АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1398/16 Справа № 205/3574/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від13 травня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 23.04.2013 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.ст. 185 ч.2,186 ч.2, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до 5 років 1 дня позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2016 року було відмовлено у задоволенні подання адміністрації Дніпропетровської виправної колонії №89, узгодженого із Дніпропетровською міською спостережною комісією, про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 на підставі ст. 81 КК України. Суд обґрунтовує своє рішення тим, що неможливо зробити висновок про те, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та відношенням до праці дійсно довів своє виправлення, так як за час відбування покарання характеризується задовільно; на протязі 2015 року поряд з наявністю стягнення, мав не більше одного заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Не погодившись з цією ухвалою, засуджений ОСОБА_8 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд цю ухвалу скасувати. Свою апеляційну скаргу він обгрунтовує тим, що своєю поведінкою та відношенням до праці він доказав своє виправлення. Накладене на нього стягнення вже погашене, а з 29.07.2013 року він працевлаштований у ідальні кухарем, працює без вихідних, та за цей період має 4 заохочення, два з яких - від начальника колонії.

Засуджений ОСОБА_8 , який за його клопотанням повинен був прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, згідно повідомлення начальника Дніпропетровської виправної колонії №89 від 25.10.2016 року №89/5-5575 19.09.2016 року був звільнений з установи по відбуттю строку покарання.

Заслухавши: доповідь судді апеляційного суду; захисника адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 , а ухвалу суду скасувати, як незаконну і необґрунтовану, та ухвалити нову ухвалу, якою подання адміністрації Дніпропетровської виправної колонії №89, узгодженого із Дніпропетровською міською спостережною комісією, про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 задовольнити; думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, - дослідивши оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, матеріали подання та додані до нього документи, - колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції повинна бути залишена без змін з наступних підстав.

В силу ст.409 ч.1 п.п. 2, 4 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, згідно зі ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: 1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; 2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; 4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності. Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на… правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ж статті 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню;

Зі змісту апеляції ОСОБА_8 витікає, що судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, так як суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, і не встановив, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. А також те, що судом першої інстанції був неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, так як не був застосований кримінальний закон, який підлягає застосуванню, а саме ст. 81 КК України.

В силу ст. 50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи подання адміністрації ДВК №89 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи та в повній мірі вмотивував висновок про те, що засуджений ОСОБА_8 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття призначеного покарання.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відмовляючи у задоволенні подання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції послався на те, що він своєю поведінкою та відношенням до праці не довів свого виправлення.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки згідно довідки начальника відділення СПС-1 (а.п. 4) на час подання клопотання адміністрації ДВК №89 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , останній дійсно мав 4 заохочення, але і 1 стягнення, яке хоч і погашене на час звернення до суду, але його він отримав 06.02.2015 року, що свідчить про те, що він своєю поведінкою не доказав за весь строк покарання свого виправлення. Тому у задоволенні подання адміністрації ДВК №89 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 повинно бути відмовлено.

Крім того, згідно характеристиці засудженого, яку було складено адміністрацією Дніпропетровської ВК №89 (а.п.3), ОСОБА_8 за весь час відбування ним покарання загалом хоча і характеризується позитивно, але з урахуванням його поведінки за весь час відбування ним покарання йому до цього було двічі: 05.02.2015 року та 25.12.2015 року, - відмовлено відповідно у задоволенні клопотань про можливість застосування зміни умов тримання (ст.ст. 100,101 КВК України) та про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (ст.82 КК України), як такому, що не стає на шлях виправлення.

Виходячи з вказаного вище, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, так як вони підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду і які суд взяв до уваги, роблячи свої висновки; ці докази не містять суперечностей. Крім того, за думкою колегії суддів судом першої інстанції був правильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, так як не був застосований кримінальний закон, який не підлягає застосуванню, а саме ст. 81 КК України, тому що за результатами розгляду клопотання суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що засуджений ОСОБА_8 не довів свого виправлення.
Отже, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тобто відповідає вимогам ст.370 КПК України, а тому підстав для задоволення вимог апеляційної скарги засудженого та зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

За таких обставин та з огляду на те, що ОСОБА_8 19.09.2016 року був звільнений з ДВК №89 по відбуттю строку покарання, його апеляція повинна бути залишена без задоволення, а ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 повинна бути залишена без змін.
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Відповідно до ст. 532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

--------------- ------------------ --------------

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4