Справа № 199/6196/14-к
ВИРОК
іменем України
2016 року червня місяця 06 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0004037 від 03.08.2013, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Запоріжжя, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 203 2 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську дане кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:

Приблизно у кінці червня місяця 2013 року, точнішої дати у ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, у фізичної особи ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на зайняття гральним бізнесом, а саме на організацію, проведення та надання можливості доступу до азартних ігор на гральних автоматах.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на організацію грального бізнесу з метою отримання прибутку та усвідомлюючи незаконність своїх дій, 01.07.2013 фізична особа ОСОБА_3 , використовуючи договір оренди № 608/13 на оренду приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , завіз у вищевказане орендоване ним приміщення 23 гральних автомати, які раніше придбав у невстановленої під час досудового слідства особи. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на зайняття гральним бізнесом, з метою проведення азартних ігор із наданням можливості доступу до азартних ігор на гральних автоматах, діючи з корисливих мотивів, завідомо знаючи про дію Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 року (в редакції Закону України № 2852-VI від 22.12.2010; із змінами, внесеними згідно із Законом України № 4025-VI від 15.11.2011 року) в орендованому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , фізична особа ОСОБА_3 , з 01.07.2013 почав займатись гральним бізнесом, проводячи азартні ігри на встановлених у приміщенні гральних автоматах та надаючи можливість доступу до таких ігор.

04.08.2013 при відпрацюванні працівниками Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області території Амур-Нижньодніпровського району щодо дотримання вимог Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 року встановлено, що в період часу з 00:15 години до 01:00 години у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , населенню надаються послуги грального бізнесу. В цей же день, в ході огляду нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 були виявлені та вилучені гральні автоматів у кількості 23 штук фірми «Gaminator». Всі зазначені гральні автомати за своїм типом ідентичні та на них відсутні серійні номери.

Згідно висновку експерта з інформаційної безпеки № 116 від 18.09.2013 вказані пристрої, а саме гральні автомати фірми «Gaminator» у кількості 23 штук, відносяться до електромеханічних пристроїв грального призначення для проведення азартних ігор.

Таким чином, фізична особа ОСОБА_3 , достовірно знаючи про дію Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 року в редакції Закону України № 2852-VI від 22.12.2010 (із змінами, внесеними згідно із Законом України № 4025-VI від 15.11.2011 року), займався гральним бізнесом - провівши діяльність, пов`язану з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор на гральних автоматах в приміщенні розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , а отже скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 203-2 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав в повному обсязі та на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань.

З врахуванням не визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, за обставин, викладених у вироку, яка повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що в кінці березня 2013 року вона займалася пошуком роботи в мережі «Інтернет» та на одному з сайтів знайшла оголошення на прийом на посаду «хостелс». Після цього вона зателефонувала за вказаним номером, трубку підняв хлопець, який представився ОСОБА_8 . Після чого вона прийшла в приміщення «Лотерея», яке розташоване по пр. Правди, 93 в м. Дніпропетровську, де її зустріли дівчата, які зателефонували хлопцеві на ім`я ОСОБА_9 , який прийняв її на стажування на посаду «хостелс». В її обов`язки входило подавати чай і каву, вона з охоронцем сиділи на дивані, всі операції проводились через касира. У цьому приміщенні знаходилися апарати, які схожі на ігрові автомати. В ігрових автоматах перебували купюро-приймачі, за допомогою яких відвідувачі робили свої ставки. Ніяких ключів від ігрових автоматів у неї не було. Видачею виграшів займалася касир. Обвинувачений ОСОБА_3 говорив їй, що у них все законно і проблем з міліцією не буде. За даною адресою вона пропрацювала 3-4 зміни, після чого її перевели в приміщення по АДРЕСА_2 , на ту ж саму посаду. В даному приміщенні було дві кімнати, в яких знаходилося близько 10 комп`ютерів і 10 ігрових автоматів. Разом з нею також працювали касир ОСОБА_10 , яка сиділа за барною стійкою і охоронець, який знаходився біля вхідних дверей в приміщення. Обвинуваченого ОСОБА_3 в залі ігрових автоматів по АДРЕСА_2 бачила пару раз, він приносив чай, каву і одноразовий посуд. Приблизно в серпні 2013 року, коли вона була на зміні, в зал ігрових автоматів зайшли двоє співробітників міліції під виглядом гравців, після чого комусь зателефонували, і в зал забігло багато співробітників міліції. В цей момент в залі було пару чоловік, які грали на ігрових автоматах. Після чого касир ОСОБА_10 вийшла на вулицю покурити і не повернулася. Після цього співробітники міліції наказали охоронцеві закрити двері і нікого з приміщення не випускати. Вони разом з охоронцем і співробітниками міліції знаходилися в приміщенні до тих пір поки не приїхав автомобіль і співробітники міліції не забрали комп`ютери та ігрові автомати;

