Провадження №1-кп/639/462/16
Справа №639/8031/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 р. суд Жовтневого району м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0002456 внесене до ЄРДР 30 вересня 2016 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 18 грудня 2013 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 297 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2016 р. ОСОБА_4 о 17.00 год., прибув до свого знайомого ОСОБА_5 , який мешкає за адресою АДРЕСА_3 , де в компанії з іншими особами розпивав спиртні напої до 01.00 год. ночі, а потім залишився ночувати за вищевказаною адресою. 28 вересня 2016 р. о 10.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у вітальній кімнаті житлового будинку, помітив в тумбочці майно, належне ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон «Fly» та відеокамеру «Panasonic. Саме в той час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна та він використовуючи ту обстановку, що в приміщенні вітальні за його діями ніхто не спостерігає, так як ОСОБА_5 перебував в іншому приміщенні, шляхом вільного доступу, заволодів мобільним телефоном «Fly» та відеокамерою «Panasonic. Після скоєного ОСОБА_4 з місяця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, причинивши своїми діями ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 897 грн. 58 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав себе винним та пояснив, що скоїв злочин при обставинах наведених вище. Також обвинувачений додав, що в ході досудового слідства показання давав добровільно без будь-якого фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції та інших осіб. Обвинувачений повідомив, а потерпілий підтвердив, що відеокамеру було повернуто наступного дня, а мобільний телефон реалізований. Отримані кошти витрачені на власні потреби.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що він знайом з обвинуваченим та 27 вересня 2016 р. вони вживали спиртні напої. Оскільки ОСОБА_4 випив забагато, то він залишився ночувати. Наступного дня він побачив, що ОСОБА_4 в будинку не було та виявив відсутність мобільного телефону та відеокамери. В подальшому відеокамеру обвинувачений повернув.

Обвинувачений та потерпілий вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

В судовому засіданні були вивченні дані про особу винного, встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий 18 грудня 2013 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 297 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки, за місцем мешкання характеризується задовільно, не працює, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючи покарання обставини, особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання пов`язане с ізоляцією від суспільства.

Приймаючи до уваги, що 18 грудня 2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 297 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки та в зазначений період скоїв злочин, який є предметом теперішнього розгляду, суд призначаючи покарання, виходить з положення ч. 1 ст. 71 КК України, застосовуючи принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 грудня 2013 р.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 369, 370, 371, 373, 374, КК України, суд-

УХВАЛИВ

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

В силу ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 грудня 2013 р. 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі та остаточно призначити до відбуття 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Взяти ОСОБА_4 під варту по набранню вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання.

Судові витрати у розмірі 439 гривня 80 копійок стягнути з ОСОБА_4 з перерахування зазначених коштів на р/р за експертні послуги.

Речові докази повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору, потерпілому.

Суддя ОСОБА_1