Справа № 466/4454/16-к
У Х В А Л А
24 травня 2016 року м. Львів

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 за участю прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , при секретарі ОСОБА_6 , розглянула клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_7 погоджене прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 із середньо спеціальною освітою, одруженого, українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата,-

в с т а н о в и л а:

12 травня 2016 року слідчий військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням погодженим прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000139 від 14.10.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

В обґрунтування клопотання зіслався на те, що 11.08.2014 наказом командира військової частини НОМЕР_2 №194 солдата ОСОБА_4 мобілізовано на підставі указу Призедента України від 21.07.2014 №607/2014 "Про часткову мобілізацію" та мобілізаційної директиви Генерального штабу Збройних Сил України від 26.07.2014 №00748, призначено на посаду водія взводу снайперів роти снайперів цієї частини.

Згідно до положень ч.1 п.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 у військову частину - польова пошта НОМЕР_2 з обласного збірного пункту він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, виїзд офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.2014 солдат ОСОБА_4 з метою назавжди ухилитися від проходження військової служби самовільно залишив розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжує незаконно перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд.

Таким чином, 24.08.2014 року солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем, з метою ухилитися від проходження військової служби самовільно залишив розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно без поважних причин продовжує перебувати поза межами її розташування, чим вчинив кримінальне .правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України.

Слідчий зазначає, що обставинами, що дають підстави підозрювати солдата ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є акт службового розслідування, повідомлення командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про вчинене кримінальне правопорушення, а також інші матеріали кримінального провадження, зібрані у ході досудового розслідування.

09.04.2015 року військовою прокуратурою Львівського гарнізону солдату ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.408 КК України, останнього оголошено у розшук, а досудове розслідування по кримінальному провадженню зупинено.

У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.

Ухвалою слідчого судді від 05.11.2015 було надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Термін дії вказаної ухвали був визначений до 05.04.2016 року включно.

Враховуючи те, що строк дії ухвали слідчого судді від 05.11.2015 про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчився 05.04.2016, ОСОБА_4 до вказаної дати затриманий та доставлений до суду не був, тому виникла необхідність про звернення до слідчого судді для поновлення строків клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

12.05.2016 року слідчим суддею винесено ухвалу про затримання ОСОБА_4 з метою приводу в судове засідання для обрання запобіжного заходу.

У судовому засіданні слідчий та прокурор просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Дослідивши матеріали, що подані слідчим, заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого, захисника, підозрюваного, за результатами розгляду клопотання в судовому засіданні слід дійти висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатньо для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Однак стороною кримінального провадження, слідчому судді не надано жодних вагомих доказів, які засвідчують факти того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення, чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється.

Одного лише припущення в клопотанні про те, що ОСОБА_4 знаходячись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності у вчиненому правопорушенні, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати займатись злочинною діяльністю, недостатньо. Зазначене повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, яких слідчому судді, стороною кримінального провадження, не надано.

В ході розгляду клопотання стороною кримінального провадження не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання сприятиме запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення можливого покарання за скоєне кримінальне правопорушення та запобіганню вчиненню ним інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення подібних кримінальних правопорушень та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу. Крім того, як вбачається з доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, тяжкість покарання передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, вважаю що слід обрати підозрюваному ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України,ст.ст.131,132, 176-179, 181-184,193, 194,197, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України,-

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_10 погодженого прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 із середньою спеціальною освітою, одруженого, українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів з дня постановлення ухвали.

Виконання ухвали покласти на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_11 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1