Справа № 522/1074/16-к
Провадження №1-кп/523/332/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2016

Колегія суддів Суворовського районного суду міста Одеси в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів : ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеси матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, українця, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 , будучи обізнаний в основах електроніки, радіотехніки та конструювання радіоприймачів, радіопередачів та передавачів сигналів і повідомлень, діючи умисно та за попередньою змовою з особами: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (стосовно яких здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 від 06.02.2015 року), на виконання злочинної вказівки іншої особи - ОСОБА_12 , в травні - червні 2015 року, знаходячись за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , виготовив з переданого йому Д.В.Р. мобільного телефону марки Samsung модель GTE 1202 imei НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 , пристрій для дистанційного приведення в дію саморобного вибухового пристрою шляхом приєднання дротів, частина з яких направляла сигнал з мобільного телефону, а інша частина була приєднана до елементу живлення в якості передавача сигналу для дистанційного приведення в дію вибухівки.
20.06.2015 року обвинувачений передав зазначений пристрій Д.Р.Б. для його наступного використання під час вчинення терористичного акту, шляхом підриву саморобного вибухового пристрою, який створював би небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та впливу на прийняття рішень та вчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів або привернення уваги громадськості до своїх політичних поглядів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України визнав повністю та пояснив, що на протязі 5-6 років мав знайомство з ОСОБА_13 . В травні 2015 року отримав від ОСОБА_13 , який на той час був прихильником осіб, що виступали проти діючої в Україні легітимної влади, та якому було відомо, що ОСОБА_6 обізнаний в основах електроніки, вказівку сконструювати та виготовити пристрої для дистанційного приведення в дію саморобних вибухових пристроїв з використанням мобільних телефонів, на яку він погодився.
Реалізуючи вказану домовленість упродовж травня 2015 року ОСОБА_6 в ході розмови по телефону отримав вказівку від сина ОСОБА_13 - ОСОБА_14 про необхідність зустрічі, з метою передачі вказаних раніше мобільних телефонів. Після телефонної розмови ОСОБА_6 зустрівся з сином ОСОБА_13 - ОСОБА_14 на перетині вулиць Вільямса та Корольова в м. Одесі та який передав ОСОБА_6 три нових мобільних телефони марки Samsung модель GTE 1202.
На виконання вказівки ОСОБА_13 , ОСОБА_6 з метою усуненням перешкод та створення умов для вчинення одиничного терористичного акту, не будучи обізнаним про конкретне місце вчинення цього вибуху і діяльності інших членів злочинної групи, яка повинна здійснити цей вибух, в червні 2015 року, знаходячись в майстерні, за адресою: АДРЕСА_2 , з використанням одного з отриманих від ОСОБА_14 мобільних телефонів марки Samsung модель GTE 1202, самостійно сконструював та виготовив пристрій для дистанційного приведення в дію саморобного вибухового пристрою, а саме приєднав до мобільного телефону дроти, частина з яких направляла сигнал з мобільного телефону, а інша частина була приєднана до елементу живлення (для ролі передавача сигналу для приведення в дію вибухівки дистанційно). Зазначений виготовлений пристрій ОСОБА_15 передав ОСОБА_13 в кінці червня 2015 року.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений, захисник обвинуваченого також не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, а саме, у готуванні до вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створював би небезпеку для життя чи здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення та впливу на прийняття рішень та вчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів або привернення уваги громадськості до певних політичних поглядів терориста, за попередньою змовою групою осіб.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину та факт першого притягнення до кримінальної відповідальності.

Обставин, які обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, даних про особу обвинуваченого, характеру і ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, стадію вчинення кримінального правопорушення, а саме готування до злочину, відсутність тяжких наслідків вчиненого кримінального правопорушення, позицію прокурора щодо можливості призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, обставин, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку, що справедливе, необхідне й достатнє покарання ОСОБА_6 для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.
Водночас, враховуючи вимоги кримінального закону, суспільну небезпеку скоєного діяння, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , наявність у нього прогресуючого захворювання псоріазом, інші позитивні характеристики, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що викладені обставини істотно знижують суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, вважає за можливе застосувати до обвинуваченого дію ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 258 КК України Особливої частини КК України.
Крім того, суд вважає за можливе не призначати ОСОБА_6 додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 258 КК України у виді конфіскації майна, оскільки обвинуваченому на праві спільної часткової власності належить лише 1/14 частка житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана частка є незначною та у відповідності до діючого законодавства не може бути виділена в натурі та в послідуючому піддана конфіскації, що в свою чергу може привести до невиконання додаткового покарання.

Долю речових доказів та судових витрат слід вирішити в межах кримінального провадження № 0000050 від 06.02.2015 року.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, -
з а с у д и л а :
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, без конфіскації майна.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 08 липня 2015 року до моменту проголошення вироку, а саме 19 лютого 2016 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.
Строк покарання рахувати з 08 липня 2015 року.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою у Одеському УВП № 21 УДПтСУ в Одеській області до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси, а ув`язненим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3