АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-о/774/3/16 Справа № 1-32/2000 Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника засудженого: адвоката ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську заяву від 30 січня 2016 року засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , засудженого до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього його майна, про поновлення строку звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами та про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами,

В С Т А Н О В И Л А :
До апеляційного суду Дніпропетровської області від захисника-адвоката ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 надійшла заява від 30 січня 2016 року про поновлення строку звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 30 січня 2001 року /а.с.254-270 т.22/, вирок колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпропетровського обласного суду від 16 травня 2000 року /а.с.1-135 т.21/ щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - було змінено, а саме виключено з вироку кваліфікацію їх дій за ч.2 ст.142 КК України, ч.3 ст.193 КК України та засуджено ОСОБА_7 за ст.42 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ст.69 КК України, ст.142 ч.3 КК України, ст.86 ч.2 КК України, ст.222 ч.1 КК України, ст.93 п.«а»), п.«г»), п.«е»), п.«ж»), п. «з»), п.«і»), ст.17 КК України, ст.ст.19-93 п.«а», п.«ж», п.«з», п.«і» КК України, ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі у тюрмі, з конфіскацією всього його майна, вирішено питання про стягнення судових витрат.

У заяві про перегляд судового рішення від 30 січня 2016 року, яка надійшла до апеляційного суду Дніпропетровської області 19 лютого 2016 року за вхідним № 11-5432 /а.с.73-87 т.24/ адвокат ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та сам засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на вирок колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпропетровського обласного суду від 16 травня 2000 року та ухвалу Верховного Суду України від 31 січня 2001 року, рішення Конституційного суду України № 11-РП/99 від 29 грудня 1999 року та Закон України № 1483-III «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України» від 22 лютого 2000 року, яким було введено новий вид покарання - довічне позбавлення волі, ставлять питання про поновлення строку звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, відкриття кримінального провадження та перегляд судового рішення суду першої інстанції, за нововиявленими обставинами, визнавши неправильним

застосування покарання ОСОБА_7 у виді «довічного позбавлення волі», яке призвело до подальших судових помилок; скасування вироку Дніпропетровського обласного суду від 16 травня 2000 року та ухвали Верховного Суду України від 31 січня 2001 року; постановлення свого вироку, яким призначити покарання ОСОБА_7 на певний строк позбавлення волі і з урахуванням відбутого - звільнити ОСОБА_7 з місць позбавлення волі у зв`язку із відбуттям строку покарання.

На обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 посилаються на те, що з моменту виявлення підстав для звернення з заявою про перегляд судового рішення звернулися з відповідною заявою до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, однак ухвалою судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року була повернута заявникам.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану ним та засудженим заяву та клопотання про поновлення строку звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання про поновлення строку, вивчивши матеріали кримінальної справи та проаналізувавши доводи клопотання, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В суді апеляційної інстанції захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про передачу заяви засудженого та його про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами по підсудності до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, оскільки вважає, що вона не підсудна апеляційному суду Дніпропетровської області.

Так, відповідно до вимог ст.460 КПК України право на подачу заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили мають учасники судового провадження.

Відповідно ж до вимог ч.1 ст.461 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Зазначена вище заява адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та самого засудженого ОСОБА_7 , датована 30 січня 2016 року була подана після закінчення передбаченого ч.1 ст.461 КПК України строку на її подання, сам засуджений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 , який не приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції та у Верховному Суді України, будучи обізнаними про наявність зазначеного вище рішення Конституційного суду України № 11-РП/99 від 29 грудня 1999 року ще на момент вирішення оскаржуваного ними рішення, ставлять питання про поновлення цього строку, однак об`єктивних підстав пропуску строку з поважних причини не вказали взагалі, а тому в його поновленні слід відмовити.

Як вбачається з рішення Конституційного суду України №1-5/2011 від 26 січня 2011 року в аспекті конституційного подання та конституційного звернення положення Кримінального кодексу України 1960 року із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України" від 22 лютого 2000 року, якими смертну кару як вид кримінального покарання було замінено довічним позбавленням волі, у взаємозв`язку з положеннями статей 3, 8, частини першої статті 58, пункту 22 частини першої статті 92, частини другої статті 152 Конституції України, статті 73 Закону України "Про Конституційний Суд України", частини другої статті 6 Кримінального кодексу України 1960 року, частини другої статті 4, частини першої статті 5 Кримінального кодексу України 2001 року треба розуміти як такі, що пом`якшують кримінальну відповідальність особи і мають зворотну дію в часі, тобто поширюються на осіб, які вчинили особливо тяжкі злочини, передбачені Кримінальним кодексом України 1960 року, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України", у тому числі на осіб, засуджених до смертної кари, вироки щодо яких на час набрання чинності цим законом не було виконано.

Висловлене Конституційним Судом України рішення узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, згідно яких заміна смертної кари на довічне позбавлення волі, встановлене новим кримінальним законом, а не на позбавлення волі строком на п`ятнадцять років, що як альтернативне смертній карі покарання було передбачене законом під час вчинення злочинів, не є порушенням статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення «Ткачов проти України» від 13 грудня 2007 року).

Заява засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про перегляд судових рішень за ново виявленими обставинами містить лише посилання на неправильне застосування законодавства про кримінальну відповідальність і не містить взагалі ніяких даних про ново виявлені обставини.

Вказані вище рішення були та є загальнодоступними і відомими всім учасникам провадження, з моменту їх прийняття пройшло більше трьох місяців, заявники - засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 ніяких об`єктивних даних стосовно пропуску строку на звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами не надали, а тому в його поновленні слід відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про передачу заяви засудженого та його про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами по підсудності до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області колегія суддів вважає необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню оскільки вказану кримінальну справу стосовно ОСОБА_7 розглядав по першій інстанції Дніпропетровський обласний суд, а не Жовтневий районний суд м. кривого Рогу.

На підставі вище викладеного, керуючись ч.1 ст.461, ст.466, ст.477 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами вироку Дніпропетровського обласного суду від 16 травня 2000 року та ухвали Верховного суду України від 30 січня 2001 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, засудженим ОСОБА_7 , який знаходиться під вартою - в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3