Справа № 520/1340/15-к
Провадження № 1-кп/520/632/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.10.2016 року Київський районний суд м. Одеси
у складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника потерпілої особи ТОВ «Інфомір» ОСОБА_5
потерпілої особи ТОВ НВП «ТЕНЕТ» ОСОБА_6
при розгляді у підготовчому судовому засіданні обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000072 від 09.01.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований і який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-23.12.2009 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.185 ч.І, ст.15, ст.185 ч.2, ст.185 ч.2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі; звільненого від подальшого відбування покарання 17.09.2011 року на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2011 року, згідно ст.3 п. «а» ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011 року;

-27.02.2012 року Суворовським райсудом м. Одеси за ст.185 ч.1 КК України до 6 місяців арешту; звільненого від подальшого відбування покарання 20.04.2012 року по закінченню строку відбування покарання призначеного судом;

-15.10.2013 року Київським районним судом м. Одеси за ст.185 ч.2 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі; звільненого від подальшого відбування покарання 15.11.2013 року по закінченню строку відбування покарання призначеного судом;

-18.02.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.185 ч.2 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, покарання призначене судом не відбув, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

В с т а н о в и в :

В стадії підготовчого судового засідання в провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальна справа відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням в скоєнні ним злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить суд призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України.

Представник потерпілої особи ТОВ «Інфомір» м.Одеса ОСОБА_5 не заперечує проти призначення справи до розгляду.
Представник потерпілої особи ТОВ НВП «ТЕНЕТ» ОСОБА_6 не заперечує проти призначення справи до розгляду.
Захисник та обвинувачений у підготовчому судовому засіданні полагаються на розсуд суду про можливість призначення справи до її розгляду судом по суті.

Суд, вислухавши думку сторін по справі, перевіривши обвинувальний акт з додатками на відповідність вимогам КПК України, приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками не відповідає вимогам КПК України, оскільки досудове слідство допустило істотні порушення вимог чинного кримінального та кримінально процесуального законодавства України, чим допущено порушення права обвинуваченого на захист, оскільки прокурор зовсім не усунув недоліки обвинувального акту, на які раніше вказували інші склади судів, які письмово вказані в Ухвалі апеляційного суду Одеської області від 8 червня 2016 року та в ухвалах Київського районного суду м.Одеси від 18 липня 2016 року та від 13.09.2016 року, тому враховуючи суттєве порушення чинного законодавства України необхідно обвинувальний та реєстр матеріалів досудового розслідування повторно повернути прокурору з наступних підстав.

П. 3 ст.314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, як повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно до ст..2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

У відповідності до вимог ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими КПК України.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.374 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України є такі порушення вимог КПК України, які перешкоджали чи могли перешкоджати суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вказана кримінальна справа, після скасування вироку суду, за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000072 від 30.01.2015 року та обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000577 від 09.02.2015 року, яка судом була об`єднана в одно провадження, Ухвалою Київського районного суду від 18 липня 2016 року була повернуто прокурору для усунення недоліків.

Крім того, ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 13.09.2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , який був повторно направлений до суду без виконання ухвали суду від 18.07.2016 року, тобто без усунення недоліків обвинувального акту, вказаних в ухвалі суду, повторно повернутий прокурору для усунення недоліків.

12.10.2016 року прокурором повторно направлений до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000072 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно тексту обвинувального акта ОСОБА_7 досудовим слідством обвинувачується в скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.185 КК України по 29 епізодах в скоєнні таємного викрадення чужого майна, тобто в скоєнні закінчених складів злочинів.

З тексту обвинувального акту видно, що потерпілими особами є ТОВ «ТЕНЕТ» м.Одеса, якому спричинено майнову шкоду в розмірі 2 700 грн. 57 коп. та ТОВ «Інфомір» м.Одеса, якому спричинене майнову шкоду в сумі 12 303 грн.20 коп.

Предметами злочинів є телекомунікаційний кабель «UTP cat 5е».

В обвинувальному акті та в реєстрі матеріалів досудового розслідування зовсім відсутня інформація про вартість предметів злочину.

