Дата документу 15.03.2016

Справа № 334/1241/16-к
Провадження № 1-кп/334/177/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя в складі головуючого -судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який має середню освіту, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , , раніше судимого:
13.10.2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч.1 ст. 185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;
10.05.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2011 року та визначено остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;
18.02.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.05.2012 року та визначено остаточне покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі;
29.09.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки,
за обвинуваченням за ч. 2 ст. 185 КК України

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи особою раніше неодноразово засудженою за скоєння злочинів проти власності, судимості за які у встановленому законом порядку не зняті і не погашені, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив і під час відбуття покарання за вироком Ленінського суду від 29.09.2015 року , знову скоїв аналогічний злочин .

Так, 25 грудня 2015 року, з 20 години до 20 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги потерпілої та свідків, таємно викрав вироби, які знаходились в шухлядці серванта та належали ОСОБА_5 , а саме: сережки із золота 585 проби, вагою 0,3 гр, вартістю 175 грн ; підвіс із золота 585 проби, вагою 0,3 гр, вартістю 200 грн ; булавку із золота 585 проби, вагою 1.9 грн, вартістю 900 грн, на загальну суму 1275 грн , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду..

Під час досудового слідства ОСОБА_5 заявлено цивільний позов на зазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, визнав повністю, розкаявся у вчиненому , підтвердив, що обставини злочину вірно викладені в обвинувальному акті. Цивільний позов визнав в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 25.12.2015 року запросила друзів, серед яких був і ОСОБА_4 , до себе. Вживали спиртні напої. Яким чином ОСОБА_4 заволодів золотими прикрасами , які знаходились в серванті за склом, вона не бачила. Відсутність прикрас виявили вже після новорічних свят. До подачі заяви в поліцію, вона пропонувала ОСОБА_4 повернути прикраси і лише після відмови, звернулась в поліцію з заявою про крадіжку. До теперішнього часу золоті вироби або їх вартість їй не повернуто, але просить ОСОБА_4 суворо не карати. Цивільний позов підтримала в повному обсязі.

На підставі ч.3 ст.349 КК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє ОСОБА_4 зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушеннях в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення його до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України ОСОБА_4 вчинив злочин, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Щодо особи винного, суд враховує, що обвинувачений раніше був засуджений за скоєння злочинів проти власності, судимість не знята і не погашена за попередніми вироками , скоїв злочин під час відбуття покарання за вироком Ленінського суду від 29.09.2015 року.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, суд відносить наявність щирого каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України - рецедив.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченої, у вигляді позбавлення волі

На підставі ч.1 ст. 71 КК України суд вважає за необхідне частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_4 невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2015 року.

Цивільний позов ОСОБА_5 на суму 1275 грн є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-370,373-374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2015 року, остаточно призначивши покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою в СІЗО №10 м. Запоріжжя .

Строк відбуття покарання рахувати з 19 лютого 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1275 грн .

Речові докази: спеціфікацію ломбарду « ОСОБА_6 і компанія «Ломбард Капітал» від 25.12.2015 року знищити.

На вирок може бути подана апеляція в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який утримується під вартою протягом 30 днів з дня отримання копії вироку в умовах СІЗО.

Суддя: ОСОБА_1