Справа №127/6682/16-к
Провадження №1-кп/127/733/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2016 р. за № 0000930, 07.09.2016 р. за № 0007062, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10.02.1998 р. Вінницьким обласним судом за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

17.09.1999 р. Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 222 КК України до покарання у виді 2 років виправних робіт з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави;

28.08.2007 р. Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України з урахуванням ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.;

23.10.2013 р. Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України з урахуванням ст. 69, 70 КК України до покарання у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2016 р. біля 10.45 год. в приміщенні ТЦ «Поділля Сіті» по вул. Зодчих, 2 в м. Вінниці ОСОБА_5 помітив раніше не знайому йому ОСОБА_6 , у якої в правій зовнішній кишені куртки знаходився мобільний телефон марки «Ай-фон». В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації свого злочинного умислу на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 , скориставшись сприятливими умовами для вчинення крадіжки, що виключала можливість бути поміченим сторонніми особами, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив, підійшов до ОСОБА_6 і на ескалаторі, що почав рух на перший поверх торгівельного центру, викрав її мобільний телефон марки «Ай-фон». Вартість викраденого мобільного телефону згідно з висновком експерта № 483/16-21 від 23.02.2016 р. становить 24057 грн. Після цього ОСОБА_5 викрадений телефон сховав до правої зовнішньої кишені своєї куртки і в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 24057 грн.

Крім того, 06.09.2016 р. біля 10.20 год. ОСОБА_5 підійшов до магазину «Люкс оптика» по вул. Соборній, 56 в м. Вінниці. Перебуваючи в приміщенні даного магазину, ОСОБА_5 помітив на плечі у ОСОБА_7 , яка також перебувала у приміщенні вказаного магазину біля робочого місця адміністратора та розмовляла з консультантами магазину, незачинену сумку, яка висіла в неї на плечі. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 цього ж дня біля 10.36 год. своєю правою рукою викрав з сумки ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Ай-фон» та поклав його собі в кишеню штанів. Вартість викраденого ОСОБА_5 мобільного телефону згідно з висновком експерта № 2390/16-21 від 26.09.2016 р. становить 4214 грн. Після цього ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 4214 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненні злочину за фактом викрадення майна ОСОБА_6 в судовому засіданні не визнав та суду пояснив, що він проживає неподалік ТЦ «Поділля Сіті», тому часто буває у даному центрі. Телефону ОСОБА_8 він не викрадав, зі свідком ОСОБА_9 не знайомий.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 змінив показання та суду повідомив, що вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Факт вчинення крадіжки мобільного телефону ОСОБА_7 визнав та суду повідомив, що вчинив даний злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона пішла в магазин за продуктами. Вийшовши з магазину, вона згадала, що забула дещо купити, тому повернулась у магазин. Пізніше вона вирішила подзвонити матері, однак виявила зникнення мобільного телефону. Вона повернулась у магазин і переглянула записи з камер спостереження, на яких було зафіксовано момент викрадення телефону. На записі вона впізнала ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_12 вона не знайома. В магазині вона зустріла хлопця, який попросив передати пакет охоронцям ТЦ «Поділля Сіті». Вона до пакету не заглядала.

Судом відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України було досліджено й інші докази, клопотання про дослідження яких було заявлене сторонами кримінального провадження, а саме:

-записи з камер відеоспостереження в приміщенні ТЦ «Поділля Сіті»;

-висновок експерта № 483/16-21 від 23.02.2016 р., відповідно до якого ринкова вартість телефону мобільного зв`язку торгової марки «Епл» моделі «Ай-фон» станом на 09.02.2016 р. складала 24057 грн.;

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.03.2016 р., згідно з яким ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_5 як особу, яка передала їй пакет, щоб вона занесла його в ТЦ «Поділля Сіті»;

-довідку щодо опрацювання номерної інформації та аналітичну довідку, якими визначено основні базові станції покриття, в межах азимутів яких фіксувався абонентський номер, визначено мобільні термінали, в яких працювала сім-карта та абоненти, з якими відбувалось контактування;

-висновок експерта № 2390/16-21 від 26.09.2016 р., відповідно до якого ринкова вартість телефону мобільного зв`язку торгової марки «Епл» моделі «Ай-фон» станом на 06.09.2016 р. складала 4214 грн.

Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні факту свого перебування у приміщенні ТЦ «Поділля Сіті» на час викрадення у ОСОБА_6 мобільного телефону не заперечував, зазначивши, що проживає неподалік даного торгового центу і часто буває в ньому. Однак суд враховує, що з оглянутих в судовому засіданні вищевказаних записів випливає, що викрадення мобільного телефону потерпілої було здійснено особою, схожою на обвинуваченого. При цьому суд приймає до уваги, що потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні впізнала обвинуваченого, як особу, яку вона бачила на записах з камер відеоспостереження.

Згідно з наданими суду матеріалами свідок ОСОБА_11 під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками впізнала ОСОБА_5 , як особу, яка передала їй пакет і просила передати його охоронцям ТЦ «Поділля Сіті». В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 не заперечуючи даної обставини, повідомила, що з обвинуваченим раніше знайома не була. Разом з тим, суд враховує, що під час опрацювання телефонних з`єднань абонентських номерів, якими користувались ОСОБА_5 та ОСОБА_11 дані показання свідка ОСОБА_11 спростовуються. Однак, суд відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України здійснює судовий розгляд кримінального провадження лише стосовно особи, якій пред`явлене обвинувачення, і в межах пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, не зважаючи на зміну обвинуваченим ОСОБА_5 своєї правової позиції щодо визнання винуватості у вчиненні даного злочину, суд вважає, що його винуватість була підтверджена і наданими сторонами кримінального провадження доказами у їх сукупності.

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 за фактом викрадення майна ОСОБА_6 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є вчинення злочину повторно.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватість у вчиненні злочину стосовно ОСОБА_7 визнав, надав суду чіткі та послідовні показання з цього приводу. Судом розгляд кримінального провадження в цій частині здійснено відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України: потерпіла надана до суду заяву, згідно з якою просила не здійснювати її виклику до суду, сторони кримінального провадження на виклику потерпілої та свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування не наполягали. Також сторонами кримінального провадження не було заявлено клопотань про дослідження інших письмових доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за даним фактом.

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 за фактом викрадення майна ОСОБА_7 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є вчинення злочину повторно.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочини середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Суд враховує, що потерпілі подали до суду заяви, відповідно до яких завдана їм шкода обвинуваченим відшкодована, вони претензій до обвинуваченого не мають і просили його суворо не карати. Також суд враховує, що обвинувачений здійснює догляд за мітар`ю-пенсіонером.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є добровільне відшкодування заподіяної шкоди та щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його негативного ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думки потерпілих щодо виду та міри покарання для обвинуваченого: не пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України витрати за проведення товарознавчої експертизи слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили залишити заставу.
Речові докази, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах справи.
Речові докази, що передані на зберігання потерпілим, залишити останнім.
Речові докази, що передані на зберігання ОСОБА_5 , залишити останньому.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 668 (шістсот шістдесят вісім) грн. 20 коп. вартості проведення судово-товарознавчого дослідження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: