Провадження № 1-кс/344/4201/16
У Х В А Л А
18 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, -

ВСТАНОВИВ:
в скарзі вказано, що скаржник подав слідчому свої міркування щодо кваліфікації дій особи, на яку вказано, що вона вчинила злочин та просив його про перекваліфікацію відповідних дій. Слідчий не вирішив клопотання, а тому скаржник просив суд зобов`язати його надати відповідь щодо вирішення клопотання по суті.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з підстав, що в ній зазначені.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Таким чином кваліфікація дій не є способом отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

КПК України не містить положень щодо здійснення слідчим кваліфікації злочинів за бажанням інших сторін провадження, надання слідчим роз`яснень стосовно здійсненої ним кваліфікації дій, надання перед будь-ким пояснень щодо прийняття кваліфікації чи відмови у кваліфікації злочинів, бажаної сторонами.

Так відповідно до ст. 291 КПК України кваліфікація злочину та формулювання обвинувачення зазначається органом досудового слідства в обвинувальному акті, який вноситься на розгляд суду.

Отже право на кваліфікацію дій в кримінальному провадженні є дискреційним правом сторони обвинувачення.

В КПК України не передбачено обов`язку слідчого ухвалювати постанови щодо пояснень і міркування сторін.

В ст. 56 КПК України відсутнє право потерпілого на зобов`язання слідчого здійснити кваліфікацію чи перекваліфікацію дій особи, на яку вказує потерпілий за бажаною потерпілим кваліфікацією.

Відповідно до ст. 214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором.

Відповідно до ст. 3 КПК України державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Так само слідчий суддя не наділений компетенцією щодо встановлення складу злочину в діях осіб, на яких вказує заявник, оскільки такі повноваження надаються суду, що розглядає кримінальне обвинувачення у встановленому законом порядку, не здійснює перевірку кваліфікації дій осіб, не вирішує питання про перекваліфікацію дій осіб, усі зазначені дії належать до компетенції суду, який розглядає кримінальне обвинувачення по суті.

В даному судовому засіданні оцінюванню підлягає чи діяв орган досудового слідства свавільно. Кваліфікація дій є дискреційним повноваженням слідчого, процесуальний закон не зобов`язує його пояснювати будь-кому здійснення слідчим своїх повноважень. Отже іншим учасникам кримінального провадження не гарантовано право отримувати від слідчого пояснення щодо реалізації повноважень.

Відповідно до п. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже міркування щодо кваліфікації дій осіб подаються суду, який розглядає кримінальне провадження по суті.

Відоповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цій ухвалі, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

ПОСТАНОВИВ:

в скарзі адвоката відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України дана ухвала не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_1