Дата документу 24.10.2016

Справа № 334/8324/15-к
Провадження № 1-кп/334/417/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Запоріжжі обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0003191 відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 389 ч.1 КК України
В С Т А Н О В И В:

В провадження Ленінського районного суду м.Запоріжжя поступили матеріали кримінального провадження на новий розгляд зі стадії підготовчого судового провадження відносно ОСОБА_4 в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 389 ч.1 КК України.
Прокурор просив призначити судовий розгляд справи на підставі обвинувального акту, вважає, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору не вбачає.
Обвинувачений підтримав прокурора.
Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про призначення судового розгляду справи на підставі обвинувального акту не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16.08.2016 року вирок Ленінського районного суду від 27.01.2016 року відносно ОСОБА_4 був скасований з наступних підстав:
Згідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цього факту.
До осіб, зазначених у п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, належать не тільки німі, глухі, сліпі, це можуть бути також особи з іншими фізичними чи психічними вадами. Під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізовувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 , мав діагноз: «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіодів, синдром залежності» , знятий з обліку за відсутністю відомостей.
Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що орган досудового розслідування порушив вимоги п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, оскільки під час досудового розслідування було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 мав вищевказані психічні вади, а тому орган досудового розслідування повинен на стадії досудового розслідування забезпечити участь захисника.
Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , згідно відповіді обласного клінічного наркологічного диспансеру, з 28.11.2000 року має діагноз: «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин» усі процесуальні дії на стадії досудового слідства у відношенні ОСОБА_4 повинні були проведені за участю захисника.
Процесуальні дії у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 були проведені без участі захисника.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 291,314 КПК України, суд
ухвалив:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 389 ч.1 КК України повернути прокурору Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_3 для усунення виявлених недоліків.
Ухвала може бути оскаржена, до Апеляційного суду Запорізької області протягом 7 днів з часу її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1