В обвинувальному акті, після викладення обставин справи, фактично відсутнє формування обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, оскільки обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України - є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити:
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими;
- правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті(частини статті)закону України про кримінальну відповідальність;
- формулювання обвинувачення.
Суд приходить до висновку про те, що досудове слідство та прокурор допустили суттєві недоліки обвинувального акту, чим допустили порушення чинного кримінального та кримінального процесуального законодавства України, оскільки такі недоліки були встановлені раніше, про що інші склади судів вказали в Ухвалі апеляційного суду Одеської області від 8 червня 2016 року, в ухвалі Київського районного суду від 18 липня 2016 року, в ухвалі Київського районного суду від 13.09.2016 року, які прокурор зовсім не усунув і повторно направив в суд обвинувальний акт з тими же недоліками, не прийнявши зовсім ніяких процесуальних мір передбачених КПК України для їх усунення.

Тому, при викладених обставинах суд вважає, що обвинувальний акт не містить відомості про виклад фактичних обставин кримінального провадження, не відповідає вимогам кримінального законодавства та нормам КПК України.

Оскільки згідно до вимог норм кримінального законодавства та КПК України при кримінальному правопорушенні підлягають дослідженню такі фактичні обставини як місце, час та спосіб скоєння злочину, відомості про розмір матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, тобто розмір заподіяних збитків від злочину.

Згідно обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування видно, що вартість предметів злочину в обвинувальному акті досудовим слідством вказана без проведення належної перевірки та оцінки вартості предметів злочину.

Однак, згідно п.7 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, тобто розмір збитків заподіяних злочином, оскільки вартість предметів злочину впливає на правову кваліфікацію дій обвинуваченої особи, тому досудовому слідству необхідно встановити вартість предметів злочину і загальну вартість майна, як предметів злочину.
Даний обвинувальний акт не містить відомості про об`єктивно встановлений експертним шляхом розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, тобто не містить встановленої об`єктивної вартості заподіяних збитків від злочину, обвинувачення не конкретизовано, не по всім епізодам обвинувачення встановлено час, місце скоєння злочинів.
Як видно з обвинувального акта сума шкоди завданої злочином ТОВ «ТЕНЕТ» м.Одеса, якому спричинено майнову шкоду в розмірі 2 700 грн. 57 коп., як вважає досудове слідство, складається з вартості телекомунікаційного кабелю «UTP cat 5е».

Також, як видно з обвинувального акта, сума шкоди завданої злочином ТОВ «Інфомір» м.Одеса якому спричинене майнову шкоду в сумі 12 303 грн.20 коп., як вважає досудове слідство, складається з вартості телекомунікаційного кабелю «UTP cat 5е».

Також в обвинувальному акті вказано, що представником потерпілого ТОВ «Інфомір» заявлено цивільний позов на відшкодування матеріальної і моральної шкоди в сумі 15053 грн. 20 коп., який в матеріалах кримінального провадження відсутній, також відсутня інформація про заявлення цивільного позову та вручення копій обвинуваченому в реєстрі.

