Провадження № 11-кп/792/495/16
Справа № 688/1981/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.07.2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,
оператора відеоконференцзв`язку ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
представника Шепетівської ВК №98 ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_9
розглянувши в режимі відеоконференції, з приміщення Шепетівської виправної колонії №98 в с.Климентовичі Шепетівського району, у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 13 травня 2016 року,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2008 року ОСОБА_9 засуджено за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України на 4 роки позбавлення волі, з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 3 роки згідно ст. 75 КК України.
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2009 року ОСОБА_9 було засуджено за ч. 2 ст.186, ч.2 ст. 187, ст. 70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності. На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком приєднано невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.09.2008 року, а саме один рік позбавлення волі, і за сукупністю вироків остаточно призначено 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності. Зараховано у строк відбування покарання час перебування ОСОБА_9 під вартою з 27.08.2008 року по 28.11.2008 року.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2016 року ОСОБА_9 зараховано у строк відбування покарання у виді позбавлення волі призначеного вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.09.2009 року, 9 місяців 29 днів перебування його в місцях попереднього ув`язнення.
Початок строку: 27.02.2009 року, кінець строку: 28.01.2017 року. Відбуто 2/3 строку покарання.
27 квітня 2016 року засуджений ОСОБА_9 звернувся до Шепетівського міськрайонного суду з заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 13 травня 2016 року в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_9 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та винести нову ухвалу, якою задоволити його клопотання і звільнити його умовно достроково від подальшого відбування покарання.

Звертає увагу на те, що він став на шлях виправлення, перехворів туберкульозом і на даний час хворіє гіпертонією, а також лікарі виявили хребцеві грижі, які потребують операцій, які в місцях позбавлення волі не роблять, працює, є син та тяжко хвора дружина, яка потребує постійного догляду за нею.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора на заперечення апеляційної скарги і залишення ухвали суду без змін, представника адміністрації колонії, засудженого на підтримання апеляційної скарги, перевіривши та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.
За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах не пов`язаних з позбавленням волі. Становлення особи на шлях виправлення для зазначеного виду звільнення від покарання характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Цей висновок повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, або умовно дострокове звільнення, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Отже, законодавцем визначено, що застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не обов`язком, а правом і таке звільнення може бути застосоване за певних умов.
Як убачається з матеріалів провадження, зокрема характеристики засудженого ОСОБА_9 з 10 березня 2009 року він утримувався в СІЗО м.Луцьк, з 26.10.2009 року відбував покарання в Маневицькій ВК Волинської області № 42, з 03.03.2010 року перебував на лікуванні в Дніпропетровській виправній колонії Дніпропетровської області № 89, за період відбування покарання характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав. З 26.01.2011 року відбував покарання в Маневицькій ВК Волинської області № 42. За період відбування покарання характеризувався негативно, допустив 2 порушення режиму відбування покарання, які виражались в порушенні правил поведінки та спробі встановити міжлокальний зв`язок, за що 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією колонії. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав. З 08.07.2011 року відбуває покарання в Шепетівській виправній колонії Хмельницької області № 98. За весь період відбування покарання ОСОБА_9 характеризується наступним чином: допустив 7 порушень режиму відбування покарання, які виражались у порушенні форми одягу, розпорядку дня, зберіганні забороненних предметів та перешкоджанні проведення обшуку за що 5 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, в 2 випадках обмежились проведенням бесіди профілактично - виховного характеру. Стягнення погашені у встановленому законодавством порядку. Два рази заохочувався адміністрацією установи за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці.
На виробництві колонії в даний час не працевлаштований.
У відношенні до інших засуджених не конфліктний. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу у станови ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд.
Приймає участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу: «Фізкультура і спорт», «Правова просвіта», «Духовне відродження», «Освіта». «Професія», «Подолання алкогольної та наркотичної залежності», «Творчість», «Підготовка до звільнення», однак відноситься до цього формально. До підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, участі у самодіяльних організаціях не приймає. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов, отримує від них посилки та передачі.
Засуджений ОСОБА_9 перебуває на профілактичних обліках в установі «Як особа схильна до самогубства» та «Особа схильна до втечі».
Крім того, комісією при Шепетівській виправній колонії розглядалось питання про переведення ОСОБА_9 до дільниці соціальної реабілітації відповідно до ст. 101 КВК (протокол № 54 від 12.11.2014 року), про можливість заміни не відбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст.82 КК України (протокол № 23 від 05.06.2013 року) та умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 відповідно до ст. 81 КК України (протокол №61 від 17.12.2014 року), та було відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.
Представник адміністрації колонії додатково пояснив, що хоча ОСОБА_9 і подав заяви про прийом його у всі можливі програми диференційованого виховного впливу, проте фактично участі у їх роботі не приймає.

Дослідивши вказані обставини та матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_9 пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки засуджений не довів свого виправлення під час відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги засудженого є безпідставними і спростовані наведеними даними.

За таких обставин, підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 13 травня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 - х місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2 .