УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 14 квітня 2016 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 3 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 березня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2014 року за

ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуте покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від

27 жовтня 2014 року, та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 12 серпня 2015 року близько 23.45 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном, перебуваючи поблизу будинку №10 по вулиці Красовського в м. Бровари Київської області, погрожуючи застосуванням ножа, вчинив розбійний напад на ОСОБА_5 та заволодів його мобільним телефоном «Sony Xperia U» модель ST25і, вартістю 867, 17 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 березня 2016 року вирок щодо засудженого залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку судових рішень щодо нього у зв`язку з неправильним застуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного через суворість. Зазначає, що за ч. 1 ст. 187 КК України його засуджено безпідставно та просить змінити судові рішення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається з наданих копій судових рішень, висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, ґрунтується на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів, і є правильним.

Засуджений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що 12 серпня 2015 року близько 23.45 год., перебуваючи поблизу будинку №10 по вулиці Красовського в м. Бровари Київської області, попросив у раніше знайомого потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон та відійшов на

5 метрів для здійснення дзвінка, а коли повернувся, то нікого на місці не було. Про ніж йому нічого не відомо та він його не застосовував.

Однак, вина засудженого підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який зазначив, що повертаючись з духовного Центру «Відродження» вулицею Красовського в м. Бровари, до нього підійшов раніше знайомий ОСОБА_4 та попросив мобільний телефон для здійснення дзвінка. Після цього, ОСОБА_4 , діставши ніж, направив лезом у його бік та наказав йти геть. Оскільки ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння, дії ОСОБА_4 сприйняв як реальну загрозу для життя.

Крім того, вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , протоколами слідчих дій, а також іншими доказами, яким дана належна оцінка.

Ці та інші наведені у вироку суду докази переконливо свідчать про те, що ОСОБА_4 винуватий у вчиненні злочину, за який його засуджено, і цей висновок умотивований.

При перевірці судових рішень встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_4 під час судового розгляду не виявлено.

Дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно. Отже, вважати, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання дотримався вимог

ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про особу винного. Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Перевіркою судових рішень встановлено, що апеляційний суд, при розгляді апеляції засудженого, дійшов обґрунтованого висновку про залишення вироку без зміни.

Доводи засудженого щодо неправильної кваліфікації його дій були предметом розгляду суду апеляційної інстанції та обґрунтовано визнано безпідставними. Свої висновки із цього питання суд належним чином умотивував. Крім того, твердження щодо порушення права на захист засудженого апеляційний суд визнав надуманими.

Із даними висновками погоджується і колегія суддів і не знаходить підстав для зміни судових рішень, як про це ставить питання у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 .

За таких обставин, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 3 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 10 березня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3