Справа № 359/3660/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/860/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 07.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
07 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

представника Бориспільської ВК № 119: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2016 року, якою засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2013 року на 2 роки 3 дні,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

26 квітня 2016 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на невідбутий строк.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2016 року дане клопотання було задоволено. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений фактично відбув необхідний для умовно-дострокового звільнення строк покарання, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці він довів своє виправлення.

Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Бориспільського міськрайонного суду щодо звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання скасувати; ухвалити нову ухвалу, відповідно до якої відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, вказує, що подання комісії виправної установи не відображає сумлінне ставлення засудженого до праці протягом всього періоду відбування покарання та суд першої інстанції, не вивчивши повно та всебічно дані про особу засудженого, прийняв рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи. Також прокурор зазначає, що, фактично, висновок суду про сумлінну поведінку засудженого та його виправлення не базується на всебічному врахуванні даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити; засудженого та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни; представника Бориспільської ВК № 119, який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважав, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення і підлягає звільненню від покарання умовно - достроково; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною 3 ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин та не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Як убачається з матеріалів провадження, вироком Голосіївського районного суду м. Києва 26 квітня 2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України на 9 років позбавлення волі; кінець строку відбування покарання 03 червня 2018 року.
Згідно характеристики засудженого ОСОБА_7 , затвердженої начальником Бориспільської ВК №119 від 26 травня 2016 року, початком відбування строку покарання засудженим є 26 квітня 2013 року /а.п. 50/.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.02.2016 року ОСОБА_7 зараховано попереднє ув`язнення з 07.12.2011 року по 10.06.2014 року у строк відбування покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 5 років 8 днів.

Таким чином, на момент розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення, засуджений ОСОБА_7 фактично відбув дві третини призначеного йому покарання.
Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину та інші обставини.
Частиною 2 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Відповідно до характеристики, засуджений ОСОБА_7 під час знаходження у Київському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. В Бориспільській виправній колонії №119 відбуває покарання з 23 липня 2014 року /а.п. 50/.

Судом при розгляді клопотання захисника встановлено, що за час відбування покарання засуджений характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання та розпорядок дня установи, працевлаштований на дільниці деревообробки, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 2 заохочення, стягнень не має. Відповідно висновку керівників установи відбування покарання, засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та заслуговує умовно дострокового звільнення від покарання /а.п. 46, 50/.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2016 року про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 залишити без зміни.
Вважати, що ОСОБА_7 звільнено умовно достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з 11.07.2016 року на 1 рік 326 днів.

С У Д Д І :

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4