_6 виклав обставини події, а саме як розвивалися події та як ОСОБА_4 наносив йому тілесні ушкодженні;
-даними, які містяться у висновку експерта №470 від 30.03.2015 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлено садну на обличчі, на лівій руці, синці на грудях та ногах. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 30.03.2015 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості;
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07.05.2015 року, згідно якого ОСОБА_6 у присутності двох понятих, розповів про обставини події, де та як саме вони розвивалися. Окрім того, учасникам слідчого експерименту було запропоновано пройти на АДРЕСА_3 де ОСОБА_6 показав, як саме відбувалася дана подія;
-даними фототаблиці до протоколу слідчого експерименту, на яких зображено: як 30.03.2015 року ОСОБА_4 лівою рукою, зжатою в кулак, наніс удар в область голови потерпілому ОСОБА_6 ; як ОСОБА_4 лівою рукою потягнув за курточку ОСОБА_6 , після чого правою рукою наніс удар в область грудної клітки; як ОСОБА_4 лівою ногою наніс удар в область правої ноги (колінної чашечки) потерпілому ОСОБА_6 ; як ОСОБА_12 , в момент коли потерпілий знаходився на землі, наносив йому удари сумкою по голові та тулубу; як ОСОБА_4 наносив удар ОСОБА_6 , в момент коли останній перебував на землі;
-даними, які містяться у висновку експерта (комісійна судово-медична експертиза) №202 від 02.06.2015 року, згідно якого враховуючи матеріали кримінального провадження, в тому числі і «Протокол проведення слідчого експерименту» за 07.05.2015 року комісія вважає, що механізм виникнення тілесних ушкоджень може відповідати показам ОСОБА_6 : садна на обличчі могли утворитися як від удару рукою, а саме кулаком, так і від удару сумкою для ноутбука; синці на грудях справа від удару кулаком; синці на ногах від ударів ногами; садно на лівій кисті від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею, внаслідок дотичної дії такого.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Суд приймає до уваги показання потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , оскільки їх покази узгоджуються між собою та вони відповідають доказам, зібраним та дослідженим у судовому засіданні.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не наносив потерпілому тілесних ушкоджень, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки вина ОСОБА_4 доведена дослідженими у судовому засіданні доказами. Такі доводи сторони захисту є безпідставними, тому суд розцінює їх як такі, які мають на меті ухилення ОСОБА_4 від відповідальності.
Також, доводи сторони захисту про те, що висновок експерта №470 від 31.03.2015 року, є недопустимим доказом у справі не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки як обвинувачений, так і його захисник були ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, про що свідчать їх підписи у розписках.
Що ж стосується визнання показів свідків недопустимими доказами, суд вважає, що такі доводи сторони захисту є необґрунтованими, оскільки покази даних свідків узгоджуються як між собою, так і з показами потерпілого.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості злочину, який кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження та відноситься до злочину невеликої тяжкості. Також, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який є приватним підприємцем, має постійне місце проживання, на обліках у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Відповідно до ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував в сукупності тяжкість злочину, особу винного, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, матеріальний стан обвинуваченого, а також те, що останній раніше не судимий, має вищу освіту, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Ці обставини дають суду підстави вважати, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді громадських робіт.
Окрім того, 22.02.2016 року ОСОБА_6 подав до суду цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 злочинними діями ОСОБА_4 спричинені легкі тілесні ушкодження, а відтак заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок глибоких фізичних страждань через отримані тілесні ушкодження, внаслідок заподіяння матеріальної шкоди, зміни звичного способу життя та небажанням відшкодувати дану шкоду. Стверджує, що сума відшкодування моральної шкоди обумовлена глибиною душевних страждань, значним погіршенням стану здоров`я та необхідністю захищати свої права у судовому порядку. Крім того, зазначив, що обвинувачений перед потерпілим не вибачився за скоєне, вини своєї не визнав та завдану шкоду не відшкодував.

За правилами ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 якої передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.
Пунктом 11.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4, зазначається, що відповідно до ст.137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, крім інших вимог, передбачених цією статтею, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Спричинення легких тілесних ушкоджень, в будь-якому разі має негативні фізичні та психологічні наслідки для потерпілого у справі. З урахуванням тривалості розладу здоров`я, глибини фізичних та душевних страждань, суд дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_6 необхідно задоволити частково, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. В іншій частині цивільного позову необхідно відмовити.
Матеріальні збитки, витрати на залучення експерта та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368- 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді ста годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.
В решті вимог цивільного позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суддя ОСОБА_1