Крім того, в обвинувальному акті вказаний представник потерпілої особи, залученої слідчим на період 09.02.2015 року, але у кримінальному провадженні в якості представника потерпілого ТОВ «Інфомір» приймала участь інша особа, про яку відсутні відомості в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Згідно реєстру матеріалів кримінального провадження в матеріалах справи відсутня письмова інформацію про об`єктивне та законне встановлення досудовим слідством вартості предметів злочину. Навпаки, в обвинувальному акті вказано, що в період досудового розслідування експертні дослідження не проводились.
З чого видно, що досудовим слідством без належного встановлення вартості предметів злочину в обвинувальному акті вказано вартість предметів злочину.
При таких обставинах видно, що досудове слідство об`єктивно не встановило розрахунки шкоди спричиненої потерпілим особам від злочинів, так як розрахунок спричиненої шкоди необхідно проводити відповідно до висновків призначеної досудовим слідством товарознавчої експертизи, враховуючи Постанову Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 року №189 »Про затвердження методики оцінки майна».
Про що також вказує в своїх Правових позиціях Пленум Верховного Суду України, які містяться в п.2, п.7, п.22, п.25, п.27 його постанови № 10 від 6.11. 2009 року «Про судову практику в справах про злочини проти власності» про те, що предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість.
Згідно до вимог чинного законодавства України грошова вартість майна, яким заволоділа винна особа, в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна. Вартість відкрито викраденого чужого майна визначається за роздрібними цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутністю зазначених цін на майно його вартість може бути визначено тільки шляхом проведення відповідної експертизи.
При вирішенні питання про кваліфікацію злочинів проти власності судам слід ураховувати також роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Пленум Верховного Суду України № 9 від 25.05. 2003 року »Про деякі питання застосування судами України адміністративного та кримінального законодавства України в зв`язку з набранням чинності Закону України від 22 травня 2003року «Про податок з доходів фізичних осіб».
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні експертиза відсутня, оскільки як видно з матеріалів справи, експертиза про оцінку вартості предметів злочину не проведена, тобто об`єктивно не встановлена вартість викраденого майна у потерпілої особи.
Тому, як вважає суд, в даному кримінальному провадженні є суперечності та суттєві порушення чинного законодавства України щодо формування обвинувачення.
Наведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
В зв`язку з чим, як вважає суд, досудовим слідством також було порушено право обвинуваченого на його захист.
Згідно до вимог чинного законодавства України судом в стадії підготовчого судового засідання встановлені істотні порушення вимог норм КПК України та кримінального законодавства України і тому на підставі ч.1 ст.412 КПК України суд приходить до висновку про те, що вказані, як встановлені судом, істотні порушення чинного законодавства України, без їх належного усунення досудовим слідством, будуть перешкоджати суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення по даній справі.
Прокурором в суді не спростовані допущені слідчим істотні порушення норм чинного КПК України.

Суд вважає, що наведені порушені права обвинуваченого на стадії досудового розслідування повинні бути усунуті органом досудового розслідування, а не судом, оскільки чинним КПК України не передбачена така компетенція суду чи обов`язок суду, на стадії судового провадження вчиняти дії, які вчиняються досудовим слідством в стадії досудового розслідування, які входять в обов`язок посадових осіб при досудовому слідстві.
Суд вважає, що досудовому слідству необхідно усунути всі недоліки встановлені судом в порушенні чинного законодавства, в тому числі і допущені в обвинувальному акті, а також усунути недоліки зв`язані з порушенням прав обвинуваченої особи.
За змістом процесуального закону, передусім, ст.291 КПК України, вимогам закону повинен відповідати не лише обвинувальний акт, а й додані до нього обов`язкові документи, оскільки це сприяє розгляду кримінального провадження протягом розумного строку та виконанню завдань процесуального кодексу, встановлених ст.2 КПК України.
Реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до обвинувального акта, складений слідчим без додержання вимог, встановлених ст.109 КПК України, так як в реєстрі не зазначені без виключень всі процесуальні дії і не всі прийняті слідчим процесуальні рішення які були проведені і прийняті під час досудового розслідування.
Суд приходить до висновку, що вказані порушення чинного законодавства України, які прокурор не усунув після повернення обвинувального акту при повторному затвердженні обвинувального акта і при направленні справи в суд для розгляду судом являються істотною перешкодою для призначення зазначеного кримінального провадження до судового розгляду, тому обвинувальний акт підлягає повторному поверненню прокурору для усунення викладених вище порушень чинного законодавства України.
А можливі твердження про те, що суд вийшов за межі своїх повноважень по даному кримінальному провадженню, даючи оцінку обставинам справи, які підлягають дослідженню в ході судового розгляду кримінального провадження є безпідставними, оскільки суд приймаючи рішення в підготовчому судовому засіданні про повернення обвинувального акта прокурору не досліджував фактичні обставини справи які підлягають дослідженню в ході судового розгляду справи.
Клопотання, що до застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засідання не заявлялося.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3,18 ч.3 ст.42, 45, 46, 48, 109, ст.ст.176-178,179, 206, 291, 314-317, 369-372 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000072 від 09.01.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України, для усунення недоліків обвинувального акта - повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури № 1 Одеської області.
Зобов`язати прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 Одеської області усунути недоліки зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий ОСОБА_1