Кримінальне провадження № 1-кп/760/313/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005202 від 18 червня 2014 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2015 р.н, (зі слів), офіційного не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

21.07.2009 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 185 на підставі ст. 75, 76 звільнений від відбування з іспитовим строком 1 рік

19.10.2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської обл., за ч.2 ст. 296 КК України, на підставі ч.4 ст. 70 КК України призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі

20.05.2014 року звільнений умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік 3 місяці 22 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 будучи раніше судимим, маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості та будучи звільненим від відбуття покарання умовно-достроково, вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.
Так, він 17.06.2014 приблизно о 14:00 год. перебуваючи в салоні громадського транспорту - трамваю, що знаходився на той момент за адресою: м. Київ, просп. Комарова, 6, помітив у ОСОБА_5 чохол жовтого кольору, в якому знаходився мобільний телефон марки «НТС» модель «Desire 601» імеі: НОМЕР_1 , який знаходився в сумці останньої на правому плечі та вирішив таємно викрасти вищевказане майно, яке належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_6 , перебуваючи в салоні трамваю, що знаходився на той момент за адресою: м. Київ, просп. Комарова 6, впевнившись в тому, що за його діями піхто не спостерігає викрав із сумки ОСОБА_5 , що знаходилась у неї на правому плечі, майно, яке належить їй, а саме: чохол для мобільного телефону жовтого кольору вартістю 130 гривень, мобільний телефон марки «НТС» модель «Desire 601» імеі: НОМЕР_1 вартістю 2807 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 10 гривень, на рахунку якої знаходились кошти в сумі 15 гривень.

Таємно викравши вказане майно ОСОБА_6 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 2962 гривень.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини, щиро розкаявся, та зазначив, що не розуміє чому він це зробив. Крім того, повністю відшкодував завдану потерпілій шкоду.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурором змінено обвинувачення з метою перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 1 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України.

Потерпілою в кримінальному провадженні є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаюча за адресою АДРЕСА_3 , якій внаслідок протиправних дій обвинуваченого задано матеріальний збиток у сумі 2962 гривень. Даний збиток під час судового розгляду повністю відшкодований потерпілій, про що в матеріалах справи міститься її власноручна розписка.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає докази, надані прокурором у даному кримінальному провадженні, належними і допустимими, а вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведеною, оскільки він таємно викрав чуже майно, вчинивши корисливий злочин повторно.

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше судимий, а також те, що будучи умовно- достроково звільненим від відбування покарання, повторно вчинив корисливий злочин, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем відбування покарання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів, оскільки обвинувачений має не зняту та не погашену судимість за ч. 2 ст. 296 КК України.

Обвинувачений являється раніше неодноразово судимою особою, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став та належних висновків для своєї поведінки не зробив та повторно вчинив корисливий злочин, спрямований на заволодіння чужим майном.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 був ухвалою Полтавського районного суду умовно-достроково звільнений від відбування покарання та протягом невідбутої частини покарання вчинив новий злочин, суд відповідно до ч. 4 ст. 81 Кримінального кодексу України, застосовує правила, передбачені ст. ст. 71, 72 Кримінального кодексу України та до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до абз. 7 п. 26 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Тому, з урахуванням зазначених обставин провадження, віку, стану здоров`я, відношення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов до висновку про можливість перевиховання та виправлення обвинуваченого тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки обвинувачений представляє суспільну небезпеку для оточуючих.

Оскільки виправлення обвинуваченого без відбування покарання є неможливим, правові підстави для застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання відсутні.

Однак, враховуючи щире каяття обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування максимальної міри покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Оскільки завданий збиток потерпілій повністю відшкодований, в задоволенні цивільного позову слід відмовити.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту припинив свою дію.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 349, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України та на підставі ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.10.2011 до покарання за даним вироком та визначити остаточне покарання у вигляді одного року та чотирьох місяців позбавлення волі.

Початком строку відбування покарання ОСОБА_6 вважати перший день фактичного виконання вироку.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 відмовити.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1