Ухвала
іменем україни

06 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001268, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Смоленськ, РФ, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на вирок Київського районного суду м. Полтави від 10 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 05 листопада 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості, просить їх скасувати й призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, при призначенні покарання не взяв до уваги даних про особу засудженого та усіх пом`якшуючих обставин, зокрема того, що на його утриманні перебуває хвора мати, а він є її єдиним родичем, який може надати допомогу. Засуджений також вказує на порушення права на захист при розгляді судом кримінального провадження та те, що апеляційний розгляд відбувся без його участі.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 10 вересня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05 листопада 2015 року, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання, призначене вироком Київського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2015 року, поглинуте покаранням за даним вироком, та ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 09 липня 2015 року близько 02.30 год., перебуваючи на зупинці громадського транспорту в м. Полтава, умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, наніс удар рукою в голову потерпілому ОСОБА_7 та відкрито заволодів його майном на загальну суму 329,83 грн, однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий сторонніми особами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами статей 405, 342-345 КПК України суд апеляційної інстанції при відкритті судового засідання повинен з`ясувати, чи вручено судові виклики та повідомлення тим особам, які не прибули у судове засідання.

Частиною 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Особа має бути повідомленою про виклик не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом ( ч. 8 ст. 135 КПК України).

Однак суд апеляційної інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 не дотримався вищезазначених та інших вимог кримінального процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою апеляційного суду від 29 жовтня 2015 року розгляд апеляційної скарги засудженого на вирок місцевого суду був призначений на 05 листопада 2015 року. Згідно з повідомленням Полтавської установи виконання покарань № 23 засуджений ОСОБА_5 отримав копію ухвали суду апеляційної інстанції лише 02 листопада 2015 року, тобто було порушено вимоги ч. 8 ст. 135 КПК України та право засудженого на належне повідомлення про судовий розгляд.

Крім того, при прослуховуванні аудіозапису встановлено, що головуючий повідомив учасників провадження про небажання засудженого брати участь у апеляційному провадженні, однак дана інформація матеріалами провадження не підтверджується та оспорюється засудженим.

Також суд апеляційної інстанції в даному провадженні не врахував висновок ЄСПЛ, викладений, зокрема, в рішенні «Чопенко проти України» ( № 17735/06, 15 січня 2015 року, п.п. 63-65), про те, що особиста участь підсудного у засіданні суду апеляційної інстанції набуває особливої важливості, коли апеляційний розгляд справи стосується оцінки особистості та характеру підсудного, або якщо підсудний заявляє, що він не вчиняв інкримінованих йому злочинів, і суд апеляційної інстанції має здійснити повну оцінку питання щодо вини або невинуватості підсудного. Участь представника прокуратури у засіданні суду апеляційної інстанції, на якому підсудний або його представник були відсутніми, визнано ЄСПЛ такою, що порушує право заявника на захист та принцип рівності сторін, що є невід`ємною складовою права на справедливий суд.

За таких обставин ухвалу суду апеляційної інстанції не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суд апеляційної інстанції має врахувати вищезазначене, перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, і відповідно до вимог кримінального процесуального закону постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 05 листопада 2015 року щодо нього скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3