Провадження № 11-кп/795/133/2016
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/133/2016, за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Новозавдського районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2015 року, якою звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від подальшого відбування покарання призначеного вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2015 року

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

представника слідчого ізолятора - ОСОБА_8

захисника-адвоката ОСОБА_9

в.о. начальника сектору охорони здоров`я

управління ДПтС України в Чернігівській області ОСОБА_10

начальника медичної частини Чернігівського

слідчого ізолятора ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:

До Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою, в якому він просив звільнити його від відбування покарання, згідно ст. 84 КК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2015 року звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від подальшого відбування покарання призначеного вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2015 року

Своє рішення суд мотивував тим, що згідно висновку експертизи від 15.12.2015 року, комісія експертів вважає, що згідно п. 2.1.(14) додатку 12 Наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі захворювання ВІЛ-інфекція, IV клінічна стадія, (абсолютна кількість СД4 від 18.04.14р. 324, від 25.11.14р. 168, від 26.12.14р. 179, від 24.02.15р. 189, від 20.07.15р. 200, від 22.10.15р. 47), легеневий туберкульоз, які мають місце у ОСОБА_7 входять до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. Крім того комісія експертів вважає, що ОСОБА_7 отримує лікування, яке відповідає встановленому діагнозу та умовам лікувального закладу в якому він перебуває на стаціонарному лікуванні, але не зважаючи на вказане вище захворювання на які страждає ОСОБА_7 мають тяжкий хвилеподібний перебіг з тенденцією до погіршення і в разі знаходження його в місцях позбавлення волі, в тому числі і з наданням відповідного лікування на думку комісії, можуть становити загрозу його здоров`ю та життю.

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 в якій вона просить ухвалу суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити засудженому ОСОБА_7 та його адвокату у застосуванні ст. 84 КК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор вказує, що відповідно Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та МОЗ України від 15.08.2014 № 1348/5/572, виявлення захворювань, які можуть бути підставою для звільнення засуджених покладається на спеціальні лікарські комісії територіальних органів ДПтС України. У ході судового процесу судом першої інстанції не задоволено клопотання прокурора та не зобов`язано спеціальну лікарську комісію УДПтС України в Чернігівській області провести відповідне засідання та надати висновок про наявність (відсутність) у засудженого хвороби, що за своїм перебігом та стадією розвитку набула (не набула) характеру, передбаченого Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом МОЗ України № 1348/5/572 від 15.08.2014 «Про затвердження порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі». Крім того, приймаючи рішення по справі суд першої інстанції, не в повній мірі з`ясував фактичні обставини справи, зокрема не встановлено можливості забезпечення лікування засудженого в умовах відбування покарання. При прийнятті рішення судом не враховано вимогу ч. 2 ст. 84 КК України, зокрема тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого та інші обставини справи. Вказане призвело до необгрунтованого звільнення від відбуття покарання через хворобу ОСОБА_7 , який вчинив тяжкі злочини.

Засуджений ОСОБА_7 до суду надав заяву про розгляд апеляційної скарги щодо нього без його участі, колегія суддів вислухавши думку учасників судового розгляду з цього приводу, які зазначили про можливість розгляду справи без засудженого, прийшла до висновку про розгляд апеляційної скарги без участі засудженого, що не буде порушенням права на захист щодо останнього.

Заслухавши доповідача; доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити з вказаних у ній підстав; захисника обвинуваченого, який вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвалу суду законною та яку просив залишити без змін; представника Чернігівського слідчого ізолятора, яка пояснила, що не заперечує про те, що обвинувачений дійсно хворіє, однак після проведення лікування його стан здоров`я поліпшився та надала суду з цього приводу відповідну довідку про стан здоров`я засудженого, а тому просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора; думку представника медичної частини слідчого ізолятора та начальника сектору охорони здоров`я, які підтримали думку представника слідчого ізолятора та прокурора; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно вироку Чернігівського районного суду міста Чернігова від 17.03.2015 ОСОБА_7 засуджено за прийняття активної участі у банді та збройних нападах, здійснення фізичного, психологічного подолання опору потерпілих безпосередньо під час розбійних нападів, а саме за вчинення тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України.

