Справа № 495/2230/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000066 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мигія, Первомайського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей 2007 року народження, 2014 року народження; військовослужбовця, що перебуває на посаді старшого радіотелефоніста лінійного наглядача відділення управління взводу управління 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ст. 407 ч.4 КК України,

сторони кримінального провадження:

заступник військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року
№ 15/2015 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного часу в державі настав особливий період.
На виконання зазначеного Указу, 03 березня 2015 року обвинувачений
ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 з подальшим вибуттям до учбового підрозділу, який розташовується на полігоні ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ), звідки, 25 квітня 2015 року був направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №112 від 25 квітня 2015 року, обвинуваченого ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги першого розрахунку 2 гаубичної артилерійської батареї 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Обвинувачений ОСОБА_3 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 відповідно до вимог ст. ст. 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники); бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
На виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 163 від 05.06.2015 року обвинувачений ОСОБА_3 того ж дня вибув у відрядження до розташування 1 гаубичного артилерійського дивізіону за місцем дислокації в АДРЕСА_3 .
02 липня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби на певний час, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (1 гаубичний артилерійський дивізіон, який дислокувався за адресою: АДРЕСА_3 ) та ухилявся від проходження військової служби в умовах особливого періоду.
08 серпня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків. Надалі обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби на певний час, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 (1 гаубичний артилерійський дивізіон, який дислокувався за адресою: АДРЕСА_3 ) та ухилявся без поважних причин від проходження військової служби тривалістю більше трьох діб повторно протягом року, у період з 28 вересня 2015 року по 04 жовтня 2015 року.
04 жовтня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.
12 жовтня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (1 гаубичний артилерійський дивізіон, який дислокувався за адресою: АДРЕСА_3 ) та без поважних причин ухилявся від військової служби тривалістю понад один місяць в умовах особливого періоду, до 14 березня 2016 року.
14 березня 2016 року обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий співробітниками Баштанського ВП ГУНП Миколаївської області та доставлений до органу досудового розслідування військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 03.03.2015 року він був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 з подальшим вибуттям до учбового підрозділу, який розташовувався на полігоні ІНФОРМАЦІЯ_3 . 25 квітня 2015 року він направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 . Він був призначений на посаду номера обслуги першого розрахунку 2 гаубичної артилерійської батареї 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . 02.07.2016 року він залишив військову частину без поважних причин. 08.08.2016 року він прибув до військової частини та приступив до виконання своїх службових обов`язків. Далі він знову залишив військову частину на певний час без поважних причин в період з 28 вересня 2015 року по 04 жовтня 2015 року. 04 жовтня 2015 року він добровільно прибув до військової частини та приступив до виконання своїх службових обов`язків. 12.10.2015 року він знову залишив військову частину без поважних причин. 14 березня 2016 року він був затриманий співробітниками Баштанського ВП ГУНП Миколаївської області та доставлений до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону. Пояснив суду, що самовільно залишав він військову частину із-за сімейних обставин. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 407 ч.4 КК України - самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивно характеризується за місцем несення служби, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей: 2007 року народження та 2014 року народження, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем несення служби, має на утриманні двох малолітніх дітей: 2007 року народження та 2014 року народження, суд вважає при призначенні покарання обвинуваченому застосувати положення ч.1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 407 ч.4 КК України, а саме призначити покарання у виді арешту з відбуванням на гауптвахті.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту з відбуванням на гауптвахті.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 15.03.2016 року.

Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення тримання під вартою як запобіжний захід з 15.03.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