Ковпаківський районний суд м.Сум
ВИРОК

іменем України

30 квітня 2010 року Ковпаківський районний суд м. Сум в особі судді Князева В.Б., при секретарі Сема О.В., з участю прокурора Петренка В.І., потерпілої ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, військовозобовязаного, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, прож. ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого: 1) 26.09.2007 р. Великописарівським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., 2) 12.08.2008 р. Зарічним райсудом м. Сум за ч. 2 ст. 296, ст. 69 КК України до арешту строком на 4 місяці,

у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:

04 вересня 2009 року близько 00 год. 20 хв. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, біля будинку № 50 по вул. Пролетарській в м. Суми, в ході спілкування з раніше знайомою неповнолітньою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, побачив у останньої, належний їй новий телефон мобільного звязку марки «Нокіа» моделі 2680.

Після цього ОСОБА_2, недобросовісно використовуючи довіру та товариські стосунки з раніше знайомою ОСОБА_1, переслідуючи корисливу мету на незаконне заволодіння шахрайським шляхом її майном, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання потерпілій матеріальної шкоди, та бажаючи їх настання, не маючи при цьому наміру повертати чуже майно власнику, тобто діючи з прямим умислом, вирішив, повторно заволодіти вказаним телефоном, зловживаючи довірою потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний намір, він попрохав у останньої вказаний телефон, мотивуючи своє прохання подивитись його, не маючи наміру повертати ОСОБА_1 вказане майно. ОСОБА_1, довіряючи ОСОБА_2, не усвідомлюючи дійсних намірів останнього, направлених на шахрайське заволодіння її майном, добровільно передала йому належний їй мобільний телефон. ОСОБА_3 подивившись даний телефон, вимкнув його та поклав до кишені майстерки.

Однак, через деякий час ОСОБА_1, почала вимагати у ОСОБА_3, повернути належний їй телефон. ОСОБА_3, утримуючи мобільний телефон, яким він незаконно заволодів при собі, усвідомлюючи, що його дії стали явними та очевидними для потерпілої, продовжив утримувати мобільний телефон ОСОБА_1. Таким чином дії ОСОБА_3 які розпочиналися як шахрайські, переросли у відкрите, повторне, з корисливою метою, викрадення майна ОСОБА_1 Остання не отримавши, назад своє майно вимушена була йти додому.

В ході грабежу ОСОБА_3 відкрито, повторно, з корисливою метою, викрав мобільний телефон «Нокіа-2680», що належав ОСОБА_1, вартістю, згідно висновку експерта-товарознавця 830 грн., з сім-картою оператора мобільного звязку «МТС», яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє.

В подальшому ОСОБА_2 вийняв з телефону ОСОБА_1 сім-карту та викинув її в дворі будинку № 50 по вул. Пролетарській м. Суми. Телефон приніс до себе додому за адресою: м. Суми, вул. Пролетарська, 84/1, де і почав зберігати та користуватися у власних цілях, таким чином розпоряджався майном здобутим злочинним шляхом, доки вище вказаний мобільний телефон не був вилучений працівниками міліції.

Підсудний ОСОБА_2 свою вину в скоєному за вказаних вище обставинах визнав повністю та підтвердив суду, що дійсно 04.09.2009 р. він відкрито викрав у раніше знайомої неповнолітньої ОСОБА_1 мобільний телефон «Нокіа-2680».

Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_2 його вина в скоєному за вказаних вище обставинах повністю підтверджується зібраними у справі доказами.

Потерпіла ОСОБА_1 пояснила суду, що 04.09.2009 р. ОСОБА_2 відкрито викрав у неї мобільний телефон «Нокіа-2680».

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що близько 00.20 год. 04.09.2009 р. у ОСОБА_1 зателефонував мобільний телефон і вона з кимось розмовляла, як він зрозумів з розмови вона спілкувалася зі своєю матірю. Куди після розмови ОСОБА_1 поділа свій мобільний телефон він не звернув уваги, так само як і на модель вказаного телефону. Через деякий час ОСОБА_1 сказала, що їй потрібно додому і попрохала у ОСОБА_2 свій мобільний телефон, на що ОСОБА_2 відповів, що не брав у неї її телефон, що вона йому свій телефон не давала взагалі. ОСОБА_1 подивилась навколо місця де вони відпочивали, але телефону ніде не було. Після чого вона пішла додому.

Чи прохав у ОСОБА_1 мобільний телефон ОСОБА_2 він не бачив і не чув, також він не бачив самого моменту передачі телефону ОСОБА_1 в руки ОСОБА_2 Після того як пішла ОСОБА_1 вони теж розійшлися по домівках.

Таким чином суд вважає, що вина підсудного встановлена досить повно та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, так як він здійснив відкрите викрадення чужого майна, кваліфікуючою ознакою яких буде повторність.

При призначенні підсудному ОСОБА_2 виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_2 скоїв тяжкий злочин.

Підсудний ОСОБА_2 свою вину визнав повністю, розкаюється в скоєному, за місцем проживання характеризується задовільно.

ОСОБА_2 ніде не працює.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_2 скоїв грабіж у стані алкогольного спяніння та рецидив злочинів, що суд визнає обставинами, які обтяжують покарання.

На підставі викладеного суд вважає необхідним призначити підсудному ОСОБА_2 міру покарання у виді позбавлення волі.

Речові докази по справі: мобільний телефон, а. с. 32, суд вважає необхідним повернути потерпілій.

Суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 150 грн. 24 коп. витрат по проведенню експертизи.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу змінити на взяття під варту, взявши ОСОБА_2 під варту в залі суду, обчислюючи строк з 30 квітня 2010 року.

Речові докази по справі: мобільний телефон, а. с. 32 - повернути потерпілій.

Стягнути з ОСОБА_2 150 грн. 24 коп. витрат по проведенню експертизи на рахунок Управління Держказначейства України в ОУ НБУ МФО 837013, код 25574892, розрахунковий рахунок 0011.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Сум.

Суддя: ОСОБА_5