АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/590/16 Справа № 183/1949/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, гр.України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого за ч.2 ст.186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, за ч.1 ст.187 КК України до чотирьох років шести місяців позбавленя волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Зараховано в строк відбування покарання, час знаходження під вартою на стадії досудового розслідування з 05 грудня 2014 року по 16 березня 2015 року включно, на підставі ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком три роки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції у встановлені ними дні;

не виїжджати без їх дозволу за межі України на постійне проживання;

повідомляти їх про зміну місця свого проживання.

За апеляційною скаргою заступника прокурора області ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі заступник прокурора області ОСОБА_7 , вважає, що зазначений вирок підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (безпідставне застосування положень ст.75 КК України) та внаслідок цього невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає вирок суду в частині призначеного покарання необґрунтованим та невмотивованим. Суд безпідставно звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання, не взяв до уваги тяжкість вчинених злочинів, спосіб їх вчинення, стійкість умислу обвинуваченого, не мотивував які саме обставини справи та дані про особу винного дають підстави для висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.

Просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч.1 ст.187 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що 08 листопада 2014 року близько 12 годин 45 хвилин знаходився поблизу магазину ПП «Матвієнко», розташованого по вул. Боженко, 23а м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на грабіж, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 08 листопада 2014 року близько 12 годин 50 хвилин ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер протиправних дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, зайшов до приміщення крамниці ПП «Матвієнко», розташованого по вул. Боженко,23а м. Новомосковська, де побачив продавця ОСОБА_10 , в якої на шиї був золотий ланцюжок та золотий хрестик, після чого почав їй погрожувати дерев`яною палицею, яку знайшов наподалік на вулиці та заздалегідь приготував для вчинення грабежу, та вимагати віддати йому золотий ланцюжок 585 проби та золотий хрестик 585 проби загальною вагою 5 грам, що належать останній, а також грошові кошти із каси крамниці.
Зважаючи на психологічний стан ОСОБА_10 , яка була налякана, остання була змушена погодитись та віддати ОСОБА_6 вказані золотий ланцюжок та золотий хрестик загальною вагою 5 грамів 585 проби вартістю 1500 гривень, що їй належать, та грошові кошти з каси крамниці в сумі 5300 гривень, що належать ОСОБА_11 .
В подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік у невідомому напрямку та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1500 гривень та ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 5300 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 11 листопада 2014 року близько 20 годин 40 хвилин знаходився поблизу крамниці ПП «Ісаєвой», розташованого по вул. Червоноармійській, 24 м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 11 листопада 2014 року близько 20 годин 45 хвилин ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер протиправних дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, зайшов до приміщення крамниці ПП «Ісаєва О.П.», розташованої по вул.Червоноармійській 24 м.Новомосковська, де в присутності двох продавців крамниці ОСОБА_12 та ОСОБА_13 схопив обробний ніж, що лежав на прилавку, та, погрожуючи ним, почав вимагати віддати йому гроші з каси крамниці. Зважаючи на психологічний стан ОСОБА_12 , була налякана, остання віддала ОСОБА_6 з каси крамниці грошові кошти в сумі 905 грн., що належать ОСОБА_14 .
В подальшому ОСОБА_6 на вимоги продавців повернути гроші не відреагував, з викраденими грошима з місця скоєння злочину втік та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 905 гривень.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, яка повністю підтримала апеляцію заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку з її необґрунтованістю, перевіривши надані матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Дніпропетровської області підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, повністю відповідають матеріалам кримінального провадження та підтверджені ретельно дослідженими у судовому засіданні доказами та є правильними. Фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_6 та юридична кваліфікація дій обвинуваченого учасниками судового провадження не оскаржуються.
Доводи в апеляційній скарзі прокурора про визнання призначеного ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України такими, що не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, слід визнати обґрунтованими.

Застосовуючи до ОСОБА_6 ст.75 КК України, суд урахував тяжкість вчиненого злочину, та послався на повне визнання вини, позитивну характеристику, що раніше не судимий, стан здоров`я, на думку потерпілих. Наведені обставини, за переконанням суду першої інстанції, свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання. Так, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, навівши у вироку обставини, які впливають на вид і розмір покарання, не врахував належним чином характер вчинених злочинів, які відносяться до умисних тяжких злочинів.
Судом було взято до уваги дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, має виразкову хворобу середнього ступеню тяжкості, хронічний гастродуоденіт в стадії загострення, має на утриманні матір похилого віку, яка страждає на тяжке захворювання та потребує постійного нагляду лікаря-нарколога, те що він раніше не судимий, також судом була врахована і думка потерпілих, які просили призначити ОСОБА_6 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілим.

Як убачається з вироку, суд недостатньо врахував ступінь суспільної небезпеки, обставини вчинення тяжких кримінальних правопорушень обвинуваченим. Належним чином не вмотивував, які саме обставини справи та дані про особу винного дають підстави для висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_6 підлягає скасуванню згідно зі ст. 414 КПК України у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, з ухваленням відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України вироку суду апеляційної інстанції.
Таким чином, призначене ОСОБА_6 покарання є несправедливим внаслідок м`якості, а тому, колегія суддів вважає за необхідне вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок.
Враховуючи вищенаведені обставини та відповідно до вимог ст.65 КК України колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати загальним засадам призначення покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 372, 404, 405, 407,
420 КПК України, колегія суддів, -
ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської
області ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.186 КК України чотири роки позбавлення волі, за ч.1 ст.187 КК України чотири роки шість місяців позбавленя волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбування покарання, час знаходження обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою на стадії досудового розслідування з 05 грудня 2014 року по 16 березня 2015 року включно, на підставі ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту взяття його під варту.

В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ______________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4