АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/1132/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/775/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
3 листопада 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене 02.12.2013р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002425 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Апостолове Дніпропетровської
області, зареєстрованого та мешкаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.286 КК України, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2016р.
Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, 26 вересня 2016р., повернув прокурору Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291 КПК України.
В ухвалі суд першої інстанції зазначив, що оскільки обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків, розгляд клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 та звільнення останнього від кримінальної відповідальності із закінченням строків давності, на даний час є передчасним і підлягає вирішенню після усунення недоліків обвинувального акту.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
потерпілий ОСОБА_9
представник потерпілого-адвокат ОСОБА_10
представник потерпілого ПрАТ «Криворіжрибсільгосп» ОСОБА_11
обвинувачений ОСОБА_6
захисник обвинуваченого ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2016р. відносно нього, ухвалити свою ухвалу, якою звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальне провадження.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, просить скасувати ухвалу суду, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у суд першої інстанції, призначивши новий розгляд, зі стадії підготовчого судового засідання.
В ухвалі про повернення обвинувального акту, суд першої інстанції, зазначив, що обвинувальний акт, та реєстр матеріалів досудового розслідування як процесуальні документи, не відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України.
Так, виходячи з реєстру матеріалів досудового розслідування, суд встановив, що органом досудового розслідування не в повному обсязі виконані вимоги постанови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2013р., в якій було наголошено на необхідність встановлення та належним шляхом вилучення, огляду, визнання та долучення до матеріалів справи усіх речових доказів, проведення відтворення обставин події як за участю ОСОБА_6 , так і за участю потерпілого, і інших осіб, прийняття процесуальних рішень по всіх конкретних діяннях, з урахуванням кваліфікуючих ознак, як обвинуваченого ОСОБА_6 , так і інших учасників події, з урахуванням встановленого, надання належної юридичної оцінки діям ОСОБА_6 , виконання всіх процесуальних дій по справі.
Крім того, суд зазначив, що не в повному обсязі виконані і вимоги ухвали Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 29.01.2016р., у якій було вказано, що в обвинувальному акті не зазначено інші дані про прийняття рішення слідчим, прокурором відносно ОСОБА_12 , які також відсутні, і в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Окрім цього, в ухвалі, суд зазначив на не визначення відповідно до положень ст.23 КК України форми вини обвинуваченого, по відношенню до наслідків у виді наїзду на потерпілого, тобто у вчинені обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України.
Суд першої інстанції встановив, що при викладенні формулювання обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України форма вини ОСОБА_6 в обвинувальному акті від 29.06.2016р. - слідчим не була встановлена, а без розкриття суб`єктивної сторони кримінального правопорушення неможливо з`ясувати правильність кваліфікації дій обвинуваченого відповідно до Кримінального кодексу України.
Суд також встановив невідповідність обвинувального акту п.2 ч.4 ст.291 КПК України, пославшись на те, що з обвинувального акту вбачається, що по справі були заявлені цивільні позови, які не були долучені до обвинувального акту, а саме: заявлений ПрАТ «Криворіжрибсільгосп» цивільний позов на суму 16918 грн. та заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов на загальну суму 306000 грн.
Крім того, суд першої інстанції вказує на порушення п.3 ч.4 ст.291 КПК України, оскільки цивільні позови слідчим не були вручені обвинуваченому разом з копією обвинувального акту.
Вивчивши реєстр матеріалів досудового розслідування, суд першої інстанції встановив, що представнику потерпілого ОСОБА_10 , представнику потерпілого ПрАТ «Криворіжрибсільгосп» ОСОБА_11 , захиснику обвинуваченого - ОСОБА_7 не було повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Суд першої інстанції, окрім перелічених недоліків, встановив, що в реєстрі помилково зазначено, про те, що обвинувальний акт складено 30.10.2015р., тоді, як після 30.10.2015р. слідчим проводилися процесуальні дії та приймалися процесуальні рішення, а сам обвинувальний акт було складено та затверджено 29 червня 2016р.
Суд також звернув увагу і на те, що в розділі 2 реєстру матеріалів досудового розслідування, посада особи, яка приймала процесуальні рішення зазначена, як заступник начальника СВ ОСОБА_13 , тоді, як при підписанні вказаною особою обвинувального акту- посада зазначена, як начальник СВ.
Обвинувальний акт затверджено та підписано - не прокурором, а виконуючим обов`язки начальника Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області.
В розділі 3 реєстру матеріалів досудового розслідування не зазначено, чи застосовувався запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 .
