УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Cудової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 20 вересня 2016 року заяву ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 17 березня 2010 року ОСОБА_4 засуджено за частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено покарання у виді у виді штрафу в розмірі 850 грн. та звільнено від призначеного покарання у зв'язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 17 серпня 2010 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 змінено, уточнено його резолютивну частину щодо підстав звільнення від покарання.

У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 липня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Херсона та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 17 серпня 2010 року щодо нього - без зміни.

ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судами в порушення вимог закону не було постановлено виправдувальний вирок щодо нього за обвинуваченням його у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою статті 367 КК. При цьому просить постановити виправдувальний вирок щодо пред'явленого йому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 КК, за недоведеністю його вини.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви і додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що передбачених законом підстав для відкриття провадження немає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 445 КПК, підставами для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є: 1) неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання); 2) неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень; 3) невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норми права, викладеному в постанові Верховного Суду України; 4) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Визначений цією статтею перелік підстав для перегляду справ Верховним Судом України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до положень зазначених статей КПК до компетенції Верховного Суду України не входить розгляд помилок щодо фактів чи порушень законодавства України, нібито допущених судами першої чи апеляційної інстанцій, оскільки у такому випадку він перевищив би межі своїх повноважень, передбачених законом. Верховний Суд України має лише повноваження визначати правильність/неправильність тлумачення та застосування судом касаційної інстанції норм матеріального чи процесуального права за особливих вимог та застережень, визначених конкретними підставами перегляду судових рішень.

Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_4, хоча і посилається на пункт 2 частини першої статті 445 КПК, проте не зазначає конкретної норми права, яка була б неоднаково застосована судом касаційної інстанції, також до заяви ним не долучено копій різних за змістом (порівнюваних) рішень суду касаційної інстанції, натомість заявник твердить про те, що судами в порушення вимог закону не було постановлено виправдувальний вирок щодо нього за обвинуваченням його у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою статті 367 КК, за недоведеністю його вини.

Отже, посилання заявника на пункт 2 частини першої статті 445 КПК, є формальним, оскільки будь-якого обґрунтування цієї підстави для перегляду Верховним Судом України судових рішень заява не містить.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_4 є необґрунтованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 444,445,451 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити ОСОБА_4 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3