Дата документу 21.10.2016 Справа № 554/6208/16-к
Справа № 554/6208/16-к
Провадження № 1-кс/554/7643/2016

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2016 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
25.05.2016 року о 14:05 год. до чергової частини Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області по телефону «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При виїзді СОГ на місце події за адресою: АДРЕСА_1 , у коридорі на підлозі виявлено труп господарки квартири ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої в роті виявлено «кляп» у вигляді фрагменту тканини білого кольору. Крім цього, у ході огляду місця події в квартирі потерпілої виявлено порушення звичайної обстановки та ознаки пошуку матеріальних цінностей.
Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що:
Згідно висновку експерта №037 від 22.06.2016 року, безпосередньою причиною смерті ОСОБА_5 явилася механічна асфіксія після закриття дихальних шляхів кляпом.
07.07.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_6 показав, що до місця вчинення злочину він з ОСОБА_7 приїхав на належному йому автомобілі ВАЗ-2101 д.н.з. НОМЕР_1 . Близько 8 місяців назад він обміняв даний автомобіль на інший належний йому автомобіль «Chery Amulet», який знаходився в аварійному стані. Офіційно автомобіль ВАЗ-2101 зареєстрований на невідому йому жінку, яка мешкає в м. Києві, але фактично належить йому.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Слідчий в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання.
Володілець майна в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву в якій просив проводити судовий розгляд без його участі..
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
При вивченні клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчим пропущено процесуальний строк встановлений для звернення з клопотанням про накладення арешту на майно.
У відповідності з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Поновлення процесуального строку за своєю правовою природою передбачає встановлення учасникам кримінального провадження ухвалою слідчого судді, додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.
Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу.
Так, з урахуванням того, що слідчий просить поновити йому пропущений процесуальний строк, слідчий суддя приходить доо висновку про можливість поновлення строку та задоволення клопотання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_3 про арешт майна- задовольнити.
Поновити старшому слідчому в ОВС СУ ГУНП в Полтавській області підполковнику поліції ОСОБА_3 процесуальний строк для звернення з клопотанням про накладення арешту.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1