Справа № 206/546/2012
Провадження №11/772/5/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду від 25 червня 2013 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сенечів,Долинського району, Івано-Франківської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше несудимого,засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.121, п.4,7,12 ч.2 ст.115 КК України до покарання: за ч.1 ст.121 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, за п.4,7,12 ч.2 ст.115 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, жителя АДРЕСА_3 , освіта професійно-технічна, неодруженого, працюючого електрозварювальником на ТОВ «Керамік», раніше несудимого,

засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.186, п.4,7,12 ч.2 ст.115 КК України до покарання: за ч.2 ст.186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, за п.4,7,12 ч.2 ст.115 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_10 залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 2 415 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 70 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Долю речових доказів вирішено.

за участю секретаря ОСОБА_12

прокурора: ОСОБА_13 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_14

засуджених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В :
Згідно вироку Вінницького міського суду від 25 червня 2013 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними та засуджено за вчинення наступного.

09.05.2009 року приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні кв. АДРЕСА_4 , з мотивів неприязних стосунків, які склались між ним та ОСОБА_10 під час знайомства, підбурюваний жагою до помсти, умисно заподіяв останньому згідно висновку судово-медичної експертизи №1723 від 15.07.2009 року тяжкі тілесні ушкодження шляхом нанесення численних ударів руками та ногами по тулубу та голові у вигляді закритої черепно-мозкової травми перелому пірамідки правої скроневої кістки (основи черепа), забою головного мозку, субарахноїдальної гематоми, субарахноїдального крововиливу, гематоми в ділянках обох очей, забою м`яких тканин обличчя; закритої тупої травми живота з розривом тонкого кишковика; забою лівої нирки.

ОСОБА_9 09.05.2009 року приблизно о 12 год. 00 хв., знаходячись в кв. АДРЕСА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, яке належить громадянину ОСОБА_10 , користуючись тим, що останній в силу алкогольного сп`яніння не може чинити опір, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилося у нанесенні одного удару кулаком в область черевної порожнини, зняв з його правої руки ланцюжок із жовтого металу вартістю 40 грн.

Крім того, 11.02.2010 р. в проміжок часу з 19 год. до 22 год. під час розпиття спиртного ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_3 , між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 на побутовому ґрунті виникла суперечка, під час якої ОСОБА_9 внаслідок раптово виниклої агресії, з хуліганських мотивів, використовуючи малозначність конфлікту, умисно та безпричинно наніс два удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_15 . В той час ОСОБА_8 , вирішивши підтримати незаконні та насильницькі дії ОСОБА_9 , разом з останнім вивів ОСОБА_15 в коридор квартири, де безпричинно розпочали побиття потерпілого. Потім, спільно та умисно, з хуліганських спонукань, з метою позбавлення життя останнього нанесли кожен більше десяти ударів кулаками обох рук в область голови, грудей та тулуба.

В подальшому, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний намір, який був направлений на позбавлення життя ОСОБА_15 , побачили, що від отриманих тілесних ушкоджень він впав на підлогу коридору, тим самим завідомо для винних знаходився у безпорадному стані.

Після цього, свідомо припускаючи можливість настання смерті, з хуліганських спонукань, тобто, діючи без будь-якої на те вагомої причини, з мотиву явної неповаги до загальноприйнятих норм поведінки в побуті, демонстративній зневазі до норм моралі, що регламентують правила співжиття та співвідносин між людьми, цінність та невід`ємність права кожної людини на життя, шляхом приниження ОСОБА_15 та застосування до нього фізичної сили, з особливою зухвалістю, що супроводжувалось насильством над особою, ОСОБА_8 з ОСОБА_9 усвідомлюючи, що завдають останньому особливого болю та страждань, умисно нанесли потерпілому обома ногами біля 10-15 ударів кожен в область життєво важливих органів: голови, грудей, живота, тим самим завдали останньому особливого болю та страждань. В подальшому, з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_15 , взяли його за руки, затягли до ванної кімнати та, повалили на підлогу, де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його наслідки у вигляді настання смерті та бажаючи цього, усвідомлюючи, що потерпілий не чинить опору та не представляє собою загрозу їхньому життю та здоров`я, протиправно, свавільно, без будь-яких вагань, повторно та почергово, прикладаючи максимум зусиль, виявляючи ознаки особливої жорстокості, розуміючи при цьому, що своїми діями завдають потерпілому особливих страждань, нанесли біля десяти ударів обома ногами в область голови, грудей та живота, внаслідок чого ОСОБА_15 помер на місці пригоди.