Ст. 84 КК України передбачена можливість звільнення засудженого від подальшого відбування покарання в тих випадках коли засуджений захворів на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

До тяжких слід відносити хвороби, зазначені в «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання».

Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання, затверджений спільним Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України 18.01.2000 N 3/6 .

При звільненні засудженого, який захворів на іншу тяжку хворобу, від покарання або від дальшого його відбування суд повинен враховувати в сукупності: а) тяжкість вчиненого злочину; б) характер захворювання; в) особу засудженого; г) інші обставини справи.

Сам по собі факт іншого тяжкого захворювання не тягне за собою обов`язкового звільнення від покарання або його відбування. Вирішуючи питання про звільнення, суд повинен врахувати, крім тяжкості захворювання, тяжкість і характер вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, ставлення до праці та навчання, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, поведінку під час відбування покарання та інші обставини.

Наявність іншого тяжкого захворювання визначається спеціальною медичною комісією. У разі захворювання засудженого на СНІД, променеву хворобу, лепру та ін., які вимагають спеціальних і складних способів обстеження, діагноз установлюється комісією з обов`язковим залученням фахівців відповідного профілю установ органів охорони здоров`я.

У розділі VІ Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.08.2014 р. за № 990/25767, передбачено Порядок підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою, згідно з яким:

1. Медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в установі виконання покарання (далі - УВП), а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.

2. Медичний огляд таких хворих засуджених проводять спеціальні лікарські комісії (далі - комісія) територіальних органів ДПтС України після обов`язкового лікування і ретельного обстеження хворого в стаціонарних умовах лікарняних закладів або закладів охорони здоров`я з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.

5. З урахуванням результатів медичного огляду засудженого комісія негайно складає висновок спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, за формою, наведеною в додатку 13 до цього Порядку.

7. На підставі висновку комісії начальник УВП, за якою значиться засуджений, протягом доби після отримання висновку комісії готує подання до суду про вирішення питання для звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою.

До подання додаються: особова справа засудженого, медична карта № 003/о і висновок комісії.

Зазначене подання протягом трьох діб погоджується з начальником територіального органу ДПтС України, яким створено комісію, та подається до суду.

З огляду на викладене, суд робить висновок про те, що засуджені, які захворіли на тяжкі захворювання, обов`язково повинні пройти лікування та обстеження в стаціонарних умовах, після чого медична комісія повинна провести медичний огляд таких хворих і скласти висновок, на підставі якого начальник УВП підготовлює відповідне подання, яке після погодження з начальником територіального органу ДПтС України подається до суду для вирішення питання для звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою.

Відповідно до ст. 154 ч. 5 КВК України передбачено, що підставою для вирішення судом питання про звільнення засудженої особи від відбування покарання за хворобою є висновок спеціальної лікарської комісії, який в матеріалах справи відсутній.

В даному конкретному випадку вимоги цього Порядку не дотримані.

Суд першої інстанції при винесенні ухвали послався на висновок експертизи від 15.12.2015 року та думку комісії експертів вважає, що хвороби, які мають місце у ОСОБА_7 входять до Переліку захворювань, що є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Цей висновок не може бути взятий судом до уваги, оскільки він не погоджений з начальником територіального органу ДПтСУ, тому що згідно з положеннями ч.5 ст. 154 КВК України висновок медичної комісії є невід`ємним додатком до клопотання (подання), а засуджений, його захисник або УВП не позбавлені права повторного звернення до суду з аналогічним клопотанням після належного оформлення всіх необхідних документів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора та про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376,407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2015 року, якою звільнено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від подальшого відбування покарання призначеного вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2015 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4