ухвала іменем україни 26 жовтня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 грудня 2015 року.

Вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року, залишеним ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 грудня 2015 року без змін,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку с. Великі Боровиці Білогірського району Хмельницької області, яка мешкає у цьому селі на АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено за ст. 128 КК України до 155 (сто п`ятдесят п`ять) годин громадських робіт.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за те, що вона27 березня 2015 року о 21.00 год., перебуваючи навпроти господарства АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин нанесла декілька ударів долонями рук по обличчю та голові ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_7 , не маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, штовхнула ОСОБА_8 , від чого остання впала на асфальтоване покриття проїжджої частини, в результаті чого отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
У касаційній скарзі захисник засудженої адвокат ОСОБА_6 просить судові рішення щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на неповноту судового розгляду, неправильну оцінку доказів, і, як наслідок, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Стверджує, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на дані істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, через що ОСОБА_7 її було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи цієї скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповіднодо ст. 438 КПК України до компетенції касаційного суду не належитьперевірка обставин, зазначених у статтях 410, 411 КПК України щодо неповнотисудового та досудового слідства, невідповідності висновків суду, викладениху вироку, фактичним обставинам провадження. У зв`язку з наведеним доводи захисника в цій частині у касаційному порядку перегляду не підлягають.
Згідно зі ст. 94 КПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, який постановив вирок, і ці вимоги закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.
Разом із тим даних, які б свідчили, що стосовно ОСОБА_7 неправильно застосовано кримінальний закон, допущено істотні порушення кримінального процесуального закону чи що призначене їй покарання не відповідає тяжкості вчиненого та особі засудженої, не виявлено.
Як вбачається з матеріалів провадження, висновки про доведеність вини ОСОБА_7 , яка свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала, та кваліфікацію її дій за ст. 128 КК України суд зробив на підставі зібраних у провадженні й детально досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.
При цьому суд в обґрунтування обвинувачення вмотивовано послався на показання самої потерпілої ОСОБА_8 , котра впевнено вказала на ОСОБА_7 , як на особу, що вчинила стосовно неї злочин і за встановлених у вироку обставин нанесла їй середньої тяжкості тілесні ушкодження і вони не суперечать показанням неповнолітніх свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з яких вбачається, що саме ОСОБА_7 під час сварки загинала руку потерпілій, а потім штовхнула її на проїжджу частину.
Показання потерпілої й згаданих свідків об`єктивно підтверджені висновком експерта Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 12 травня 2015рок №184 про характер, локалізацію, механізм утворення та ступінь тяжкості виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень. Цей висновок був ретельно перевірений судом першої інстанції, у тому числі і шляхом допиту експерта, а тому підстав ставити його під сумнів немає.
Наведені у вироку докази в обґрунтування винуватості ОСОБА_7 , узгоджуються між собою та підтверджують її винуватість у спричиненні потерпілій ОСОБА_8 з необережності середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Правильно встановивши всі обставини вчиненого засудженою злочину, суд правильно кваліфікував її дії за ст. 128 КК України.
Суди першої та апеляційної інстанцій ретельно перевірили доводи, аналогічні викладеним у касаційній скарзі захисника, про відсутність у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст. 128 КК України. Наведені в судових рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими, такими, що відповідають матеріалам провадження.
Ухвала апеляційного суду постановлена згідно з вимогами кримінального процесуального закону, належним чином мотивована і відповідає ст. 419 КПК України.
Покарання, призначене ОСОБА_7 , відповідає вимогам ст. 65 КК України.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, статтями 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3