АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1221/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

-захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 1кп/790/1221/16 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 01.09.2008 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі, ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.09.2014року звільненого 26.09.2014року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 7 днів,-
засуджено за ч.2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.09.2008року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання - 5 років 3 місяці позбавлення волі.
Як встановив суд, 26 липня 2015 року приблизно о 16 год. 20 хв., знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , між ОСОБА_7 і раніше не знайомою йому ОСОБА_10 виник конфлікт, у зв`язку з тим, що остання зробила ОСОБА_7 зауваження з приводу його поведінки.
Після чого ОСОБА_7 наніс останній один удар кулаком правої руки по обличчю.
ОСОБА_10 , з метою самозахисту відштовхнула його і підійшла до лавочки де знаходилась її сумка, для того щоб дістати мобільний телефон і викликати міліцію.
ОСОБА_7 керуючись корисливими мотивами, діючи з раптово виниклим умислом на відкрите заволодіння чужим майном, повторно, реалізуючи свій злочинний намір застосував до ОСОБА_10 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, підійшовши зі спини до ОСОБА_10 , обхватив її своєю правою рукою за шию, чим обмежив її здатність до опору, а лівою рукою вибив з її рук мобільний телефон.
Після цього, ОСОБА_7 відштовхнув ОСОБА_10 , вихопив з її рук сумку, в якій знаходились: грошові кошти в розмірі 147 грн., кулон з металу білого кольору, ланцюжок з металу білого кольору, дві пластикові пляшки з прозорою рідиною, вологі серветки та з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 шкоду на загальну суму 413,29 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, посилається на визнання свої винуватості та щире каяття, просить пом`якшити призначене йому покарання, знизивши його розмір до майже мінімальної межі, встановленої у санкції ч.2 ст. 186 КК України 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчинені ним кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

У суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 підтвердила обставини, як про це зазначено у вироку, за яких ОСОБА_11 , із застосуванням фізичного насильства, відкрито викрав у неї сумку та втік з місця злочину, однак через деякий час працівники міліції затримали останнього.

Показання потерпілої про обставини відкритого викрадення у неї належного їй майна підтвердили у судовому засідання свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були очевидцями вчиненого ОСОБА_11 цього злочину.

Яких - небудь суперечностей у показаннях цих та інших, наведених у вироку показаннях свідків, щодо обставин вчинення ОСОБА_11 злочину, не міститься.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час досудового і судового провадження, які могли б бути підставами для скасування чи зміни вироку, не допущено.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст. 65 КК України.

При цьому взято до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який трудовою діяльністю не займається, у лікарів нарколога, психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

До того ж, враховуючи, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення умисного корисного правопорушення із застосуванням до потерпілого насильства, у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком знову вчинив умисне корисне правопорушення із застосуванні насильства до потерпілої, суд обґрунтовано призначив обвинуваченому за сукупністю вироків, згідно вимог ст.71 КК України, остаточне покарання, вид і розмір якого колегія суддів вважає достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

Що ж стосується доводів скарги обвинуваченого про визнання ним свої винуватості та щире каяття у вчиненому, то вони є необґрунтовані.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, викрадене майно було повернуто потерпілій не обвинуваченим, а працівниками правоохоронних органів.

ОСОБА_7 у суді першої інстанції винуватість свою у вчиненому не визнав та зайняв активну захисну позицію проти пред`явленого йому обвинувачення.

Посилання ОСОБА_11 на поганий стан здоров`я його батька і бабусі, за наявності вищенаведених обставин, не є підставами для пом`якшення обвинуваченому покарання.

З огляду на наведене підстави для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_11 покарання відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Московського районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: