Дата документу Справа № 335/3847/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 335/3847/16-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11сс/778/315/16 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Запорізької області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
Учасники судового провадження:
потерпілий ОСОБА_6 .
В судовому засіданні апеляційної інстанції:
- прокурор ОСОБА_15 , заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_6 , вказав на те, що постанова слідчого про закриття зазначеного кримінального провадження та слідчого судді є законними та обґрунтованими, досудове слідство проведено повно та об`єктивно, на досудовому слідстві факт обґрунтованості та законності приводу ОСОБА_6 знайшов своє підтвердження, факт порушення проти ОСОБА_6 кримінальної справи за ч.2 ст.15 ч.5 ст.190 КК України також підтверджено, технічна помилка слідчого ОСОБА_11 у визначенні дати порушення кримінальної справи проти ОСОБА_6 за вказаними статтями не є фальсифікацією матеріалів кримінальної справи і не є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності;
- потерпілий ОСОБА_6 вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді та постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за його заявою, незаконними, оскільки на даний час органом досудового розслідування так і не знайдено постанову слідчого ОСОБА_11 про його привід, який було здійснено щодо нього незаконно, крім того, як особа, що має вищу юридичну освіту, вважає посилання на технічну помилку при винесенні ОСОБА_11 постанови про порушення проти нього кримінальної справи безпідставною.
Заслухав доповідь судді по справі, потерпілого ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_15 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою за таких підстав.
Заявник вважає, що постанову про закриття кримінального провадження щодо зазначених осіб винесено передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, висновки слідчого ОСОБА_7 не відповідають фактичним обставинам скоєних відносно нього кримінальних правопорушень.
Згідно ст.ст.303, 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26 КПК України.
Слідчий суддя з урахуванням зазначених вимог закону за скаргою ОСОБА_6 ретельно перевірив законність оскаржуваної постанови слідчого про закриття кримінального провадження, дослідив матеріали провадження, і виніс обґрунтоване рішення про його законність.
Згідно ст.136 КПК України 1960 р. привід обвинуваченого здійснюється за мотивованою постановою слідчого, та може бути застосований без досудового виклику тільки в тих випадках, коли обвинувачений ухиляється від слідства, або коли його місце проживання або перебування не зареєстровано.
Із рапортів оперуповноваженого ОСОБА_18 випливає, що за дорученням слідчого ОСОБА_11 за кримінальною справою №4081001 ним разом з оперуповноваженим ОСОБА_19 було здійснено виїзди 15.07.2010 р. та 06.07.2010р. за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , але двері зазначеної квартири їм ніхто не відчинив, зі слів сусідів кв. АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 ОСОБА_6 на даний час за даною адресою не мешкає, де він перебуває ім невідомо ( т.2 а.с.44, 45). Об`єктивність зазначених рапортів було належним чином перевірено слідчим ОСОБА_7 (т.6 а.с.68-75).
Неодноразово допитані за вказаними фактами в якості свідків оперуповноважені УБОЗ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_19 та ОСОБА_18 пояснювали, що при проведенні обшуку 01.07.2010 р. за місцем проживання ОСОБА_6 , оскільки він був відсутній, вони виясняли у його дружини, де він знаходиться, і говорили їй про необхідність його явки до УБОЗ, що, виконуючи доручення про привід ОСОБА_6 , 06.08.2010 року на базі відпочинку „Дельфін" зустріли ОСОБА_6 , представилися та пред`явили посвідчення працівників міліції, а також оголосили йому про мету їхнього візиту, ознайомивши з постановою про примусовий привід. Зазначили, що ОСОБА_6 добровільно сів у автомобіль і проїхав з ними до м.Запоріжжя, тому спецзасоби, міри фізичного та психологічного впливу відносно ОСОБА_6 не застосовувалися ( т.2 а.с.99-117, т.6 а.с.77-84 ).
Допитані при досудовому розслідуванні свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 (т.2 а.с.85-97)., які були свідками затримання ОСОБА_6 на базі відпочинку „Дельфін", дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_17 (т. 2 а.с.72-76) зазначені покази ОСОБА_19 та ОСОБА_18 не спростовують.