Вчинивши вказані дії та переконавшись в смерті ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою уникнення відповідальності за скоєне вбивство намагались приховати сліди злочину. Зокрема, ОСОБА_8 , взявши труп за руки, витяг його з квартири у двір будинку, де і залишив. ОСОБА_9 тим часом мокрою ганчіркою витер кров потерпілого у ванній кімнаті та у коридорі.

Згідно висновку СМЕ №120 від 18.03.2010 року смерть ОСОБА_15 настала від отриманої закритої тупої травми грудей та живота, що ускладнилась масивною внутрішньою крововтратою. Між закритою тупою травмою грудей та живота і смертю ОСОБА_15 є причинний зв`язок.

При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудей та живота: крововиливи в м`які тканини грудей, переломи ребер з обох боків по декільком анатомічним лініям з ушкодженням пристінкової плеври, забій легень; крововиливи в передній черевній стінці, розрив тіла підшлункової залози, розриви брижі тонкого кишківника; чисельні садна на обличчі, садна та синці на кінцівках. Всі вищевказані ушкодження у ОСОБА_15 мають ознаки прижиттєвості та виникли незадовго до смерті.

Закрита тупа травма грудей та живота (крововиливи в м`які тканини грудей, переломи ребер з обох боків по декільком анатомічним лініям з ушкодженням пристінкової плеври, забій легень; крововиливи в передній черевній стінці, розрив тіла підшлункової залози, розриви брижі тонкого кишківника у ОСОБА_15 виникли від дії твердого тупого предмету (предметів), має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечна для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Садна на обличчі, садна та синці на кінцівках у ОСОБА_15 виникли від дії твердого тупого предмету (предметів), мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_5 подав апеляцію, просив вирок змінити через істотне порушення кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, виключивши з мотивувальної частини вироку вказівку суду про визнання пом`якшуючою покарання ОСОБА_8 обставиною явку з повинною, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про стягнення з засуджених на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області в рівних долях судових витрат за проведення експертиз, в решті вирок залишити без змін.

Вимоги апеляції мотивовано тим, що судом, не враховано, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були піймані працівниками міліції на «гарячому» з неспростовними доказами їх вини, через що відібрані від них пізнавальні показання, з огляду на подальшу поведінку в ході досудового та судового слідства, жодним чином не можуть розцінюватись як пом`якшуюча обставина.

Крім того ОСОБА_8 на досудовому слідстві та в ході судового розгляду постійно змінював свої показання щодо фактичних обставин справи, причетності до вчинення злочинів ОСОБА_9 зазначав, що умислу на вбивство ОСОБА_15 не мав та постійно змінював позицію щодо визнання вини у скоєних злочинах, висловлюючи прикрість за те, що з ним сталося, а не засуджуючи своїх дій та спричинених наслідків.

Також, судом першої інстанції, всупереч вимог ст.93 КПК 1960 року, при постановлені рішення не було вирішено питання щодо судових витрат, які мають бути стягнуті з засуджених на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області в рівних долях.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляцію і просив вирок відносно засудженого ОСОБА_8 змінити, виключивши із його обвинувачення кваліфікуючі ознаки, передбачені п.4, 7, 12 ч.2 ст.115 КК України і перекваліфікувати його дії на ч.2 ст.121 КК України та пом`якшити йому міру кримінального покарання.