Суд першої інстанції вказує на те, що зазначені недоліки обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, у сукупності, є суттєвими, вони перешкоджають призначенню справи до розгляду, що необхідно для повного, всестороннього та об`єктивного розгляду кримінального провадження у встановлені законом строки.
Обвинувачений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2016р. відносно нього, ухвалити свою ухвалу, якою звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальне провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що обвинувальний акт відносно нього складений у відповідності з нормами діючого кримінального процесуального кодексу України, а його невідповідності на які вказав у своєму рішенні суд першої інстанції, є надуманими, вони повинні оцінюватись у сукупності з доказами під час судового розгляду кримінального провадження по суті.
ОСОБА_6 вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив без розгляду клопотання його захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Прокурор, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду, вважає, що суд незаконно повернув прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 ..
Прокурор, не погоджується із висновком суду про те, що органом досудового розслідування не були виконані вимоги постанови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2013р., а саме-проведення відтворення обстановки та обставин події, посилаючись на те, що чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, така процесуальна дія, не передбачена.
Не погоджується прокурор і з твердженням суду про те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні прийняті слідчим рішення відносно ОСОБА_12 , при цьому вказує, що у т.2 матеріалів кримінального провадження на аркушах 125-128 міститься постанова Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30.10.2012р. про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_12 , у зв`язку з його смертю, яка була постановлена під час судового розгляду кримінальної справи, тому слідчий і не вніс це рішення в реєстр матеріалів досудового розслідування.
Прокурор також звертає увагу на те, що в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, де вказано, що водій ОСОБА_6 , не переконавшись в безпеці маневру, який виконував, змінив напрямок руху та виїхав за межі проїзної частини, на праве узбіччя, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , що свідчить про необережність дій обвинуваченого, тому він не погоджується із висновком суду про не визначення в обвинувальному акті форми вини ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України.
Прокурор вказує на те, що в обвинувальному акті помилково було зазначено про наявність цивільних позовів, оскільки з матеріалів кримінального провадження видно, що в підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 23.12.2015р. в Довгинцівському районному суді м.Кривого Рогу, потерпілим були долучені цивільні позови, які приєднані судом до матеріалів справи та вручені стороні захисту, крім того, в судовому засіданні Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу, сторона обвинувачення, а саме потерпілі, знову подали аналогічні цивільні позови.
Прокурор зазначає, що у розділі 2 реєстру матеріалів досудового розслідування помилково зазначена посада слідчого, який проводив досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.
Прокурор звертає увагу, на те, що на час складення та затвердження обвинувального акту станом на 29.06.2016р., процесуальний керівник, прокурор Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_14 виконував обов`язки начальника Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури, тому в обвинувальному акті вказано, що його підписав і затвердив саме виконувач обов`язків начальника Апостолівського відділу Нікопольської місцевої прокуратури.
Крім того, прокурор вказує на те, що суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні, порушуючи вимоги п.2 ч.3 ст.314 КПК України, не розглянув клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, і незважаючи на наявність підстав для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , не здійснив жодних дій для встановлення цих підстав, не прийняв відповідного рішення, натомість істотно, порушуючи вимоги кримінального процесуального закону, повернув обвинувальний акт прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції, повністю підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухваливши своє рішення, яким звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальне провадження.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді, повністю підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 26.09.2016р. відносно ОСОБА_6 , звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закрити кримінальне провадження.
Прокурор в судовому засіданні при апеляційному розгляді, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила колегію суддів задовольнити її у повному обсязі, скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, заперучувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просила залишити їїбез задоволення.
Потерпілий ОСОБА_9 і його представник, адвокат ОСОБА_10 , кожен окремо, в судовому засіданні апеляційної інстанції, заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора і обвинуваченого, просили рішення суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Представник потерпілого ПрАТ «Криворіжрибсільгосп» ОСОБА_11 , в судому засіданні при апеляційному розгляді, заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і прокурора, просив ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис підготовчого судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, порівнявши їх з матеріалами наявними у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторін захисту і обвинувачення не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Доводи прокурора і обвинуваченого ОСОБА_6 щодо незаконності і необґрунтованості судового рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими і безпідставними, такими, що не можуть бути задоволенні.
За ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а також закрити кримінальне провадження у випадку встановлення підстав, передбачених, зокрема частиною другою ст.284 КПК України.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт, має містити обов`язкові відомості, які встановлені у п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України.
