Справа № 296/7072/16-к
У Х В А Л А

26 вересня 2016 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Житомирської області юриста 1 класу ОСОБА_5 від 28.08.2015 р. про закриття кримінального провадження, внесеного 23.01.2014 р. до ЄРДР за № 0000006 із правовою кваліфікацією за ч.2 ст.365 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що 28.08.2015 року слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 винесено чергову постанову про закриття кримінального провадження № 0000006 від 23.01.2013 року за фактом вчинення 06.10.2010 року працівниками РМОП «Беркут» та Богунського РВ ГУ МВС України в Житомирській області неправомірних дій у приміщенні нічного клубу -Каньйон» та чергової частини райвідділу відносно заявника, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, до участі в якому ОСОБА_3 , залучено в якості потерпілого.

Про винесення вказаної постанови від 28.08.2015 року заявнику стало відомо лише 29.07.2016 року, під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000006 від 23.01.2013 року. Копію даної постанови, як і попередніх, в порушення вимог ч. 6 ст. 284 КПК України, слідчим надано не було.

ОСОБА_3 вважає, що вказана постанова про закриття кримінального провадження суперечить нормам національного законодавства України, а сама постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчим не проведено повно та всебічно досудове розслідування, а саме, на думку скаржника, зміст постанови побудований лише на поясненнях працівників РМОП «Беркут», які не відповідають дійсності та суперечать один одному. Також, слідчим не було вивчено записів з камер відеоспостереження та взято їх до уваги вибірково, не досліджено обставин справи викладених у матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 3-6262/10.

Також скаржник зазначив, що постанова про закриття кримінального провадження прийнята на підставі пояснень самих же працівників РМОП «Беркут» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та помічника чергового Богунського РВ ОСОБА_12 , які є зацікавленим особами, що викликає сумніви в достовірності та об`єктивності їхніх свідчень. Крім того, показання вказаних осіб, які надавалися ними в ході неодноразових допитів, є суперечливими, непослідовними та постійно змінюються, що повністю ігнорується органом досудового розслідування. В той же час, слідчий, з незрозумілих причин, слідчий критично ставиться до показань (пояснень) ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у скарзі. Також зазначив, що слідчим не проведено експертизу відеозапису, не усунено суперечності у показах ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стосовно виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 , не проведено судово-медичної експертизи в іншому місті окрім м. Житомира.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, вказавши, що постанова про закриття кримінального провадження є законною.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши скаржника, прокурора, слідчий суддя вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів скарги вбачається, що 28.08.2015 року слідчим в ОВС СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000006 від 23.01.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

У відповідності до вимог ст. 9 ч. 2 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. 91 ч. 2 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

За правилами ст. 94 ч. 1 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, з постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчим під час проведення досудового розслідування були допитані в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 . Слідчим допитані працівники РМОП «Беркут»: ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ДІМ богунського РВ УМВС України ОСОБА_25 . Допитати свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 не представилось можливим, оскільки останні проживають поза межами території України.

Також слідчим досліджено запис з камер відеоспостереження, проаналізовано висновок експерта № 3896 від 20.12.2013 року, висновки комісійної судово-медичної експертизи № 129 від 29.08.2013 року.

Органом досудового розслідування вжиті заходи з метою відшукування особи на ім`я ОСОБА_28 , зокрема направлялись доручення до оперативних підрозділів про встановлення вказаної особи, перевірялись особи з вказаними анкетними даними з 1970 по 2000 р.н. Слідчим виконані вказівки суду, викладені у ухвалі Корольовського районного суду м. Житомира від 02.12.2014 року.

Виходячи з наведених вище обставин слідчий дійшов висновку про відсутність факту перевищення службових повноважень працівниками міліції, вказавши, що вони діяли в межах наданих повноважень.

Згідно п.3 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно п.п. 1, 16, 20 ст. 11 Закону України «Про міліцію» міліції для виконання покладених на неї обов`язків надається право: вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень міліції, виносити на місці усне попередження особам, які допустили малозначні адміністративні порушення, а в разі невиконання зазначених вимог застосовувати передбачені цим Законом заходи примусу; перебувати на земельних ділянках, в жилих та інших приміщеннях громадян за їхньою згодою, а також на території і в приміщеннях підприємств, установ і організацій з повідомленням про це адміністрації з метою забезпечення безпеки громадян, громадської безпеки, запобігання злочину, виявлення і затримання осіб, які його вчинили; відповідно до своєї компетенції тимчасово обмежувати або забороняти доступ громадян на окремі ділянки місцевості чи об`єкти з метою забезпечення громадського порядку, громадської безпеки, охорони життя і здоров`я людей.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України «Про міліцію» міліція має право застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених цим Законом. У разі неможливості уникнути застосування сили вона не повинна перевищувати міри, необхідної для виконання покладених на міліцію обов`язків і має зводитись до мінімуму можливості завдання шкоди здоров`ю правопорушників та інших громадян. При завданні шкоди міліція забезпечує подання необхідної допомоги потерпілим в найкоротший строк.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про міліцію» передбачено, що працівники міліції мають право застосовувати заходи фізичного впливу, в тому числі прийоми рукопашного бою, для припинення правопорушень, подолання протидії законним вимогам міліції, яка здійснюється із застосуванням сили щодо працівників міліції або інших осіб, якщо інші способи були застосовані та не забезпечили виконання покладених на міліцію обов`язків.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про міліцію» для затримання і доставки в міліцію або інше службове приміщення осіб, які вчинили правопорушення, а також для конвоювання і тримання осіб, затриманих і підданих арешту, взятих під варту, якщо зазначені вище особи чинять опір працівникам міліції або якщо є підстави вважати, що вони можуть вчинити втечу чи завдати шкоди оточуючим або собі, працівники міліції мають право застосовувати наручники та інші спеціальні засоби.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про міліцію» вид спеціального засобу, час початку та інтенсивність його застосування визначаються з урахуванням обстановки, що склалася, характеру правопорушення і особи правопорушника.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що прийнята постанова відповідає вимогам КПК України щодо повноти та всебічності з`ясування обставин кримінального провадження, а тому є законною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Житомирської області юриста 1 класу ОСОБА_5 від 28.08.2015 р. про закриття кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження № 0000006 повернути до прокуратури Житомирської області.

Про прийняте рішення повідомити скаржника і прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1