Захисник ОСОБА_7 посилається на те, що судом першої інстанції не наведено мотивів, щодо наміру ОСОБА_8 застосувати до потерпілого ОСОБА_15 мучення, тортури, мордування та інші дії, які б завдали ОСОБА_15 особливі фізичні, психічні чи моральні страждання, відсутній судово-медичний висновок про те, що ОСОБА_15 в момент нанесення тілесних ушкоджень відчував особливі муки і страждання, не прийнято до уваги, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 розпивали спиртні напої у квартирі, власником якої є ОСОБА_9 , який згідно висновку комплексної стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи №93 від 06.04.10 р. в період вчинення злочину перебував у стані емоційного збудження (роздратування, обурення) на дії потерпілого, судом не наведено конкретних обставин, які б свідчили про наявність хуліганського мотиву, а також судом не досліджено ступінь, характер участі кожного з засуджених у злочині, не розмежовано, хто, які тілесні ушкодження наніс ОСОБА_15 , що свідчить про вчинення вбивства групою осіб у бійці за відсутності попередньої змови групою осіб. ОСОБА_8 , наносячи тілесні ушкодження потерпілому не передбачав настання смерті, не мав і не ставив таку мету, не бажав смерті, тому в його діях за цим епізодом є склад злочину, передбачений ч.2 ст.121 КК України.Крім того, судом при призначенні покарання не враховано як обставину, що пом`якшує покарання наявність трьох дітей.

Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляції просив вирок в частині засудження ОСОБА_9 за п.4,7,12 ч.2 ст.115 КК України скасувати, кримінальну справу в цій частині закрити, а в частині засудження за ч.2 ст.186 КК України змінити, обравши покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Вимоги мотивовано тим, що судом безпідставно не застосовано при призначенні покарання за ч.2 ст.186 КК ст.691 КК України, оскільки в матеріалах справи містяться докази з`явлення ОСОБА_9 із зізнанням, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, добровільного відшкодування збитку.

При вирішенні питання, щодо наявності вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого п.4,7,12 ч.2 ст.115 КК України допущено однобічність, неповноту, оскільки не дано оцінки показам свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , безпідставно зроблено висновок про неправдивість показів ОСОБА_9 , не взято до уваги відсутність крові ОСОБА_15 на одязі, взутті, тілі ОСОБА_9 , на з`ясовано, чому за результатами бійки у ОСОБА_9 не було тілесних ушкоджень, не оцінено те, що ОСОБА_8 міг умисно оговорити ОСОБА_9 , який боявся ОСОБА_8 , не дано належної оцінки експертизам, не розмежовано хто і які тілесні ушкодження наніс потерпілому, не визначено ступінь участі, не з`ясовано зміст і спрямованість умислу, необґрунтовано застосовано солідарний порядок стягнення моральної шкоди.

Відповідно захисник вважає, що вирок в частині засудження ОСОБА_9 за ч.4,7,12 ч.2 ст.115 КК України підлягає скасуванню з закриттям кримінальної справи в зв`язку з недоведеністю, враховуючи пом`якшуючі обставини вчинення злочину за ч.2 ст.186 КК України, можливо при призначенні покарання застосувати ст.75 КК України.