- показами свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні про те, що він працює в ТОВ «Дніпрометиз», куди звернувся представник ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» за дорученням - ОСОБА_3 з проханням орендувати приміщення нежитлового призначення. ТОВ «Дніпрометиз» уклало з «Прод Імпекс ЛВ» договір про оренду приміщення, розташованого по АДРЕСА_2 , загальною площею 142 кв.м., яке складається з двох залів. Частина вікон цього приміщення були засклені, деякі вікна були зашиті гіпсокартоном. Освітлення залів відбувалося за допомогою електричних лампочок. Після підписання договору ТОВ «Дніпрометиз» відразу передало ключі від будівлі особисто ОСОБА_3 , який представився представником ТОВ «Прод Імпекс ЛВ», а чим він там займався йому не було відомо. Йому відомо, що перед їх підприємством орендодавець має заборгованість за оренду приміщення. Згідно договору оренди, орендодавець мав право з`являтися в будівлі без присутності орендаря. Представник ТОВ «Дніпрометиз» мав право надати дозвіл на огляд приміщення належного ТОВ «Дніпрометиз», тільки після узгодження цього питання з керівництвом;

- показами свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні про те, що будучи спеціалістом з управління активами ТОВ «Дніпрометиз», з 2006 року вона займалася оформленням договорів оренди приміщень, належних ТОВ «Дніпрометиз». З обвинуваченим ОСОБА_3 зустрічалася кілька разів з приводу укладення договору оренди приміщення, розташованого по пр. Правди, 91 в м. Дніпропетровську, а також проводила його в касу для оплати орендної плати. ОСОБА_3 представився представником ТОВ «Прод Імпекс ЛВ». Договір оренди з ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» укладався у присутності юристів ТОВ «Дніпрометиз», на момент підготовки договору оренди вона передала ОСОБА_3 акти виконаних робіт і рахунки, згідно яких нараховувалася щомісячна плата за оренду приміщення. Перший час ОСОБА_3 справно оплачував оренду приміщення, а потім перестав. В свою чергу ТОВ «Дніпрометиз» направляло листи за адресою реєстрації ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» з проханням оплатити оренду за приміщення. Також вона по телефону попереджала саме ОСОБА_3 , як представника ТОВ «Прод Імпекс ЛВ», про необхідність погасити заборгованість по оренді приміщення, на що він обіцяв погасити всю заборгованість, проте ніяких грошових коштів за оренду приміщення на рахунок ТОВ «Дніпрометиз» так переведено не було. Яка діяльність велася ОСОБА_3 в орендованому приміщенні, їй не відомо;

- показами свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні про те, що вона працюючи начальником дільниці гуртожитку, розташованого по вул. С. Ковалевської, 1 в м Дніпропетровську приносила рахунки з оплати орендної плати за приміщення. Коли вона приходила в приміщення по АДРЕСА_2 , рахунок віддавала або охоронцеві, або відносила в приміщення по АДРЕСА_2 , де касир зв`язувала по телефону її з хлопцем на ім`я ОСОБА_9 , кілька разів віддавала рахунки особисто в руки ОСОБА_3 . Номер мобільного телефону ОСОБА_3 вона не знала. Рахунки за оренду приміщення почала передавати особисто в руки ОСОБА_14 після того, як він перестав платити за оренду приміщення. Коли вона перебувала на порозі приміщення по АДРЕСА_2 , бачила два зали, стіл і охоронця. Що знаходилося в залах їй не відомо, так як всередину залів вона не проходила. В приміщенні по АДРЕСА_3 вона бачила касира і комп`ютери, що там ще знаходилося їй не відомо, так як не було інтересу розглядати територію цього приміщення. Передачею ключів орендарям приміщень вона не займалися, так як це не входило в її обов`язки. Прізвище ОСОБА_15 їй не відомо. Вона не запам`ятовувала людей, які брали в оренду приміщення у ТОВ «Дніпрометиз», а ОСОБА_3 їй запам`ятався, так як вона передавала особисто йому в руки рахунки по сплаті орендної плати за приміщення;

- показами свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні про те, що в 2013 році та по теперішній час він працює провідним юрисконсультом ТОВ «Дніпрометиз», його обов`язки підтверджуються довіреностями, копія однієї з них є в матеріалах кримінального провадження. Відповідно до наданих йому директором ТОВ «Дніпрометиз» довіреностей, він мав право надавати співробітникам міліції згоду на проведення огляду приміщення, належного ТОВ «Дніпрометиз». В серпні 2013 року до нього звернулись співробітники міліції з проханням надати дозвіл на огляд приміщення, розташованого за адресою: пр. Правди. 91 в м. Дніпропетровську у зв`язку з тим, що ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» почало займатися незаконною діяльністю, на що він їм надав письмовий дозвіл на проведення огляду. Дане приміщення нежитлового типу, знаходиться на першому поверсі та здавалось в оренду для зайняття господарською діяльністю. Обвинувачений ОСОБА_3 йому знайомий, як представник ТОВ «Прод Імпекс ЛВ», з ним він бачився декілька раз, а також в його присутності ОСОБА_3 в кабінеті директора ТОВ «Дніпропетиз» підписував акт повернення приміщення. Обвинувачений ОСОБА_3 не надавав ніяких довіреностей з ТОВ «Прод Імпекс ЛВ», однак зі слів ОСОБА_3 йому було зрозуміло, що обвинувачений представляв інтереси ТОВ «Прод Імпекс ЛВ», оскілки він підписував акти прийому здачі приміщення, хоча директором ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» була інша особа. Останній час ОСОБА_3 не платив за оренду приміщення. На сьогоднішній день сума заборгованості складає 37714,08 гривень. ТОВ «Дніпрометиз» направляло запити на адресу реєстрації ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» щодо необхідності сплати заборгованості за оренду приміщення, однак ніяких відповідей на листи отримано не було

- показами свідка ОСОБА_17 в судовому засіданні про те, що в матеріалах кримінального провадження знаходився договір оренди між ТОВ «Дніпрометиз» та ТОВ «Прод Імпекс ЛВ», відповідно до якого ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» взяло в оренду приміщення, розташоване по пр. Правди, 91 в м. Дніпропетровську. Всі свідки по даному кримінальному провадженню вказували, що саме ОСОБА_3 приходив і домовлявся за оренду цього приміщення до ТОВ «Дніпрометиз». В ході проведення розслідування нею був направлений запит на адресу реєстрації ТОВ «Прод Імпекс ЛВ», яке було орендарем приміщення по пр. Правди, 91 в м. Дніпропетровську, на який директор ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» Мендела по електронній пошті надав відповідь про те, що на ТОВ «Про Імпекс ЛВ» співробітника з ім`ям ОСОБА_3 немає та ніякого приміщення в місті Дніпропетровську вони не орендували. В ході слідства була допитана у якості свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що вона працювала у приміщення по АДРЕСА_2 , де була зала ігрових автоматів, та в приміщенні по АДРЕСА_2 на державній лотереї, що підтверджується контактом зв`язку, моніторингом дзвінків. ОСОБА_3 в ході розслідування кримінального провадження відмовлявся від дачі показів та ніяких пояснень не давав. Також в її провадженні знаходилось кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 про зайняття ним гральним бізнесом за адресою: АДРЕСА_2 . Однак в ході розслідування даного кримінального провадження ОСОБА_3 надані відомості про те, що за цією адресою знаходилась державна лотерея, у зв`язку з чим дане кримінальне провадження було закрито;

- протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення, згідно якого громадянин ОСОБА_18 просить застосувати заходи до невідомих осіб, які організували ігорний бізнес за адресою: АДРЕСА_2 ;
- протоколом огляду місця події від 04.08.2013, згідно якого оглянуто місце вчинення злочину приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , по всьому периметру, під стінками якого виявлені ігрові автомати «Gaminator» у кількості 23 штук; персональні комп`ютери у кількості 8 штук та за барною стійкою, яка знаходилась у дальній стіни, виявлений та вилучений ще 1 персональний комп`ютер. Всі виявлені предмети вилучені, оглянуті та визнані речовими доказами;

-протоколом огляду від 16.09.2013, згідно якого за участю спеціаліста ОСОБА_19 були оглянуті ігрові автомати групи № 1 у кількості 20 штук, виконані у вигляді металевого ящика чорного кольору із закругленою верхньою частиною, на якому знаходяться світове табло с надписом «Відеосимулятор», під яким знаходиться дисплей «ТФТ» 19 дюймів, під якими мається управління з клавіш, які розташовані зліва на право зверху вниз, а також знаходиться 5 клавіш без позначення, в правій частині знаходиться купюро-приймач. При включенні пристрою в електричну мережу на дисплеї відображається зображення «Mega Jack», «Casino Technology», поточна дата 16.09.2013, серійний номер НОМЕР_1 , дата закінчення ліцензії 01.11.2018. Після чого проводиться тестування внутрішнього обладнання, яке триває 90 секунд, потім на дисплеї з`являється ігрове меню, в якому є 12 ігор, виграш в якій залежить від випадковості і здійснюється шляхом внеску грошових коштів через купюро-приймач. Автомати зроблені в заводських умовах, вказана фірма-виробник - «Wee Chin Electric Machinery Inc», серійних номерів немає. Ігри на автоматах обмежень не мають, працюють в режимі обладнань для проведення азартних ігор. На момент огляду все обладнання знаходились в робочому стані. Також були оглянуті ігрові автомати групи № 2 у кількості 3 штук, виконані у вигляді металевого ящика, яки складається з світового табло с надписом «Мультискрин доминатор», під яким знаходяться два дисплея «ТФТ» 19 дюймів кожний, під якими мається управління з 13 клавіш, які розташовані зліва на право зверху вниз, а також в правій частині знаходиться купюро-приймач. На правих бокових поверхнях даних обладнань знаходяться механічні замки та два магнітних замка, а також знаходиться металева поверхня з надписом «FX-10» та зазначена фірма-виробник «Ігро-сервіс України». При включенні пристрою в електричну мережу на дисплеї відображається загрузка програмного обладнання та проводиться тестування внутрішнього обладнання, потім на дисплеї з`являється ігрове меню, в якому є 10 ігор, виграш в якій залежить від випадковості і здійснюється шляхом внеску грошових коштів через купюро-приймач. Автомати зроблені в заводських умовах, вказана фірма-виробник - «Ігро-сервіс Україна», серійних номерів немає. Ігри на автоматах обмежень не мають, працюють в режимі обладнань для проведення азартних ігор. На момент огляду все обладнання знаходилось в робочому стані;

-копією договору оренди нежитлового приміщення № 608/13 від 01.07.2013 з актом прийому-передачі до нього, згідно якого ТОВ «Дніпрометиз» передав ТОВ «Прод-Імпекс ЛВ» в платне строкове користування приміщення за адресою: місто Дніпропетровськ, пр. газети «Правди», 91, на термін до 30.06.2014 включно;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.06.2014, згідно якого свідок ОСОБА_11 в присутності двох понятих, серед пред`явлених йому фото за рисами обличчя, формою зачіски та кольором волосся, а також за поглядом та формою носа, упізнав на фото № 2 ОСОБА_3 , як особу, яка є представником ТОВ «Прод-Імпекс ЛВ» та уклала з ТОВ «Дніпрометиз» договір оренди приміщення за адресою: пр. газети «Правда», 91 в м. Дніпропетровську;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.06.2014, згідно якого свідок ОСОБА_7 в присутності двох понятих, серед пред`явлених їй фото за зовнішнім виглядом, рисами обличчя, формою зачіски, кольором волосся, а також за формою очей та носа, упізнала на фото № 3 ОСОБА_3 , як особу, яка є власником залу ігрових автоматів і в березні 2013 року влаштувала її на роботу в цей зал ігрових автоматів за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.06.2014, згідно якого свідок ОСОБА_20 в присутності двох понятих, серед пред`явлених їй фото за зовнішніми рисами обличчя, формою зачіски та кольором волосся, упізнала на фото № 2 ОСОБА_3 , як особу, яка в серпні 2013 року сплачувала за оренду приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

- згідно комп`ютерно-технічного висновку № 116 від 18.09.2013 електромеханічні пристрої групи № 1-2 знаходяться в справному, робочому стані. Досліджувані пристрою групи № 1-2 відносяться до електромеханічних пристроїв ігрового значення для проведення азартних ігор. Пристрої не використовувалися в якості розважальних апаратів або відеоатракціонів. Пристрої групи № 1 виготовлені заводським способом, фірми виробник - компанія "IGRO-service" і компанія "WEE Chin Electric Machinery INC". Пристрої групи № 1-2 мають атрибути апаратів для проведення азартних ігор - вибір пропонованих ігор, наявність підключення до програми на основі генератора випадкових чисел, мають можливість управління режимом гри без встановленого за часом лімітом тривалості гри і за призначенням є такими, що дозволяє використання даних пристроїв в якості апаратів для проведення азартних ігор. Досліджувані пристрою групи № 1-2 не мають виконавчих пристроїв для видачі виграшу, використовувалися в якості ігрових автоматів і видача виграшу проводилася за фактом із залученням адміністративних співробітників закладу;
- інформацією про зв`язок абонента, який користується мобільним номером НОМЕР_2 , а також отримання їх тривалості, змісту, маршрутів передавання, інформації про абонента, відповідно до якої встановлено, що в період з 20.03.2013 по 14.11.2013 між абонентськими номерами НОМЕР_2 , належного ОСОБА_3 та НОМЕР_3 , належного ОСОБА_7 здійснено 3 вхідних та 34 вихідних дзвінка, а також 3 вихідних повідомлення;

- речовими доказами, якими визнано: 9 персональних комп`ютерів з операційною системою «Microsoft Windows XP Professional»; 23 гральних автоматів « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 та його умисні дії за ч. 1 ст. 203-2 КК України правильно кваліфіковані як такі, що виразилися у зайнятті гральним бізнесом.

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які не суперечать однин одному і узгоджуються між собою та повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

Суд критично оцінює обрану позицію захисту із запереченням вчинення саме обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України. Позиція захисника та обвинуваченого, спростована письмовими матеріалами кримінального провадження, а також показами свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , які в судовому засіданні послідовно і впевнено дали свої покази, відповівши на всі питання сторони захисту і без будь-яких сумнівів вказали в суді на ОСОБА_3 , як на особу, яка займалась гральним бізнесом, орендувавши приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Більш того, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 раніше особисто ОСОБА_3 не знали і відносин з ним не мали, про що останній підтвердив в суді. Тому суд вважає, що будь-яких підстав для обмови обвинуваченого свідками не має, відповідно і не має жодних підстав ставити під сумнів їх покази в суді.

Згідно інформації про зв`язок абонента та отримання їх тривалості, змісту, маршрутів передавання, інформації про абонента з номером НОМЕР_2 (який належить обвинуваченому ОСОБА_3 ) і абонента з номером НОМЕР_3 (який належить ОСОБА_7 ) видно, що за період з 20.03.2013 по 14.11.2013 між обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_7 здійснювався телефонний зв`язок 37 разів та вони проводили розмови для координації гральної діяльності обвинуваченого про що свідчать регулярні телефонні переговори ОСОБА_7 з обвинуваченим ОСОБА_3 за зазначеними номерами.
Крім вказаного, доводи захисника щодо неправомірності проведення огляду приміщення у будинку АДРЕСА_2 , спростовуються матеріалами кримінального провадження, а саме заявою ОСОБА_16 , який діючи на підставі Довіреності від 09.08.2012 року виданої на його ім`я ПАТ «Дніпрометиз» надав дозвіл працівникам міліції провести огляд приміщення, належного ПАТ «Дніпрометиз розташованого по проспекту Газети Правди, 91 у м. Дніпропетровську, саме вказану адресу проведення огляду свідок ОСОБА_16 підтвердив і особисто в судовому засіданні, та саме за вказаною адресою у будинку АДРЕСА_2 , за участі понятих, по всьому периметру, під стінками були виявлені ігрові автомати «Gaminator» у кількості 23 штук; персональні комп`ютери у кількості 8 штук та за барною стійкою, яка знаходилась у дальньої стіни, виявлений та вилучений ще 1 персональний комп`ютер. Всі виявлені предмети вилучені, оглянуті та визнані речовими доказами.

08.12.2014 за вих. №5, на ім`я слідчого СВ АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Директором ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» ОСОБА_21 надано відповідь про те, що ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» громадянин ОСОБА_3 невідомий та представником ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» ніколи не являвся, більш того, ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» ніякої фінансово-господарської діяльності у Дніпропетровській області не веде і ніколи не вело.
На адвокатський запит захисника ОСОБА_6 від 16.04.2016, Директор ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» ОСОБА_21 надав відповідь без зазначення дати та вихідного номеру, про те, що приміщення за адресою м. Дніпропетровськ проспект Газети Правди, 91 перебувало в користуванні ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» на підставі договору оренди №608/13 від 01.07.2013, який було укладено із ПАТ «Дніпрометиз». ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» не здійснювало господарської діяльності у вищевказаному приміщенні, оскільки передало приміщення в користування ОСОБА_22 , на підставі договору суборенди від 10.07.2013. ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» не надавалось повноважень ОСОБА_3 на здійснення господарської діяльності у вищевказаному приміщенні, та на думку ОСОБА_21 , ОСОБА_3 не мав можливості використовувати у власних цілях, зокрема встановлювати у приміщенні будь-яку техніку чи гральні автомати.
Суд, з врахуванням показів наданих в судовому засіданні свідками, з огляду на безпосередньо досліджені судом матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про суперечливість наданих двох різних відповідей Директора ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» ОСОБА_21 , оскільки відповідно до п.4.5 Договору оренди (найму) майна №608/13 від 01.07.2013, «Орендатору забороняється без згоди Орендодавця передавати Майно в суборенду….», тобто ТОВ «Прод Імпекс ЛВ» в особі директора ОСОБА_21 не мав права без згоди ПАТ «Дніпрометиз» передавати в суборенду ОСОБА_22 майно розташоване за адресою м. Дніпропетровськ проспект Газети Правди, 91. Крім вказаного, суд взагалі ставить під сумнів момент набрання чинності Договору оренди (найму) майна №608/13 від 01.07.2013 укладеного між ПАТ «Дніпрометиз» та ТОВ «Прод Імпекс ЛВ», оскільки відповідно до розділу « Договору, «майно передається в оренду на строк з дня підписання акту приймання-передачі …», однак, як свідчить Акт приймання передачі майна від 10.07.2013, який хоча і складений комісією у складі менеджера по управлінню активами ПАТ «Дніпрометиз» ОСОБА_23 , смотрителем будівель та споруд ПАТ «Дніпрометиз» ОСОБА_24 та директором ТОВ «ПРОД-ІМПЕКС ЛВ» ОСОБА_21 , однак підпис ОСОБА_24 на даному Акті приймання передачі майна від 10.07.2013 відсутній взагалі.
Тому, твердження захисника щодо неправомірності проведення огляду, з підстав визначених п.4.4 Договору оренди (найму) майна №608/13 від 01.07.2013, де йдеться про те, що «орендодавець має право контролювати наявність, стан та використання майна в будь-який час у присутності представника Орендатора» є безпідставними.
Так, із системного аналізу положень ч.1 ст. 203-2 КК України та Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року вбачається, що суб`єктами даного злочину можуть бути як суб`єкти підприємницької чи господарської діяльності, так і інші особи, які фактично виступають в ролі організаторів, але при цьому не зареєстровані як суб`єкти підприємницької чи іншої господарської діяльності. При цьому, основні законодавчі приписи, які мають значення для з`ясування змісту диспозиції зазначеної норми КК України містяться в Законі України № 1334-VI від 15 травня 2009 року «Про заборону грального бізнесу в Україні» п. 1 ч. 1 ст. 1 якого визначає, що гральний бізнес - це діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера. Тобто, із законодавчого визначення грального бізнесу випливає, що він може виражатися у трьох видах діяльності, пов`язаної з: організацією азартних ігор, їх проведенням, надання можливості доступу до таких ігор, а суб`єкт кримінального правопорушення може здійснювати відразу всі зазначені види, декілька з них, або лише один вид.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про визнання недопустимими: протоколу огляду приміщення розташованого за адресою АДРЕСА_2 від 04.08.2013; протоколу додаткового огляду вилучених гральних автоматів від 16.09.13; постанови про призначення компютерно - технічного обстеження від 13.09.2013; висновку експерта №116 від 18.09.2013; постанову про визнання речових доказів від 19.09.2013.
Суд, вислухавши думки учасників процесу, приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недопустимими доказів та задоволення клопотання захисника, з огляду на наступне.

За вимогами ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

З огляду на зазначене, доводи захисника про недопустимість, як доказів: протоколу огляду приміщення розташованого за адресою АДРЕСА_2 від 04.08.2013; протоколу додаткового огляду вилучених гральних автоматів від 16.09.2013; постанови про призначення компютерно - технічного обстеження від 13.09.2013; висновку експерта №116 від 18.09.2013; постанови про визнання речових доказів від 19.09.2014 - є неспроможними, з огляду на те, що протокол огляду приміщення розташованого за адресою АДРЕСА_2 складався саме 04.08.2013 про що свідчать матеріали кримінального провадження, а не 03.08.2013 як зазначає захисник, та дозвіл на проведення даної слідчої дії було надано уповноваженою, відповідно до довіреності, особою.
Крім вказаного, у суду відсутні правові підстави для визнання недопустимими інших доказів вказаних захисником, з огляду на приписи, що містяться у ч. 5 ст. 237 КПК України де йдеться про те, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише тих речей і документів, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Таким чином, враховуючи, що ігрові автомати є предметами, які вилучені законом з обігу, та були використані, як знаряддя вчинення злочину, тому підлягали вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження внесеного 03.08.2013 до ЄРДР за №0004037 за заявою ОСОБА_18 та кваліфіковані за ч.1 ст. 2032 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді штрафу з конфіскацією грального обладнання.

У свою чергу захисник, посилаючись на порушення стороною обвинувачення приписів п.3 ч.1 ст. 169 КПК України, не скористався своїм правом на оскарження бездіяльності органу досудового розслідування, вказана позиція захисника та обвинуваченого суперечить принципу змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом шляхом подання до суду скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні вказаного злочину ґрунтуються на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даного кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів провадження, судом встановлено, що ОСОБА_7 у другому півріччі 2013 року позмінно працювала у гральному закладі (діяльність якого була спрямована на організацію та проведення ігор на гральних автоматах), розташованого у будинку АДРЕСА_2 , на посаді «хостелс» на цю посаду приймав її ОСОБА_3 , видачею виграшів займалася касир. При цьому судом встановлено, що саме ОСОБА_3 керував діяльністю ОСОБА_7 та інших осіб, здійснював виплату їм винагороди за виконану роботу, погоджував графік роботи під час функціонування закладу, забезпечував заклад чаєм, кавою та одноразовим посудом. Із показів свідка ОСОБА_11 слідує, що саме ОСОБА_3 укладав договір оренди приміщення розташованого у будинку АДРЕСА_2 , а із показів свідка ОСОБА_13 слідує, що вона особисто ОСОБА_3 передавала рахунки для сплати орендної плати за користування приміщенням АДРЕСА_2 , в свою чергу із показів свідка ОСОБА_12 вбачається, що саме ОСОБА_25 сплачував грошові кошти за оренду вказаного приміщення, що підтверджується прибутковими касовими ордерами.
Таким чином, за наведених вище обставин суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Аналізуючи вищезазначені доводи обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника суд вважає їх неправдивими та таким, що не відповідають дійсності і спростовуються доказами, які суд визнав допустимими, а не визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому злочині, суд розцінює як обраний ним спосіб захисту з метою уникнути покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Такий висновок суду ґрунтується на аналізі досліджених доказів, які як у своїй сукупності, так і кожний окремо підтверджують правильність висновків суду щодо фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого, викладених у вироку.
Досліджені судом і покладені в основу вироку докази у своїй сукупності і взаємозв`язку узгоджуються між собою і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, є допустимими, достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 2032 КК України.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, дійового каяття не проявив, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працює, за місцем проживання скарг не надходило.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає знаходження на утриманні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , а також дані про його особу, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виходячи з обставин скоєння злочину, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 203-2 КК України з конфіскацією грального обладнання.

Це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним злочинів.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути на користь ТОВ «Універсал-Центр» витрати пов`язані із проведенням комп`ютерно-технічного висновку (рахунок № НОМЕР_4 в Індустріальному відділенні КБ «ПриватБанк», МФО 305299, , висновок спеціаліста № 16 від 18.09.2013) в сумі 1000.00 гривень.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 10000 (десяти тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 000.00 (сто сімдесят тисяч) гривень з конфіскацією грального обладнання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Універсал-Центр» витрати, пов`язані із проведенням комп`ютерно-технічного висновку (рахунок № НОМЕР_4 в Індустріальному відділенні КБ «ПриватБанк», МФО 305299, , висновок спеціаліста № 116 від 18.09.2013) в сумі 1000.00 гривень.

Речові докази 9 персональних комп`ютерів з операційною системою «Microsoft Windows XP Professional»; 23 гральних автоматів «Gaminator» конфіскувати на користь держави.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1
06.06.2016