Єдиний унікальний номер 719/265/16-к
Номер провадження 1-кп/719/31/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новодністровськ, Чернівецької області кримінальне провадження № 0000003 від 19.02.2016р., по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, розлученого, має одну малолітню дитину, раніше судимого Тернопільським міськрайонним судом 18.09.2008р. за ч. 2 ст. 342, ч.2 ст.345, ч.1 ст.70, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців; 13.12.2009р. за ч.1 ст. 185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 02.04.2015 року за ч.2 ст. 263, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі п.в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи незняту і непогашену в установленому законом порядку судимість, навесні 2014 року, точна дата і час не встановлені, маючи намір заволодіти автомобілем марки «ВАЗ», модель «2106», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , перебуваючи в м.Новодністровськ, Чернівецької області, повідомив ОСОБА_5 заздалегідь неправдиві відомості про те, що відремонтує вищезгаданий автомобіль та поверне після тимчасового користування. Отримавши від ОСОБА_5 автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_4 будь-яких дій щодо його ремонту не виконав, натомість продав автомобіль невідомій йому особі ОСОБА_6 , а коштами розпорядився на власний розсуд. Такими діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди ОСОБА_5 на загальну суму 17527,36 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що навесні 2014 року, точної дати і часу він не пригадує, працюючи в домогосподарстві ОСОБА_5 в м.Новодністровськ, Чернівецької області, повідомив останнього що відремонтує належний йому на праві власності автомобіль марки «ВАЗ», модель «2106», білого кольору. Проте, наміру ремонтувати автомобіль у нього не було, а тому, отримавши від потерпілого автомобіль та документи на нього, він відбуксирував автомобіль в м. Сокиряни, Сокирянський район, Чернівецької області, де продав невідомій йому особі за 2-3 тисячі гривень. Отриманими коштами розпорядився на власний розсуд. Із вартістю викраденого майна погоджується. Повідомив, що на даний час із потерпілим примирився, в останнього притензій до нього не має. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Згідно висновку експерта №660-а від 06.10.2015р. середня ринкова вартість автомобіля марки «ВАЗ», модель «2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1980 року випуску, станом на травень 2014 року складала 17527, 36 грн.

Судом встановлено, що на даний час державний номерний знак НОМЕР_1 в кількості 2 шт. визнано речовим доказом згідно постанови від 23.03.2015р. про визнання речовим доказом та прилучення його до кримінального провадження як речовий доказ в кримінальному провадженні № 0000003 від 19.02.2015р., та останній передано на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_5 , що підтверджується квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000003 від 19.02.2015р.

Як вбачається із вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.12.2009року по справі № 1-748/09 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та йому призначено на підставі ст. 71 КК України остаточну міру покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно довідки про звільнення серії ЛЬВ № 05-757 обвинувачений ОСОБА_4 умовно-достроково звільнений на підставі ст. 81 КК України 28.11.2011р. Таким чином, на момент вчинення вищезгаданого діяння судимість за вчинення попереднього злочину була незнята та непогашена.

Оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене, діям обвинуваченого ОСОБА_4 надана правильна правова кваліфікація та вчинене слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України шахрайство (заволодіння чужим майном шляхом обману), вчинене повторно.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подав в суд письмову заяву від 08.09.2016р., згідно якої просить кримінальне провадження розглядати без його участі, вказує, що претензій до ОСОБА_4 не має.

За таких обставин, враховуючи ч. 1 ст. 325 КПК України, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку проводити розгляд справи у відсутності вищевказаного потерпілого.

Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. із змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , є заява на видачу паспорта; копія паспорта та ідентифікаційного номера, характеристика № НОМЕР_2 від 20.07.2016р., згідно якої обвинувачений характеризується позитивно; довідки лікаря-психіатра № 03-7/2447 від 26.05.2015р. та лікаря-нарколога № 3661 від 02.09.2016р., згідно яких обвинувачений не перебуває на обліку у вказаних лікарів; довідка УІЗ ГУНП в Чернівецькій області № 50-08092016/73018 від 08.09.2016р. та від 09.09.2016р. про наявність судимостей; вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.12.2009р. по справі № 1-748/09, від 02.04.2015р. по справі № 607/3473/15-к, від 18.09.2008р. по справі №1-687/08р., довідка про звільнення серії ЛЬВ №05-757, довідка про стан здоров`я від 29.09.2016р., довідка № 680 від 30.09.2016р. про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Судом встановлено, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, примирення із потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При цьому, суд відхиляє доводи обвинуваченого про те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина та прабабуся ОСОБА_7 , оскільки останнім жодних доказів надання вищезгаданим особам матеріальної чи іншої допомоги не надано.

Також обвинуваченим не надано суду доказів, що було прийнято рішення про надання йому статусу учасника бойових дій як учаснику АТО відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014р. «Про затвердження Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення», а подана довідка є лише підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Матеріальна шкода вчиненим заподіяна ОСОБА_5 на суму 17527,36 грн.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує, що останній вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав повністю, своїми діями сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся в скоєному, примирився із потерпілим, його вік, стан його здоров`я, проте останній раніше неодноразово судимий, не працює, на шлях виправлення не став, а тому беручи до уваги всі вказані обставини в сукупності, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України. При цьому, оскільки останній не має постійного місця праці, суд вважає, що недоцільно призначати ОСОБА_4 покарання у виді штрафу та виправних робіт, а тому слід призначити покарання у виді обмеження волі. На думку суду, таке покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягнення на користь держави документально підтверджені судові витрати на залучення експерта в сумі 429, 66 грн.

На підставі ст.ст. 12, 65, 66, 190 КК України, керуючись ст.ст. 100, 124, 325, 349, 368-371, 373-376, 392-395, 532 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 3 місяці.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 429, 66 грн. (чотириста двадцять дев`ять гривень 66 копійок).

Речовий доказ: державний номерний знак НОМЕР_1 в кількості 2 штуки, який переданий на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_5 - залишити останньому

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження, які були присутні під час проголошення вироку, мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: