Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт шляхом заборони відчуження майна на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .
У клопотанні зазначено, що 31.10.2016 року до Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві надійшла заява від громадянина ОСОБА_5 про те, що 28.10.2016 року невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа його квартирою АДРЕСА_1 .
В ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_6 показав, що 31.10.2006 року укладений Договір № 152/I-E про участь у Фонді фінансування будівництва між ним та ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал». 15.11.2006 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво № 152/I-E про участь у фонді фінансування будівництва виду А за програмою ТОВ «Еверест плюс». 25.02.2009 року був складений АКТ прийому-передачі, відповідно до якого, ОСОБА_5 у зв`язку з повним виконанням своїх обов`язків за кредитним договором перед ВАТ «Піреус Банк МКБ», переданий пакет документів на дану квартиру. 28.10.2015 року ОСОБА_5 зателефонувала представник ОСББ даного будинку, з метою уточнення у останнього чи не продав він свою квартиру, на що він повідомив, що жодним чином він нікому не передавав у власність свою квартиру, жодних документів не підписував.
Враховуючи клопотання слідчого про розгляд справи без повідомлення власника майна та на підставі положень ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі власника майна.
Вислухавши доводи слідчого, якими вона обґрунтовує клопотання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 4, 11 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна накладається на майно третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Договором № 152/І-Е про участь у Фонді фінансування будівництва від 31.10.2006 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» як «Управителем» та ОСОБА_5 як «Довірителем», передбачено, що Довіритель зобов`язується передати Управителю в управління грошові кошти з метою отримання у власність об`єкта інвестування, а Управитель зобов`язується прийняти кошти на рахунок Фонду фінансування будівництва у довірчу власність та здійснювати від свого імені за плату управління цими коштами в порядку та на умовах, передбачених Правилами ФФБ. Об`єкт інвестування квартира секції 1, 20 поверху, двокімнатна, номер об`єкту інвестування 85, за адресою: м. Київ, вул. Лохвицька (І черга).
Згідно із Актом прийому-передачі від 25.02.2009 року, ВАТ «Піреус Банк МКБ», який є правонаступником ВАТ «МКБ» як Іпотекодержатель, у зв`язку з повним виконанням своїх обов`язків за кредитним договором, передав ОСОБА_5 пакет оригіналів документів на дану квартиру.
З протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 від 01.11.2016 року вбачається, що відповідно до даних, одержаних від державних органів, що здійснюють реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартира АДРЕСА_2 , стала квартирою АДРЕСА_1 .
За даними протоколу допиту потерпілого від 01.11.2016 року право власності у встановленому законом порядку ОСОБА_5 не набував та відповідно відчуження квартири не здійснював.
Беручи до уваги викладене, з метою запобігання в подальшому незаконного відчуження вказаної квартири, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на об`єкт нерухомого майна.
Керуючись ст.ст. 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя