АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8932/15-к Номер провадження 11-кп/786/478/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 213 Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 березня 2016 року по кримінальному провадженню № 0002855 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченої: ОСОБА_7

захисника: адвоката ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, українка, заміжня, не працююча, пенсіонерка, зареєстрована та проживаюча за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судима,

визнана невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України і виправдана за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.213 КК України.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку місцевого суду органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувалася у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

Відповідно до обвинувального акту від 29.10.2015 року та внесеної органом досудового розслідування підозри по кримінальному провадженню №0002855 у ОСОБА_7 на протязі 2015 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, виник умисел, направлений на прийом брухту кольорових та чорних металів на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є сама ОСОБА_7 .

Не будучи зареєстрованою в установленому законом порядку суб`єктом господарювання, в порушення порядку прийому брухту кольорових та чорних металів, фізичною особою, відомості про яку не включено до переліку господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, ОСОБА_7 встановила на території вказаного домоволодіння напільні механічні ваги, і в подальшому на протязі 2015 року по 16.09.2015 року, шляхом приймання у населення непридатний для прямого використання брухт чорного і кольорового металу, заготовляла його по ціні 2 грн. за 1 кг чорного металу.

В подальшому 16.09.2015 року працівниками Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області на підставі ухвали Автозаводського райсуду м. Кременчука від 11.09.2015 року було проведено обшук домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . В ході проведеного обшуку було виявлено та вилучено 236 кг металобрухту чорного металу, непридатного для прямого використання, 21 кг брухту кольорового металу, непридатного для прямого використання, ззовні схожого на цілумін; 3,4 кг брухту кольорового металу, непридатного для прямого використання з сріблясто-білим відтінком, зовні схожого на алюміній; ваги напільні механічні, болгарка електрична, записна книжка з записами про здійснення прийому металобрухту, які ОСОБА_7 використовувала, як знаряддя вчинення своєї злочинної діяльності.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.1 ст.213 КК України, як здійснення прийому брухту кольорових та чорних металів фізичною особою.

Розглядаючи кримінальне провадження, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_7 , яка не приймала сама металобрухт, а цим займалася її донька, яка мала всі дозвільні документи, і тому, діяльність якої по прийому металобрухту була законною, а тому прийшов до висновку про необхідність визнати ОСОБА_7 невинуватою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за ч.1 ст.213 КК України, та виправдати її у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного кримінального правопорушення.

З вироком не погодився прокурор у кримінальному провадженні прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , який у поданій апеляційній скарзі прохав скасувати вирок місцевого суду, визнати ОСОБА_7 винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні та засудити до покарання в межах позиції прокурора.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав надану апеляцію прокуратури з підстав в ній зазначених, заперечення обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_9 стосовно наданої прокурором апеляційної скарги, які вважали виправдувальний вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, колегія суддів дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наданої апеляції вважає, що вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини скоєння інкримінованого обвинуваченій злочину та обґрунтовано визнав ОСОБА_7 не винною у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.213 КК України за яким вона виправдана.

Невинуватість ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого злочину доведена сукупністю доказів зазначених у вироку суду, зібраних та перевірених у відповідності до чинного законодавства.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про не винність ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у обвинувальному акті дій відповідно до їх кваліфікації визначеною стороною обвинувачення. Даних про те, що у справі допущені порушення кримінально-процесуального чи матеріального закону, які б могли бути підставою для скасування або зміни виправдувального вироку, колегією суддів не встановлено.

Суд першої інстанції вірно послався на необхідність виконання в даному випадку положень статті 62 Конституції України, згідно яких особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Презумпція невинуватості визначена в пункті 2 етапі 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якій зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального правопорушення вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку. Згідно ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції, виходячи із загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності та встановивши, що під час судового провадження не здобуто та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , вірно ухвалив виправдувальний вирок.

Мотивом ухвалення виправдувального вироку суду першої інстанції було те, що під час досудового слідства та судового розгляду було не доведено того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_7 . Зазначений висновок колегія суддів також визнає вірним відповідно до обґрунтування, зазначеного у виправдувальному вироку суду.

Крім того в судовому засіданні було достовірно встановлено та не заперечувалось прокурором, що за місцем дійсного проживання ОСОБА_7 АДРЕСА_1 дійсно мається пункт по прийманню металобрухту, який з 18.04.2015 р. до моменту інкримінованого ОСОБА_7 вчинення злочину 16.09.2015 р., організувала донька ОСОБА_11 . Остання законно оформила даний пункт приймання металобрухту, отримала дозвільні документи, ліцензію на даний вид господарської діяльності та сплачувала встановлені податки.

Вказаний факт в даному випадку виключає будь-яку кримінальну відповідальність в діях ОСОБА_12 , оскільки склад злочину передбачений ч. 1 ст. 213 КК України є формальним та являється закінченим в момент здійснення будь-якого з трьох діянь, передбачених у диспозиції вказаної статті КК України, а саме здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством; або надання приміщень та споруд для розташування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту; або організація незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Таким чином оскільки ч. 1 ст. 213 КК України встановлений вичерпний та чіткий перелік порушень порядку здійснення операцій з металобрухтом, за які настає кримінальна відповідальність, під дію якого ОСОБА_7 не підпадає, то відповідно в її діях відсутній склад інкримінованого їй злочину, який, до того ж, виправдана і не вчиняла.

Фактично, ОСОБА_7 інкримінувалась допомога своїй дочці на території власного домогосподарства в зайнятті вказаною легальною підприємницькою діяльністю.

Тобто виявлені, на думку обвинувачення, порушення в сфері господарської діяльності з металобрухтом в діях ОСОБА_7 , які, як було встановлено судом, не являються злочинними, можуть бути в даному випадку кваліфіковані тільки за ст. 164-10 КУпАП за умови наявності вчинення самого правопорушення.

На підставі викладеного апеляція прокурора задоволенню не підлягає, оскільки вироку суду є законним та обґрунтованим і колегія суддів не вбачає підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст ст. 376,404 405,407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 , яку визнано не винуватою у пред`явленому їй обвинувачені за ст. 213 ч.1 КК України та виправдано за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення за ч.1 ст. 213 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в 3 місячний строк з моменту проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15