Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/185/2016
У Х В А Л А
29.02.2016р. слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження

В С Т А Н О В И В:
20.02.2013р. в ЄРДР за №0000011 зареєстроване кримінальне провадження за заявою ОСОБА_3 щодо порушення працівниками міліції діючого законодавства під час конвоювання та поміщення до ІТУ ММУ УМВС України в Миколаївської області ОСОБА_3 .

Постановою від 24.12.2015р. слідчий прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 закрив кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Не погодившись з зазначеною постановою ОСОБА_3 15.01.2016р. звернувся зі скаргою, в якій просив зазначену постанову скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та пояснив наступне. 22.12.2008р. він прибув до Печерського районного суду м. Києва для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. 23.12.2008р. близько 10:30г. була оголошена постанова, його в залі суду було затримано, як він був без верхнього одягу, так його і затримали, доставили до кабінету слідчого ГПУ. Там він відмовився від надання пояснень, після чого до 24:00г. перебував в кайданках в кабінеті без їжі. Протягом з 24:00г. до 09:30 г. він був доставлений конвоєм до м. Миколаєва. Доставлений в автомобілі марки "Газель", прикутий до поручня, при цьому весь цей час щоб сидіти був змушений перебувати в незручному стані, з витягнутою рукою в бік поручня. В дорозі була лише одна зупинка, працівники міліції купили пиріжків, та дали йому одного. В м. Миколаєві його помістили ІТУ в порушення ЗУ "Про попереднє ув`язнення" в камеру з особою, з якою він разом не міг утримуватися. Перебуваючи в СІЗО працівник міліції, що виконував функції конвоювання ОСОБА_5 , свідомо замкнув кайданки на руках таким чином, чином, що він отримав тілесні ушкодження.

Скаржник не зміг надати своє пояснення щодо належної кваліфікації вказаних дій, вважаючи що це справа слідчого. Просив врахувати що під час досудового розслідування не оглянутий автомобіль "Газель" в якому його перевозили, з метою переконатися в тому, що перевезення в такому вигляді мало ознаки тортур та знущання.

Вивчивши скаргу та постанову про закриття кримінального провадження, вважаю за необхідне скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. При цьому слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

З матеріалів кримінального провадження, з допитів працівників міліції що здійснювали конвоювання з м. Київ, вбачається, що ОСОБА_3 дійсно був прикутим до поручня, однак з цих показів не зрозуміло в якому /зручному, не зручному, наскільки не зручному/ стані перевозився ОСОБА_3 , чи мало таке положення ознаки тортур, наскільки це було необхідно, що саме зважало прикувати його до одного з конвоїрів. Мотивування з цього приводу, а також аналіз відомчих інструкцій щодо цього - в постанові відсутні.

З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що особа, з якою ОСОБА_6 утримувався - не встановлена, стверджується що всі шляхи щодо отримання відносно вказаної особи вичерпано, оскільки журнали та інша документація ІТУ знищена за спливом часу зберігання. Між тим, в матеріалах провадження міститься постанова про звільнення з ІТУ від 26.12.2008р. З неї вбачається що ОСОБА_7 був звільнений за постановою о/у ОСОБА_8 в межах кримінальної справи №08020857, справа в Ленінському РВ за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень. /аркуш провадження 43/.

Будь-яка оцінка такого процесуального документу /не передбаченого КПК України в редакції 1961р./ слідчим не надано. Між тим, з довідки вбачається, що кримінальна справа №08020857 розслідувалася щодо ОСОБА_9 , який дійсно утримувався в ІТУ, однак з 16 по 19 грудня 2008р. Вказівки надані слідчим суддею в ухвалі від 11.02.2014р. - не виконані, ОСОБА_8 допитаний, однак фактично пояснень не надав, чи це його підпис чи ні - не зрозуміло, слідчий не намагався це встановити експертним шляхом.

Вказівки щодо допиту осіб, що оформляли ОСОБА_3 не допитані, з посиланням на те що знищені журнали. Між тим, слідчим не враховано те, що частина тих журналів що знищені, є в матеріалах кримінального провадження в копіях /аркуш 23 міститься прізвище

ОСОБА_10 матеріалах кримінального провадження також міститься довідка МСЧ СІЗО м. Миколаєва від 15.06.2009р., згідно якої у ОСОБА_3 після повернення з проведення слідчих дій, були виявлені ушкодження, що притаманними для ушкоджень після наручників. Експертиза з цього приводу не проведена, механізм утворення не встановлений, оцінка наявності ушкоджень - в постанові не надана. /аркуш 127/

Крім того, постанова не відповідає вимогам чинного законодавства щодо складання процесуальних документів, оскільки з постанови не зрозуміло що саме слідчим встановлено в ході досудового розслідування, а відповідно відсутня належна мотивація щодо закриття провадження.

Керуючись ст. 306, 309 КПК України

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити, постанову про закриття кримінального провадження №0000011 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1