АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0009882 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 рокущодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, який не працює, одружений, без постійного місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, який не працює, не одружений, з повною середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 без постійного місця проживання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Києва, громадянки України, яка не працює, заміжня, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2
ст.187 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною середньою освітою, який не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною середньою освітою, який не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186 ст.198 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_12
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
ОСОБА_17 ,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0009882 відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №3 в м. Києві.

Дане рішення суд першої інстанції обгрунтував наявністю в обвинувальному акті суперечностей між правовою кваліфікацією та фактичними обставинами кримінального правопорушення і формулюванням обвинувачення, що не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та порушує право обвинувачених на захист, оскільки вони вимушені захищатись від обвинувачення, яке є неконкретним. При цьому суд посилається на ряд рішень Європейського Суду з прав людини щодо необхідності приділення особливої уваги роз`яснення обвинувачення «обвинуваченій» особі.
Так, за висновками суду, з тексту обвинувального акта є незрозумілим, яке саме насильство було небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_18 , оскільки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , дії яких кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим гайном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, обвинувачуються в тому, що «...спричинили потерпілому ОСОБА_19 , в результаті побиття фізичний біль і тілесні ушкодження у вигляді синців - на повіках обох очей, на підборідді в центрі, на лівій вушній раковині, передній поверхні правового колінного суглобу; садна - в надбрівних ділянках, на кінчику носу, зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині; крововиливи - на слизових оболонках верхньої та нижньої губи зліва, які утворились внаслідок не менше 10-ти ударів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я), тобто застосували насильство, яке є небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, оскільки внаслідок побиття і травмування потерпілий ОСОБА_20 втратив свідомість».
Крім того, суд вбачає істотне порушення вимог КПК України в тому, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0009882 від 23.08.2015 року, після повернення його прокурору, «відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 22.06.2016 року», складений та підписаний слідчим, а не прокурором, хоч строк досудового розслідування, на момент підписання, не був продовжений відповідно до ст. 294 КПК України.

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, просить вказану вище ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року скасувати, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання через істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, а саме ст. 314 КПК України.
Зокрема, прокурор посилається на те, що в обвинувальному акті зазначенні всі відомості, які вимагаються ст. 291 КПК України, він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, тобто всі необхідні відомості, у тому числі й з урахуванням положень ст. 91 КПК України. Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, суд не вправі під час підготовчого судового засідання вирішувати питання про правильність кваліфікації дій підозрюваних, надавати оцінку фактичним обставинам справи, що є предметом судового розгляду. Також суд не врахував повноваження прокурора, який відповідно до положень ст. 338 КПК України має можливість змінити обвинувачення за результатами судового розгляду. Посилання ж суду першої інстанції на ту обставину, що обвинувальний акт, після повернення його прокурору відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва, складений та підписаний слідчим, що вказує ніби то на порушення вимог норм КПК України, є необґрунтованим та таким, що суперечать вимогам ст. 291 КПК України.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 подали заперечення на апеляційну скаргу прокурора в яких вважали її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги та поданих на неї письмових заперечень, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ч. 2 ст. 291 КПК України, а перелік додатків до нього - в ч. 3 цієї ж норми закону.
Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п. 1-9 цієї частини, у тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що цих вимог кримінального процесуального закону органи досудового розслідування при складанні та затвердженні обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0009882 відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в цілому дотримались, з урахуванням при цьому обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначених п. п. 1-4 ч. 1 ст. 91 КПК України.
Так, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 містить, відомості, які передбачені п.п. 1-4, 6-9 ч. 2 ст.291 КПК України, а також, відповідно до п.5 цього закону, в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються вказані особи, саме у тій формі, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення окремо щодо кожної особи.
Посилання суду на неконкретність формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України та неузгодженість його з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення колегія суддів уважає безпідставними, оскільки питання, які безпосередньо стосуються змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, правової кваліфікації діяння, виходячи із завдань підготовчого провадження, не підлягають розгляду при підготовчому судовому засіданні, тобто суд на цій стадії лише встановлює відповідність процесуальної форми, зазначеної в ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, не досліджуючи при цьому суті обвинувачення, а тому не вправі пропонувати слідчому, прокурору зазначати інші обставини події та (або) ставити під сумнів правильність правової кваліфікації діяння, і про це вже вказувалось в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року, якою було скасовано ухвалу Деснянського районного суду м. Києва про повернення прокурору цього ж обвинувального акту з подібних підстав (т.2, а.с.2024).
Не встановлено колегією суддів і істотної суперечності, неповноти або неконкретності між викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 187 КК України, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , що призвело б до порушення прав обвинувачених на захист. Посилання суду першої інстанції на ряд рішень Європейського суду з прав людини ( Абрамян проти Росії від 09.10.2008, Пелісьє та Сассі проти Франції від 25.07.2000, Даллос проти Угорщини та ряд інших), в тому числі щодо роз`яснення обвинувачення особі, відносно якої порушена кримінальна справа, надання повної детальної інформації щодо пред`явленого обвинувачення та його правової кваліфікації, інформування особи про характер і причини обвинувачення, зроблені формально, без конкретного зазначення допущених органом досудового розслідування права обвинувачених на захист в контексті практики Європейського Суду з прав людини, на яку зроблені посилання.
На думку колегії суддів, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і та обставина, що після попереднього повернення судом обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні прокурору його новий текст був підписаний не лише прокурором, який би мав усувати недоліки обвинувального акта, а ще і слідчим, з урахуванням при цьому положень ч.3 ст. 291 КПК України, згідно якої обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Будь яких особливих умов підписання обвинувального акта, після усунення недоліків зазначених в ухвалі суду про повернення обвинувального акта прокурору, закон не містить. До того ж, суд послався на те, що обвинувальний акт був складений відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 22.06.2016 року, що не може відповідати дійсності, оскільки обвинувальний акт, який був предметом судового розгляду у суді першої інстанції підписано слідчим та прокурором і затверджений прокурором 15 квітня 2016 року.
З урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, та виходячи з того, що колегією суддів не встановлено істотних порушень, допущених при складанні обвинувального акта, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до розгляду, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду про повернення обвинувального акта прокурору - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_21 обраний запобіжний захід у видітримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. З ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання подільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його сплину.

Враховуючи зазначені вимоги закону, за відсутності не розглянутих судом клопотань сторони захисту, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу на більш м`який і будь-яких об`єктивних даних щодо недоцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, за наявності обґрунтованої підозри обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, приймаючи до уваги тяжкість покарання, яке може бути призначено у разі доведеності їх винуватості у вчиненні цього кримінального правопорушення, а також дані про особу кожного обвинуваченого, в тому числі про попередні судимості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за вчинення злочинів проти власності, ті обставини, що ОСОБА_7 не має постійного місця реєстрації, а ОСОБА_8 , хоч і зареєстрований в Миколаївській області, але не має постійного місця проживання в м. Києві, з урахуванням необхідності забезпечення нового розгляду у суді першої інстанції у розумні строки, колегія суддів вважає за доцільне продовжити раніше обраний щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 20 днів, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання кожним з вказаних обвинувачених процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, так як продовжують існувати ризики, що вказані вище особи можуть переховуватись від суду, перешкоджати встановленню фактичних обставин у справі під час судового провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0009882 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 198 КК України повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити його дію до 20 днів, до 19 вересня 2016 року включно.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити його дію до 20 днів, до 19 вересня 2016 року включно.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити його дію до 20 днів, до 19 вересня 2016 року включно.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити його дію до 20 днів, до 19 вересня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3