Засуджений ОСОБА_8 подав апеляцію, просив повернути справу на додаткове розслідування, поскільки вважає, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_13 , який просив задовольнити апеляцію прокурора, заперечував проти апеляцій захисників, ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляцію, щодо апеляції прокурора покладався на розсуд суду, захисника ОСОБА_14 , яка підтримала апеляцію захисника ОСОБА_7 , просила задовольнити, засудженого ОСОБА_9 , який просив задовольнити апеляцію захисника ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляцію, заперечував проти апеляції прокурора, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій, суд вважає, що апеляціяї прокурора, захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 367 КПК України істотне порушення вимог кримінально процесуального закону є підставою для скасування вироку при розгляді справи у апеляційному суді.
У відповідності до ч.1 ст.370 КПК України істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону є таке порушення, яке перешкодило або могло перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.
Відповідно захисник вважає, що вирок в частині засудження ОСОБА_9 за ч.4,7,12 ч.2 ст. 115 КК України підлягає скасуванню з закриттям кримінальної справи в зв`язку з недоведеністю, враховуючи пом`якшуючі обставини вчинення злочину за ч.2 ст. 186 КК України, можливо при призначенні покарання застосувати ст.75 КК України.
Засуджений ОСОБА_8 подав апеляцію, просив повернути справу на додаткове розслідування, поскільки вважає, що обвинувачення грунтується на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_13 , який просив задовольнити апеляцію прокурора, заперечував проти апеляцій захисників, ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_19 , який просив задовольнити його апеляцію, щодо апеляції прокурора покладався на розсуд суду, захисника ОСОБА_14 , яка підтримала апеляцію захисника ОСОБА_7 , просила задовольнити, засудженого ОСОБА_9 , який просив задовольнити апеляцію захисника ОСОБА_19 , засудженого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляцію, заперечував проти апеляції прокурора, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій, суд вважає, що подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно ст.365 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.
У відповідності до п. З ч. 1 ст. 367 КПК України істотне порушення вимог кримінально процесуального закону є підставою для скасування вироку при розгляді справи у апеляційному суді.
У відповідності до ч.І ст.370 КПК України істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону є таке порушення, яке перешкодило або могло перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обгрунтований і справедливий вирок.
Згідно 4.2 ст.16 -2 КПК визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідної кримінальної справи, скарги, подання чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який ураховує кількість справ, що знаходиться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків, ухвал та постанов для судді, який брав участь в ухваленні вироку, ухвали та постанови, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів. Після визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, внесення змін до реєстраційних даних щодо цієї справи, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду не допускається, крім випадків, установлених законом.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29.12.2011 року вирок Замостянського районного суду м. Вінниці від 27.09.2011 року стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.
Після надходження до суду першої інстанції, матеріали кримінальної справи були передані судді ОСОБА_20 в порушення вимог ст. 16-2 КПК України 1960 року, оскільки в матеріалах справи відсутній протокол автоматизованого розподілу справи між суддями.
Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.01.2012 року задоволено самовідвід судді ОСОБА_20 , кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.І ст.121, п.4,7,12 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_9 за ч.2 ст.186, п.4,7,12 ч.2 ст. 115 КК України предано судді ОСОБА_1 з порушеннями вимог ст. 16-2 КПК України 1960 року, оскільки в Д-3 відсутні відомості про автоматизований перерозподіл кримінального провадження а в матеріалах справи відсутній протокол автоматизованого розподілу справи між суддями.
На думку колегії суддів відсутність в Д-3 відомосей про автоматизований перерозподіл кримінального провадження а в матеріалах справи відсутній протокол автоматизованого розподілу справи між суддями вказує на істотні порушення кримінально процесуального закону, що призвело до розгляду справи незаконним складом суду.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 370 КПК України розгляд справи незаконним складом суду є істотним порушенням кримінально-процесуального закону і безумовною підставою для скасування вироку.
Тому на підставі п.2 ч.2 ст.370 КПК 1960 року у звязку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону , вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.
Відповідно ст.374 КПК України, враховуючи те, що судом першої інстанції були допущені істотні порушення кримінально-процесуального закону, зазначені в п.2 ч.2 ст.370 КПК України, які виключили можливість постановления вироку, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів , переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого кримінального закону та покарання .
Враховуючи наведене, апеляційний суд не вправі дати оцінку доводам викладеним в апеляціях з доповненнями щодо невідповідності висновків суду , викладених у вироку фактичним обставинам справи, законності, обґрунтованості вироку, наявності чи відсутності інших істотних порушень кримінально - процесуального закону.
При новому судовому розгляді кримінальної справи суду необхідно виконати вимоги КПК України, які регулюють порядок визначення складу колегії суддів для розгляду конкретної справи, процедуру судового розгляду, забезпечивши дотримання процесуальних прав всіх учасників процесу, прийняти по справі законне і обгрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 365. 366. 367. 370. 374 КПК України (1960 року), апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_19 , ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду від 25 червня 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.І ст. 121, п.4, 7, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 за ч.2 ст.186, п.4, 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України - задовольнити частково.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.І ст. 121, п.4, 7, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 за ч.2 ст.186, п.4, 7, 12 ч.2 ст.115 КК України скасувати, кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.І ст. 121, п.4, 7, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 за ч.2 ст.186, п.4, 7, 12 ч.2 ст.115 КК України направити до Вінницького міського суду Вінницької області на новий судовий розгляд в іншому складі.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
Судді
з оригіналом згідно
суддя