Колегія суддів погоджується із висновком суду про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_6 вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Оскільки об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.286 КК України характеризується трьома основними ознаками: а) діянням; б) наслідками; в) причинним зв`язком між діянням і наслідками, а диспозиція цієї статті є банкетною, тому при вирішенні питання про притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею потрібно звертатись до нормативних актів, які регламентують порядок дорожнього руху та експлуатації механічного транспорту. Основним нормативним актом у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є «Правила дорожнього руху».
В обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 при формулюванні обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України, конкретних посилань на причинний зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками події злочину не вказано, що порушує право обвинуваченого на захист, тоді як, згідно зі ст.42 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, це відповідає загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст.7 КПК України.
Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в порушення вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6 , не повно відображує усі процесуальні дії, проведені під час досудового розслідування, а також реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Так, автор обвинувального акту на ар.пр.3 посилається на висновок експерта №58/27-195 від 29.10.2015р., згідно якому було встановлено, що водій ОСОБА_6 порушив п.10.1 Правил безпеки дорожнього руху, що з технічної точки зору призвело до дорожньо-транспортної пригоди, однак реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про призначення цієї експертизи, а також дані про її проведення.
У п.30 реєстру матеріалів досудового розслідування вказана така процесуальна дія, як огляд газового балончику марки «Терен-4», однак відомості про подальшу долю цього балончику (чи був він визнаний речовим доказам по даній справі) відсутні у реєстрі.
Незважаючи на те, що реєстр містить зазначення декількох постанов про долучення до матеріалів справи речових доказів, між тим в реєстрі не зазначено, які саме речі були визнані речовими доказами, тому зробити висновок про те, що вказаний балончик був визнаний речовим доказом і долучений до справи не представляється можливим.
Згідно ч.3 ст.291 КПК України, до обвинувального акту додається: реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого ч.2 ст.297-1 КПК України).
У зв`язку з тим, що матеріали кримінального провадження не додаються до обвинувального акту, суд першої інстанції, виходячи з реєстру матеріалів досудового розслідування, має прийняти одне з рішень, встановлених в ч.3 ст.314 КПК України.
Невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України позбавляє суд можливості ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
В реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що один цивільний позов був поданий 09.12.2015р. (ар.пр.6,п.37-зворот), другий 23.12.2015р. (ар.пр.6, п.38-зворот), без конкретної вказівки ким саме заявлені цивільні позови і на яку суму, однак, колегія суддів вважає, слушними, доводи прокурора про те, що цивільний позов Приватного Акціонерного Товариства «Криворізьке рибоводне сільськогосподарське підприємство» був пред`явлений не під час досудового розслідування, а саме під час проведення 29.01.2016р. підготовчого судового засідання Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу, що підтверджено наявною в матеріалах справи, ухвалою суду, де зазначено, що до початку підготовчого судового засідання через канцелярію суду надійшов цивільний позов Приватного Акціонерного Товариства «Криворізьке рибоводне сільськогосподарське підприємство до ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .
Однак, відомості про те, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 був пред`явлений цьому ж суду - 23.12.2015р. відсутні в матеріалах провадження.
Крім того, колегія суддів погоджується з приписами суду першої інстанції відносно того що не виконання попередніх рішень суду є перешкодою для розгляду справи в подальшому.
Так, колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження обвинувальний акт і реєстр досудового розслідування, відносно ОСОБА_6 встановила, що після проведеного досудового розслідовання, Апостолівський районний суд Дніпропетровської області, розглянувши кримінальну справу по суті - 31.05.2013р. задовольнив клопотання потерпілого ОСОБА_15 і його представника ОСОБА_16 , і керуючись ст.281 КПК України (в редакції 1960 р.), у зв`язку з неповнотою та неправильністю досудового слідства, направив кримінальну справу, відносно підсудного, на додаткове розслідування прокурору Апостолівського району Дніпропетровської області (ар.пр.56-58).
27 серпня 2013р. зазначена постанова, за апеляцією підсудного ОСОБА_6 була перевірена Апеляційний судом Дніпропетровської області, який ухвалив рішення про залишення апеляції підсудного без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін (ар.пр.75-77).
29.01.2016р., Довгинцівський районний суд м.Кривого Рогу, в підготовчому судовому засіданні, вирішуючи питання встановлені в ч.3 ст.314 КПК України (в редакції 2012р.), заслухавши сторони, перевіривши обвинувальний акт на його відповідність вимогам ст.291 КПК України, постановив рішення, яким повернув прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , для усунення недоліків, викладених в ухвалі (ар.пр.78-80).
