05.10.2012 Справа № 1013/5972/2012
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого: судді Кухленко Д. С.

при секретарі:

з участю прокурора:

потерпілої, цивільного позивача

захисника

розглянувши

у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, має на вихованні двох малолітніх дітей, не працючого, раніше не судимий.

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

25 листопада 2008 року близько 19-ї години, ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в приміщенні кафе-бару Кока-кола, який розташований по вул.. Жовтнева в м. Буча Київської області поблизу залізничного вокзалу, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс потерпілому ОСОБА_2 один удар ножем, який приніс с собою, в область живота, в результаті чого причинив останньому тілесні ушкодження, у вигляді проникаючого поранення живота і правого поза черевного простору з численними ушкодженнями петель тонкого кишечнику по ходу раневого каналу та заочеревною гематомою справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 184 від 19.05.2009 року відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечне для життя на час його заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, підтвердив викладені обставини вчинення злочину та показав, що 25 листопада 2008 року в приміщенні кафе-бару Кока-коларазом з однокласником ОСОБА_3 розпивав спиртні напої, в барі були чоловіки які голосно розмовляли і слухали музику з мобільного телефону, на що їм підсудний зробив зауваження, вони в свою чергу у грубій формі відповіли з використанням нецензурної лексики. Після чого ОСОБА_1 вивів їх на двір з кафе-бару Кока-кола. Майже відразу вони повернулись та знову почали кричати один одному. ОСОБА_1 знову вивів їх на двір де і завязалась сутичка під час якої підсудний вдарив ножем в живіт одного з чоловіків. Кого саме вдарив не бачив вже пізніше дізнався, що це був ОСОБА_2

Підсудний окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового слідства, пояснив, що показання як під час досудового, так і під час судового слідства давав добровільно, без будь-якого примусу. В скоєному підсудний щиро розкаявся, просив суворо не карати.

У звязку із повним визнанням підсудним своєї вини в скоєному злочині, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового слідства, дослідження зібраних по справі доказів за згодою учасників процесу було обмежене допитом підсудного, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, та дослідженням матеріалів справи, що його характеризують.

Органом досудового слідства дії підсудного ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння потерпілому.

Суд вважає таку кваліфікацію правильною.

Обираючи міру покарання, суд враховує, що підсудний скоїв злочин, який віднесено до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, яка помякшує відповідальність підсудного суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують відповідальність підсудного суд знаходить вчинення ним злочину у стані алкогольного спяніння.

За місцем проживання підсудний характеризується позитивно, не працює, одружений, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, є інвалідом третьої групи. За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання, думку учасників процесу, суд вважає, що виправлення підсудного можливе без ізоляції його від суспільства, а тому можливо, призначивши підсудному покарання у виді позбавлення волі, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дана міра покарання є достатньою для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Речовими доказами суд розпоряджається у відповідності із ст. 81 КПК України. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись статтями 323, 324 КПК України, суд,-

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання по цій статті 5 (пять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_1 повідомляти органи виконання покарання про зміну свого місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації до органу виконання покарання.

Скасувати арешт, що накладений на майно (рухоме, нерухоме) ОСОБА_1.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у відношенні ОСОБА_1 залишити без змін у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може бути подано апеляцію протягом 15 діб із моменту проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_4