Справа № 159/102/16-к
Провадження № 1-кп/159/36/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачено ОСОБА_4

представників потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000665 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Залав`є Млинівського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою професійною освітою, працюючого водієм на підставі договору з фізичною особою - підприємцем, розлученого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_4 05 червня 2015 року, близько 21 години 30 хвилин, перебуваючи на території автостоянки по вул. Володимирська, 135 в м. Ковелі, діючи з корисливих мотивів, таємно викрав шляхом зливання за допомогою резинового шлангу з паливного бака вантажного автомобіля марки «Рено Магнум», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 140 літрів дизельного пального вартістю 18,70 гривень за один літр, чим завдав ТзОВ «Транс Ковельавто» майнової шкоди на загальну суму 2621,50 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що 05 червня 2015 року був звільнений з посади водія ТзОВ «Транс Ковельавто», на його думку з ним не був проведений розрахунок за виконану роботу в повному обсязі, тому він вирішив залишитись на території стоянки та злити пальне з автомобіля, на якому він працював. Викрадене пальне продав знайомому за 2000 грн. Щиро розкаюється у вчиненому, просить вибачення у представника ТзОВ «Транс Ковельавто» ОСОБА_5 .

В ході судового розгляду справи суду подано укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілою ОСОБА_5 угоду про примирення.

За умовами вказаної угоди обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим в обсязі пред`явленого обвинувачення. Ще раз попросив вибачення у представника потерпілого. Повністю відшкодував завдану майнову шкоду.

Представник потерпілого ОСОБА_5 констатував відсутність до обвинуваченого будь-яких інших вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Сторонами узгоджено міру покарання для обвинуваченого в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, для обвинуваченого відповідає положенням ст. 65 КК України та визначена в межах санкції закону, за яким він притягується до відповідальності.

Міра покарання визначена сторонами з урахуванням особи обвинуваченого, який є молодою особою, виховувався в притулку для дітей позбавлених батьківського піклування, вперше притягується до кримінальної відповідальності, працевлаштований, має на утриманні одну неповнолітню дитину, прийняті до уваги такі пом`якшуючі покарання обставини, як визнання вини та повне відшкодування шкоди, врахована відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані в разі затвердження угоди судом, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.

Представники потерпілої сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

На переконання суду, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам сторін та суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для примирення.

Виходячи з викладеного угода про примирення підлягає затвердженню.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого на час набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.468, 469, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Угоду про примирення від 04 квітня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000665, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1