Згідно постанови слідчого ОСОБА_11 від 06.08.2010 р. ОСОБА_6 було затримано о 21-30 год. у приміщенні УБОЗ (т.1 а.с.120-121), серед підстав затримання зазначено про наявність даних, які свідчать про підозру особи в скоєнні злочину, а мотивами припинення злочину та попередження можливості ухилитися від слідства, а також можливості перешкодити встановленню істини у кримінальній справі, за протоколом обшуку у ОСОБА_6 в присутності понятих було вилучено водійське посвідчення працівником ІВС ЗГУ ГУМВД ОСОБА_22 (а.с.122).
Посилання потерпілого ОСОБА_6 на те, що для здійснення приводу у слідчого ОСОБА_11 не було жодних підстав, оскільки він не переховувався від органів досудового слідства, спростовуються як дослідженими слідчим суддею матеріалами досудового розслідування, так і проведенням обшуку за його місцем проживання, постановою про порушення щодо нього кримінальної справи за ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України.
Із показань свідка старшого слідчого СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в області ОСОБА_11 випливає, що у нього в провадженні знаходилась кримінальна справа № 4081001 відносно ОСОБА_6 та інших. Ним, як слідчим, здійснювалися усі заходи по розслідуванню вказаної справи та ніяких порушень законодавства він не вчиняв. Щодо розбіжностей в датах постанови про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_6 пояснив, що це є технічною помилкою.
Допитані у якості свідків: старший слідчий ОСОБА_12 (неодноразово), начальник слідчого управління ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_23 , колишній начальник УБОЗ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_9 та його заступник ОСОБА_10 , зазначили, що ніяких вказівок від керівництва з приводу розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_6 їм не давалися та його права ніяким чином не порушувалися, ніяких заходів психологічного тиску до нього не застосовувалося.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим було досліджено висновки службових розслідувань ГУ МВС України в Запорізькій області по факту порушення чинного законодавства з боку старшого слідчого ОСОБА_12 та старшого слідчого ОСОБА_11 , факту застосування незаконних методів слідства з боку вказаних слідчих, згідно яких фактів порушень встановлено не було (.1 а.с.77,79, 82, 90, 93, 98, 108).
За даним кримінальним провадженням було допитано і інших працівників правоохоронних органів, які здійснювали розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_6 , та в якості свідків інших обвинувачених за кримінальною справою, щодо психологічного тиску на них з боку працівників міліції, дружина та донька ОСОБА_6 , показам яких слідчим у оскаржуваній постанові надана відповідна правова оцінка.
В ході досудового розслідування встановлено, що в матеріалах кримінальної справи № 4081001, по якій ОСОБА_6 є обвинуваченим, наявний оригінал постанови слідчого ОСОБА_11 про порушення кримінальної справи від 01.07.2010 року, а відповідна постанова від 02.07.2010 року відсутня. Проте, як зазначав допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_11 , вказані обставини обумовлені його технічною помилкою у даті постанови.
Об`єктивність цих показань ОСОБА_11 підтверджується постановою Ленінського райсуду від 09.08.2010р. про обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (т.1а.с.139-140), ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12.08.2010 р. про залишення даної постанови щодо ОСОБА_6 без змін (т.2 а.с.48-51), в яких обставини скоєного злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, викладені саме так, як вони викладені у постанові про порушення кримінальної справи у відношенні ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ОСОБА_6 за фактом замаху на заволодіння шляхом шахрайства майном ПАО «МетаБанк» за ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України від 02.07.2010 р. (т.2 а.с.33-34), а не так, як вони викладені в постанові від 01.07.2010 р. (т.2 а.с.12-14), тому посилання ОСОБА_6 на фальсифікацію матеріалів кримінальної справи в зв`язку з наявністю постанови від 01.07.2010 р. є безпідставним.
Крім того, зі змісту постанови Ленінського райсуду від 18.11.2010 р. (т.2 а.с.52-53) та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 03.2010 р.(т.2 а.с.54-55) випливає, що ОСОБА_6 та його захисником адвокатом ОСОБА_27 було оскаржено саме постанову про порушення кримінальної справи саме від 02.07.2010 р.
Жодних обставин, які би свідчили про умисне підроблення слідчим ОСОБА_11 постанови про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не встановлено, що виключає можливість притягнення до кримінальної відповідальності за цією статтею.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2016 року про залишення без задоволення скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 від 24 березня 2016 року про закриття кримінального провадження залишити без змін.
Ухвала суду є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно суддя ОСОБА_2