Справа № 524/5912/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області
в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
законного представника обвинуваченої ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003688 від 16.10.2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вільна Терешківка, Кременчуцького району Полтавської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, учениці 11 класу В(З)Ш №3 м. Кременчука, не заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, яка проживає у неповній сім,ї , проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 ,зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 185 ч.1 КК України ,
ВСТАНОВИВ :
11 вересня 2015 року, у період часу з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. , точного часу в ході досудового розслідуванням і в судовому засіданні не встановлено, неповнолітня ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, виходячи з корисливих мотивів, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно для оточуючих , викрала цифрову фотокамеру «Samsung WB 150»,2012 року випуску, вартістю ,згідно висновку експерта від 20.11.2015 року, 789 грн., яка належить потерпілій ОСОБА_7 , чим спричинила останній матеріальну шкоду на вищевказану суму . З місця вчинення злочину зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення і пояснила, що на той час вона із- за поганих відносин з вітчимом , пішла із дому , проживала у подруги .У липні 2015 року вона разом з дитиною потерпілої ОСОБА_7 лежала в дитячій лікарні . Потім ій у серпні 2015 року подзвонила потерпіла і попросила доглядати за дитиною, за що ій подарувала сукню . Оскільки на той час вона спілкувалась з компанією підлітків , які здійснювали на неї негативний вплив , то вони ій сказали , що якщо вона візьме фотокамеру у потерпілої ій за це нічого не буде , тому вона у період часу з 15 години до 16 години 11 вересня 2015 року викрала у потерпілої ОСОБА_7 , з полиці, яка розташована у спальні , фотокамеру , яку вона віддала хлопцю і останній іі заклав у ломбарді , оскільки у неї не було паспорта, гроші від того , що викрадене майно було закладене у ломбарді вона не отримала , але потім вона зрозуміла , що скоїла неправильно і хотіла повернути фотокамеру , але у неї не було грошей її викупити . З лютого 2016 року вона проживає з матір,ю , вітчимом і двома неповнолітніми сестрами , з матір,ю у неї довірливі відносини , вона допомагає матері по господарству, з вітчимом мати має намір розлучитись . У скоєному щиро кається , просить суворо не карати, з лютого 2016 року вона припинила відносини з компанією підлітків , які здійснювали на неї негативний вплив.
Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона у липні 2015 року разом зі своєю неповнолітньою дитиною і обвинуваченою ОСОБА_8 лежали у дитячій лікарні , обмінялись телефонами . Потім у серпні 2015 року вона подзвонила ОСОБА_9 запропонувала прийти до неї , вона прийшла голодна , вона її погодувала , оскільки на той час ОСОБА_10 пішла із дому і проживала у подруги , то вона ій запропонувала приходити до неї і вона її буде годувати , потім вона пішла на курси в училище і попросила ОСОБА_11 доглядати за її неповнолітньою дитиною 2 години в день . 11 .09.2015 року вона виявила , що із дому були викрадені речі , її одяг , в якому бачили ОСОБА_11 , відеокамера і фотокамера , золоті вироби , вона два тижні телефонувала ОСОБА_9 , щоб вона повернула викрадене , але остання не брала слухавку, тоді вона звернулась із заявою до поліції . Фотокамера «Самсунг» ій була повернута слідчим , яку вони знайшли у ломбарді , від слідчого вона і дізналась , що ОСОБА_12 у розшуку , так як не проживає дома. Але ніякої сукні вона ОСОБА_10 не дарувала . Матеріальних претензій по фотокамері вона до обвинуваченої немає. Просить обвинувачену не карати суворо , не заперечує проти того , щоб її передали під нагляд матері і призначили ій покарання , пов,язане з громадськими роботами.
Законний представник обвинуваченої ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що дочку, ОСОБА_5 може охарактеризувати позитивно, вона їй допомагає по господарству, вона має на неї вплив, вона її слухається, її зауваження приймає і виконує, у них з дочкою добрі , довірливі відносини. Вона з під її контролю на теперішній час , а саме з лютого 2016 року ,не вийшла , донька сильно після того , як втікала із дому і скоїла злочин змінилась , вона улітку з нею працювала , навчається у вечірній школі, школу не пропускає, вперше вчинила негативне діяння. Просить суд суворо її не карати , передати їй її під нагляд.
Представник служби у справах дітей Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області у судове засідання не з`явилась , електронною поштою надали до суду лист, в якому просили розглядати кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України без участі представника служби, також повідомили, що ОСОБА_5 на обліку служби у справах дітей Глобинської райдержадміністрації не перебуває і будь- які відомості про сім,ю відсутні (а.с. 43)
Представник сектору ювенальної превенції Глобинського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області у судове засідання не з,явився , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , про причини неявки суду не повідомив, заяв в провадження Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому суд приходить до висновку , що представник сектору ювенальної превенції Глобинського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області без поважних причин не з,явився у судове засідання .
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, вважає, доказаним у судовому засіданні скоєння обвинуваченою злочину середньої тяжкості і кваліфікує її дії за ст.. 185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) .
При визначенні покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість обвинуваченої, яка задовільно характеризується за місцем навчання, раніше до кримінальної і адміністративної відповідальності не притягалася, задовільно навчається у загальноосвітній школі, стан здоров,я обвинуваченої, яка на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілої ОСОБА_7 яка на суворому покаранні не наполягає, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинила кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці , раніше до кримінальної відповідальності не притягалась.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої у відповідності до ст.. 67КК України судом не встановлені.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заявила клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінального покарання, застосувавши до неї примусові заходи виховного характеру, передбачені вимогами ст.105 КК України у вигляді застереження і передачі обвинуваченої ОСОБА_5 під нагляд її матері ОСОБА_6 , оскільки обвинувачена вчинила вперше злочин середньої тяжкості , у скоєному щиро розкаялась, виправилась , відвідує школу , допомагає матері по господарству , працює .
Обвинувачена ОСОБА_5 та законний представник обвинуваченої ОСОБА_6 підтримали клопотання заявлене захисником та наполягають на його задоволенні.
Заслухавши думку прокурора, яка вважала наявними законні підстави, передбачені ст.105 КК України, для звільнення ОСОБА_5 від кримінального покарання за дії, передбачені ст.185 ч.1 КК України, та беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням конкретних обставин справи і тяжкості кримінального правопорушення, того факту, що все викрадене майно повернуто потерпілій , тяжких наслідків від вчиненого не наступило, особи неповнолітньої обвинуваченої, умов її життя та виховання, стосунків з матір,ю , а також її здатність забезпечити належний контроль за поведінкою неповнолітньої, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченій кримінального покарання в межах санкції статті, по якій кваліфіковані дії обвинуваченої у вигляді громадських робіт , в межах передбаченого санкцією статті покарання, звільнивши її від покарання відповідно до ст.105 ч.1 КК України і застосувавши до неї примусові заходи виховного характеру, передбачені вимогами ст.105 ч.2 п.1, 3 КК України у вигляді застереження і передачі її під нагляд матері ОСОБА_6 , яка, як встановлено в судовому засіданні, з урахуванням позитивних даних про неї та її здатності благотворно впливатиме на поведінку неповнолітньої доньки , має проводити ефективні заходи виховного характеру, необхідні для забезпечення позитивного виховного впливу на неї та постійного контролю за її поведінкою, та підтвердила свою згоду на це в судовому засіданні
Строк передачі неповнолітньої під нагляд матері , передбачений ст.105 ч.2 п.3 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітньої, тобто тривалістю 1 рік . Також суд обґрунтовує свою позицію щодо незастосування до неповнолітньої обвинуваченої міри покарання у виді штрафу тим, що обвинувачена є ученицею загальноосвітньої школи, не має будь-яких доходів, утримується за рахунок батьків. Також призначене покарання у виді громадських робіт обвинуваченій не суперечить вимогам ст.100 ч.1 КК України.
Статтею 105 КК України передбачено, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру як застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення.
Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Зазначені вимоги містяться в ст.5 КК України.
Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.1 КК України, яке вчинила неповнолітня обвинувачена, згідно ст.12 ч.3 КК України, є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, вчинене нею умисно, а також те, що скоїла вона його 11.09.2015 р., тобто до ухвалення Закону України про кримінальну відповідальність, суд вважає, що керуватися при вирішенні питання про застосування до обвинуваченої примусових заходів виховного характеру у даному випадку слід ст.105 КК України, яка діє на момент вчинення кримінального правопорушення, так як положення даної статті передбачають можливість застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього за вчинення ним умисного кримінального правопорушення середньої тяжкості і це не суперечить вимогам ст.5 КК України.
А тому суд вважає, що обмеження до застосування обвинуваченій примусових заходів виховного характеру, передбачені ст.497 ч.1 КПК України, а саме, те, що даною статтею не передбачена можливість застосування примусових заходів виховного характеру за умисне кримінальне правопорушення середньої тяжкості, з урахуванням ст.58 Конституції України, ст.5 КК України, не повинні застосовуватись, так як кримінальне правопорушення вчинено до ухвалення та набрання законної сили Закону України про кримінальну відповідальність, яким будуть визначені кримінальні правопорушення та кримінальні проступки.
Відповідно до п.2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Під час досудового розслідування у відношенні обвинуваченої запобіжний захід не застосувався.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Судові витрати по справі відсутні .
Речові докази по справі цифрова фотокамера «Samsung WB 150» , 2012 року випуску, яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.100 КПК України залишити їй за належністю.
Керуючись ст.ст.368,370,371,373,374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити їй покарання у виді 80 ( вісімдесяти ) годин громадських робіт .
На підставі ст.105 ч.1 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, застосувавши до неї примусові заходи виховного характеру, передбачені вимогами ст.105 ч.2 п.1, 3 КК України, у виді застереження і передачі її під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 рік .
Речові докази - цифрова фотокамера «Samsung WB 150» 2012 року випуску, яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.100 КПК України залишити їй за належністю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Полтавської області, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Головуючий суддя: