Дата документу Справа № 330/14/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 330/26/16 Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/832/16 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 286 Доповідач в апел. інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційні скарги адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_8 на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Генічеськ Херсонської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України йому призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обрано у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_6 з 18 лютого 2016 року.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 29 781 грн. 74 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 79 781 грн. 74 коп.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 212 042 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 10 294 грн. 18 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої злочином та 20 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, а всього 30 294 грн. 18 коп.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 судові витрати за проведення судової автотехнічної експертизи №75/15 в сумі 736 грн. 56 коп.; судової трасологічної експертизи №72/15 в сумі 736 грн. 56 коп.; судової експертизи технічного стану автомобіля №71/15 в сумі 736 грн. 56 коп.; судової експертизи технічного стану автомобіля №70/15 в сумі 736 грн. 56 коп.; судової автотехнічної експертизи №86/15 в сумі 736 грн. 56 коп.; судової автотехнічної експертизи №104/105/15 в сумі 736 грн. 56 коп.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на суворість та необгрунтованість призначеного покарання неврахування судом всіх пом`якшуючих покарання обставин, наявність трьох малолітніх дітей на утриманні, притягнення до кримінальної відповідальності впершеза вчинення злочину з необережності , позитивну характеристику з місця мешкання, не перебування на обліку в лікарів нарколога та психіатра, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, відшкодування потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків, часткову виплату матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , належне дотримання режиму запобіжного заходу. Просить вирок в частині призначеного покарання змінити і призначити йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

Адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, внаслідок суворості; істотні порушення кримінального процесуального закону, необгрунтоване задоволення цивільного позову ОСОБА_12 , поданого з порушенням вимог ч.1 ст. 128 КПК України; вказує на наявність неврахованих судом пом`якшуючих покарання ОСОБА_6 обставин та можливість застосування положень ст. 75 КК України при призначенні останньому покарання. Просить вирок змінити та призначити ОСОБА_6 покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

Потерпіла ОСОБА_8 , звернулась до суду з апеляційною скаргою в якій вказує на невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості скоєного ним злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_6 внаслідок суворості. Зазначає, що обвинувачений почав виплачувати їй та іншим потерпілим матеріальну шкоду, має трьох малолітніх дітей на утриманні, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Просить врахувати зазначені обставини, вирок суду змінити і призначити ОСОБА_6 покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

Як встановив суд, 20 червня 2015 року приблизно о 00 год. 50 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ-2121 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Якимівка-Кирилівка в Якимівському районі Запорізької області з боку смт. Кирилівка в напрямку смт. Якимівка зі швидкістю 110 км/годину, чим перевищив максимальну дозволену швидкість руху поза населеними пунктами, та безпечну швидкість за умовами видимості проїзної частини. На шляху прямування водій ОСОБА_6 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а також порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, мав технічну можливість запобігти пригоді, змінив напрямок руху вліво, виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого на 9 км +700 м автодороги Якимівка Кирилівка допустив зіткнення з автомобілем Skoda Octavia реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті зіткнення пасажиру автомобіля ВАЗ-2121 ОСОБА_13 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження від яких він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в 13:18 в реанімаційному відділенні КУ «ЗОКБ» ЗОС м. Запоріжжя. Пасажирам автомобіля Skoda Octavia ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, водію автомобіля Skoda Octavia ОСОБА_7 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_6 порушив п.п. 2.9, 10.1, 12.2, 12.6, 12.9 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»; «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»; «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух зі швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.»; «Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7…». Порушення п. 10.1. ПДР України, скоєне водієм ОСОБА_6 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.
В суді апеляційної інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_6 і його захисник підтримали апеляційні скарги, посилаючись на зазначені в апеляційних скаргах обставини, що пом`якшують покарання, просять вирок змінити, призначити ОСОБА_6 покарання, не пов`язане з позбавленням волі;

- потерпіла ОСОБА_8 підтримала свою апеляційну скаргу, вважала обґрунтованими апеляційні скарги обвинуваченого і його захисника, посилаючись на обставини, що пом`якшують покарання, у зв`язку з загибеллю її сина особи, які нададуть їй допомогу відсутні, посилається на домовленість із обвинуваченим, як бере на себе обов`язки по турботі про неї і наданні фізичної допомоги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважає, що суд першої інстанції призначив покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, належним чином обґрунтувавши своє рішення, в якому враховано всі обставини, на які посилаються апелянти в своїх скаргах;

- потерпілий ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційних скарг, посилаючись на обставини вчинення ОСОБА_6 злочину, дані, що свідчать про притягнення його до адміністративної відповідальності за керування автомобілем у нетверезому стані, вжиття обвинуваченим заходів до переоформлення будинку, що розцінює як заходи щодо невиконання вироку в частині стягнення відшкодувань матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілих. Також зазначає про непоправні наслідки для здоровя його дружини - потерпілої ОСОБА_11 , яка до теперішнього часу проходить лікування та реабілітацію, наслідки травмування ОСОБА_12 також не усунуті до теперішнього часу. Просить вирок залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним, пояснивши, що, після вживання алкоголю, разом із ОСОБА_14 із с. Шелюги поїхали в с. Юрївка, керуючи автомобілем, він виїхав на зустрічну смугу руху і зіткнувся з автомобілем під керуванням ОСОБА_7 ..

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного злочину ґрунтується на показаннях самого обвинуваченого, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , даних, що містяться в досліджених судом протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.06.2015 року, протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_15 , висновку судово-медичних експертиз, висновках судових авто технічних експертиз.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в апеляційних скаргах не оспорюється, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційних скарг, тобто в частині призначеного покарання.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003р. № 7, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані, що характеризують особу обвинуваченого. В якості обставини, що пом`якшує покарання, суд врахував наявність трьох неповнолітніх дітей на утриманні, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілій ОСОБА_8 витрат на поховання сина. Обставиною, що обтяжує покарання, суд врахував вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином всі обставини, що пом`якшують покарання, судом першої інстанції зазначено у вироку і належним чином враховані.

Колегія суддів вважає, що вчинення ОСОБА_6 злочину у стані алкогольного сп`яніння, наслідком якого стала смерть однієї особи, двом потерпілим спричинені тяжкі тілесні ушкодження, одному тілесні ушкодження середньої тяжкості, виключають можливість застосування ст. 75 КК України або призначення іншого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Апеляційні скарги не містять посилань на обставини, які не врахував суд першої інстанції при призначенні покарання та які б свідчили про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Цивільні позови потерпілих, в тому числі потерпілого ОСОБА_12 , подано 28.12.2015 року т.1, а.с. 5), тобто до початку розгляду судом кримінального провадження, у зв`язку з чим послання захисника ОСОБА_16 на порушення судом вимог ст.128 КПК України безпідставні і суперечать матеріалам кримінального провадження.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_11 , суд навів у вироку мотиви, з яких задовольнив позовні заяви потерпілої, свій висновок обґрунтував документами, доданими до позовної заяви, доводи захисника про порушення кримінального процесуального закону щодо допустимості показань з чужих слів в частині обґрунтування цивільного позову безпідставні.

Крім того, ні обвинувачений, ні його захисник не оспорюють вирок суду в частині вирішення цивільних позовів потерпілих і не ставлять питання в апеляційних скаргах про скасування вироку в цій частині.

Рішення суду щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений, не суперечить вимогам п.2 ч. ч ст.374 КПК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які, відповідно до ст. ст. 412 КПК України тягнуть скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, призначене покарання колегія суддів вважає необхідним і достатнім для виправлення винного і таким, відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2016 року, яким ОСОБА_6 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18 лютого 2016 року по 08 червня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4