Справа № 308/5770/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.06.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваної ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2016 року,
в с т а н о в и в :
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01 серпня 2016 року та визначено заставу у розмірі 100 мінімальних зарплат, що становить 145000 (сто сорок п`ять тисяч) грн. відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, що має на утриманні малолітню дитину, мешканку АДРЕСА_1 , працюючої на посаді першого заступника начальника ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, раніше не судиму; підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Також покладено на ОСОБА_7 у разі внесення застави обовязки, передбачені ст. 194 КПК України
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.368 КК України.
В ухвалі слідчого судді зазначено про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, його тяжкість, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років, свідчать про те, що ОСОБА_7 може впливати на свідків працівників ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області, які являються її підлеглими, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначені в клопотанні слідчого обставини у їх сукупності, на думку слідчого судді, об`єктивно свідчать про наявність у даному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України та недостатність інших більш м`яких запобіжних заходів їх запобіганню.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 вказує на незаконність та необгрунтованість ухвали слідчого судді, яку просить скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу відмовити. Вказує, що приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя взяв до уваги лише формально обґрунтовані доводи клопотання та проігнорував факти, що ставлять під сумнів необхідність застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , які були наведені захистом, зокрема, відмовив в клопотанні про допит в судовому засіданні в якості свідків понятих та власника житла, в присутності яких у ОСОБА_7 вилучено 2 купюри номіналом по 100 доларів США, що, на думку захисника, являє собою порушення права підозрюваної на захист. Вважає також, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що надані стороною обвинувачення докази, а саме протоколи обшуку житла, допиту свідків та інші матеріали, отримані у ході досудового розслідування, є достатніми для обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , а відтак і необхідності застосування обраного запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та підозрюваної ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просять її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважав апеляцію необґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних мотивів.
Як видно з матеріалів досудового розслідування щодо ОСОБА_7 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.3 ст.368 КК України, 03 червня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 04 червня 2016 року за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - тримання під вартою.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.
Цих вимог закону слідчим суддею дотримано не було, оскільки ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вмотивовано, на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.
Слідчий суддя, поклавши в основу взяття ОСОБА_7 під варту формальні дані, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, можливість останньої ухилятись від суду й слідства, у той же час не навів достатніх та переконливих даних про наявність виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваної ОСОБА_7 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також не достатньо врахував характеризуючі дані про її особу, зокрема, наявність постійного місця проживання та роботи, а також малолітньої дитини на утриманні.
Так, при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними ( рішенні ЄСПЛ у справі «Ходорковський проти Росії»).
Отже, коли єдиною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є побоювання того, що підозрюваний зникне, до підозрюваного має бути застосовано інший запобіжний захід, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки в суд (орган досудового розслідування), наприклад, через застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який на думку колегії суддів є достатнім та доцільним для застосування в даному кримінальному провадженні.
В той же час, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника ОСОБА_6 щодо недопустимості доказів у даному кримінальному провадженні, які б свідчили про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки в цій стадії судового розгляду суд не вправі давати таким доказам оцінку.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.
Наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, є обґрунтованою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину на момент вручення були наявними.
Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії досудового розслідування ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому не є слушними доводи апелянта в цій частині.
Таким чином, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
На думку колегії суддів, слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
Враховуючиправові позиції, наведені у рішенні ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу підозрюваної, наявність на утримання малолітньої дитини та встановлених обставин, передбачених ст.178 КПК України,колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування даної ухвали слідчого судді, відмови у клопотанні слідчого та постановлення нової ухвали суду апеляційної інстанції про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладанням на неї обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України. Саме такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.
З урахуванням вищенаведеного колегія судів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, що буде достатньою гарантією для забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків у даному провадженні.
Крім того, ОСОБА_7 звільнена з-під варти у зв`язку із внесенням визначеної судом застави, а також за її поясненням, звільнена із займаної нею посади за власним бажанням.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 181, 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд ,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.
В задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 - відмовити.
Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, що має на утриманні малолітню дитину, мешканку АДРЕСА_1 , працюючої на посаді першого заступника начальника ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, раніше не судиму, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України - запобіжний захід у виді домашнього арешту і заборонити останній залишати житло за вказаною адресою в період з 20.00 години вечора до 06.00 години ранку, без застосування електронних засобів контролю.
Строк дії ухвали апеляційного суду про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту встановити до 01 серпня 2016 року.
На цей же період, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_7 прибувати на кожну вимогу до суду, слідчого або ж прокурора та покласти на нього наступні обов`язки:
?прибувати до слідчого, прокурора із встановленою ним періодичністю;
?не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;
?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
?здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України;
?утримуватися від будь якого впливу на свідків у кримінальному провадженні.
На підставі п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України ОСОБА_7 зобов"язати невідкладно прибути до місця свого проживання - АДРЕСА_1 .
Копію ухвали надіслати начальнику Міжгірського відділу поліції ГУ Національної поліції в Закарпатській області для виконання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді