АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2097/16-к Номер провадження 11-кп/786/567/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 190 КК України НТ
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001025 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 15 квітня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Василівка Козельщинського р-ну, громадянка України, з неповною середньою освітою, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає АДРЕСА_1 , не одруженого, на підставі ст.89 КК України не судима,-

визнана винуватою та засуджена за ч.1 ст. 190 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п. 2 ч.1 ст.76 КК України.

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду обвинувачена ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні злочину, за наступних обставин:

8 березня 2016 року приблизно о 17.30 год. ОСОБА_7 перебуваючи в АДРЕСА_2 керуючись корисливим мотивом під приводом здійснення телефонного дзвінка, отримала від малолітнього ОСОБА_10 , 2006 року народження, у розпорядження мобільний телефон NOKIA І181, з місця вчинення злочину зникла.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначив, що в ході судового слідства встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому суд при обранні покарання у виді обмеження волі порушив вимоги ч. 3 ст. 61 КК України щодо неможливості застосування обмеження волі до жінок, які мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідача, думку прокурора в підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , яка погодилась з апеляційною скаргою, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає до задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 в заволодінні чужим майном шляхом обману, при встановлених обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені доказами, дослідженими судом в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Як встановлено колегією суддів, при вирішенні питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачена та інші учасники судового розгляду, в тому числі і потерпіла, зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Фактичні обставини шахрайства, вчиненого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали.

Таким чином, вина обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні даного шахрайства, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, є доведеною і ніким не оспорюється.

Що стосується призначення покарання обвинуваченій, то суд першої інстанції не врахував, що у відповідності до ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Як вбачається із довідки Васильківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області від 10 травня 2016 року ОСОБА_7 має дитину ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає разом із матір`ю і знаходиться на її утриманні. Батьківських прав ОСОБА_7 не позбавлялась (а.п.41).

Тому вирок в частині призначення ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню з призначенням покарання, передбаченого в межах санкції ч.1 ст.190 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 15 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.190 КК України 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян штрафу в розмірі 510 грн.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4