Вказане рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу в апеляційному порядку не переглядалося.
З реєстру матеріалів досудового розслідування видно, що процесуальні дії, проведені під час досудового розслідування, виходячи із зазначених у рішеннях двох судів, як Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, так і Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу в повному обсязі не виконані, тоді, як, згідно ч.2 ст.534 КПК України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.
З обвинувального акту відносно ОСОБА_6 вбачається, що його складено та затверджено 29 червня 2016 р. (ар.пр.2-3), тоді, як у реєстрі матеріалів досудового розслідування вказана інша дата - 30.10.2015р. (ар.пр.7 п.37- зворот).
З реєстру матеріалів досудового розслідування видно, що 24.06.2016р. заступником начальника СВ ОСОБА_13 була винесена постанова про доручення призначити підозрюваному ОСОБА_6 захисника (ар.пр.7 п.31-зворот).
З копії доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні від 24 червня 2016р. за №004-0027028 (ар.пр.54) видно, що Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області, на підставі постанови СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, начальника СВ ОСОБА_13 від 24.06.2016р., в цей же день, призначив адвоката ОСОБА_7 для надання ОСОБА_6 безоплатної вторинної правової допомоги і забезпечив прибуття призначеного адвоката до СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області на 24 червня 2016р. на 16.00 год.
Зазначене вище, свідчить про те, що захисник ОСОБА_7 був призначений обвинуваченому ОСОБА_6 під час проведення досудового розслідування.
Реєстр матеріалів досудового розслідування також містить відомості про те, що 29.06.2016р. потерпілий ОСОБА_9 і підозрюваний ОСОБА_6 були ознайомленні з матеріалами досудового розслідування (ар.пр.6, п.п.40,41-зворот), тоді, як про те, що представник потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , а також представник потерпілого ПрАТ «Криворіжрибсільгосп» ОСОБА_11 і захисник ОСОБА_7 були ознайомленні з матеріалами досудового розслідування, і їм були відкриті матеріали кримінального провадження, відомості у реєстрі, відсутні, що є порушенням вимог ст.290 КПК України, оскільки, виходячи з вимог ч.12 ст.290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції зробив невірний висновок про те, що органом досудового розслідування не були виконані вимоги постанови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2013р. в частині проведення відтворення обстановки і обставин події, оскільки чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, така процесуальна дія не передбачена, колегія суддів вважає надуманими.
Незважаючи на те, що у травні 2013р., вже діяв новий кримінальний процесуальний Кодекс України, Апостолівський районний суд Дніпропетровської області, повертаючи справу відносно ОСОБА_6 на додаткове розслідування у відповідності з вимогами ст.281 КПК України (в редакції 1960р.), керувався перехідними положеннями, встановленими у розділі ХІ КПК України (в редакції 2012р.), а саме п.11, де зазначено, що кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанції і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом, тобто на підставі кримінально-процесуального Кодексу України (в редакції 1960р.).
Статтею 194 КПК України (в редакції 1960р.) була передбачена така слідча дія, як відтворення обстановки і обставин події, про, що і зазначив Апостолівський суд Дніпропетровської області у своїй ухвалі від 31.05.2013р.
Виходячи з норм діючого кримінального процесуального закону, відтворення обстановки і обставин події відповідає вимогам ст.240 КПК України ( в редакції 2012р.) і має назву слідчий експеримент.
Щодо доводів прокурора і обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції, порушив вимоги п.2 ч.3 ст.314 КПК України, не розглянувши клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, то колегія суддів вважає їх безпідставними, такими, що не можуть бути задоволені на цій стадії судового розгляду, з огляду на наступне.
У п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звернуто увагу на те, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України, і тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.
У п.16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звернуто увагу, що можливість закриття справи судом апеляційної інстанції у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності передбачена ст.417 КПК України. При цьому необхідно встановити обставини, що дають підстави для закриття справи (з урахуванням доводів, наведених в апеляції), а також, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Оскільки судом першої інстанції встановлена, невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , вимогам КПК України, а колегією суддів ця невідповідність перевірена, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що на даній стадії судового розгляду неможливо перевірити винуватість чи невинуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, тому розгляд клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України і закриття кримінального провадження, є передчасним і підлягає обов`язковому вирішенню після усунення недоліків обвинувального акту.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, повернувши прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , з підстав, зазначених в ухвалі, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, тому підстав для його скасування, не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2016р., якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.286 КК України, повернуто прокурору Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291, 109 КПК України - без змін.
Запобіжний захід обвинувачену ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, не обирався.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_17