Справа №463/3585/16-к
Провадження №1-кп/463/284/16
В И Р О К
іменем України
21 жовтня 2016 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001699 від 17.05.2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, із середньою освітою, раніше судимого - останній раз 08.10.2012 року Личаківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі 4 роки, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, -
встановив:
ОСОБА_4 17.05.2016 року, близько 13-15 год. маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та власного безпідставного збагачення, проник шляхом вільного доступу у кабінет директора ПНВК «Школи гімназії», що за адресою: м.Львів, вул. Личаківська, 148, та який знаходиться на третьому поверсі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, відкрив сумку, що знаходилась на столі та заволодів мобільним телефоном марки «Нокіа», що знаходився у ній та належав потерпілій ОСОБА_5 . Однак, ОСОБА_4 свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки тримаючи в руках викрадений мобільний телефон марки «Нокія», що належить потерпілій, в цей час до кабінету зайшла потерпіла ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_6 , побачили ОСОБА_4 та те, що він щось шукав у сумці ОСОБА_5 , а в руках тримав мобільний телефон останньої, зачинили двері до кабінету на ключ та викликали працівників поліції. Вподальшому, ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, перебуваючи у кабінеті директора ПНВК «Школи гімназії», що знаходився на третьому поверсі, вистрибнув із нього та отримав травми внаслідок яких не міг пересуватися в зв`язку з чим був доставлений працівниками медичної служби у травмпункт №3 у м.Львові.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю і суду пояснив, що у вчиненому розкаявся і просить суворо його не карати. Просив вибачення у потерпілої.
Оскільки учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, повторно -кваліфіковано правильно.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті даного злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ч.2 ст.186 КК України з врахуванням положень ч.3 ст.68 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого і з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотири) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1