Справа № 488/2320/16-к
Провадження № 1-кп/488/218/16 р.
УХВАЛА

14.11.2016 року Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участю
секретаряОСОБА_2
прокурора:ОСОБА_3
обвинувачених:ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 :ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 :ОСОБА_7
потерпілого:ОСОБА_8

в ході судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурором заявлене клопотання про зміну обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою, яке мотивоване існуванням ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, а також вчинити неправомірний вплив на потерпілого та свідків.

Потерпілий заявлене клопотання підтримав, інші учасники кримінального провадження заперечили проти його задоволення.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Так, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 (семи) до 10 (десяти) років. Стосовно існування ризиків, вказаних прокурором, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Ризик вчинення нового кримінального правопорушення, як вже зазначалося судом, полягає в тому, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочину в період невідбутого покарання за вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки 04.03.2016 року він був засуджений Ленінським районним судом міста Миколаєва до 2 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Стосовно наявності ризику ухилення обвинуваченого від суду, зазначаємо наступне. 29.09.2016 року ухвалою суду до обвинуваченого був застосований строком до 27.11.2016 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання кімнаті (квартирі) АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , при цьому судом була встановлена заборона обвинуваченому залишати вказану кімнату (квартиру) щоденно в період з 21:00 години до 06:00 години.

17.10.2016 року Корабельний ВП повідомив суд про початок виконання органами поліції вказаної ухвали. В результаті проведення дільничним офіцером поліції ОСОБА_13 дотримання обвинуваченим умов домашнього арешту 21.10.2016 року о 21 годині 30 хвилин виявлена відсутність ОСОБА_11 за адресою місця проживання, про що викладено у рапорті та відібрані пояснення у матері обвинуваченого ОСОБА_14 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 підтвердив суду викладені в рапорті обставини, вказавши, що разом із ОСОБА_14 знайшли обвинуваченого у сусідньому дворі, де він, сидячи на лавці, спілкувався з іншою особою та відмовився давати будь-які пояснення.

ОСОБА_14 , також допитана судом в якості свідка, загалом підтвердила показання ОСОБА_13 , додавши, що обвинувачений у всіх інших випадках дотримувався обмежень, встановлених судом.

Обвинувачений ОСОБА_12 суду пояснив, що загалом він дотримувався вимог ухвали суду від 29.09.2016 року, але 21.10.2016 року йому терміново у зв`язку із виникненням питання по проходження практики, прийшлося на короткий термін покинути місце проживання, що й було помічено дільничним. Пояснення він дійсно відмовився надавати, оскільки вважав, що умов домашнього арешту не порушує, так як знаходився у сусідньому дворі, а не поїхав в інше місто.

Вислухавши учасників провадження та свідків, суд приходить до висновку про те, що порушення обвинуваченим ОСОБА_15 обмежень, вставлених ухвалою суду про обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту свідчить про можливість ухилення обвинуваченого від суду. При цьому суд зауважує, що при обранні вказаного запобіжного заходу судом окремо роз`яснювалися обвинуваченому наслідки його порушення.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність двох ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, що у сукупності призводить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора, попри навіть те, що на переконання суду, не доведений ризик вчинення обвинуваченим неправомірного тиску на потерпілого та свідків, адже вказані особи вже дали свідчення суду.

За таких обставин клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки умови раніше обраного щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу були порушені, що свідчить його недостатність для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись статтями 31, 314 316 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Змінити обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти) діб, встановивши граничний термін тримання його під вартою під вартою до 12 січня 2016 року та взявши його під варту в залі суду.

Копію ухвали видати обвинуваченому, прокурору, надіслати до СІЗО місто Миколаєва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1