Номер провадження: 11-сс/785/920/16
Номер справи місцевого суду: 509/2261/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.06.2016 року про накладення арешту на майно,

встановив:
Потерпілі (цивільні позивачі) ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000021 від 29.11.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128, ч. 1 та 3 ст. 321 КК України, звернулись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль «MITSUBISHI PAJERO WAGON», 2008 модельного року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_9 .

Своє клопотання потерпілі мотивували тим, що ними до відповідача ОСОБА_9 у кримінальному провадженні подано цивільний позов на відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 3,1 млн. грн., тому вони просять, на забезпечення цивільного позову, накласти арешт на зазначений автомобіль.

Ухвалою слідчого судді клопотання потерпілих (цивільних позивачів) задоволено, на зазначений вище автомобіль накладено арешт до закінчення досудового розслідування, а виконання ухвали покладено на ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначив, що з ухвалою слідчого судді не погоджується за таких обставин.

Він вважає, що арешт майна не може бути обмежений у часі, а саме до кінця досудового розслідування, оскільки це суперечить приписам ст. 171 та 174 КПК України.

Окрім того, слідчий суддя безпідставно поклав на нього виконання ухвали, адже він вважає, що ухвала має виконуватись органом досудового розслідування.

За таких підстав ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль «MITSUBISHI PAJERO WAGON». 2008 модельного року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_9 , а виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, зі змісту клопотання та матеріалів справи випливає, що підставою для оголошення підозри та пред`явлення цивільного позову послужило отруєння потерпілого ОСОБА_8 хлоридом талію, внаслідок чого він визнаний інвалідом першої групи, а розмір цивільного позову складає 3,1 млн. грн.

Зазначені обставини відповідають приписам п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, а вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову є співмірною розміру шкоди.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно, але безпідставно обмежив накладення арешту строком досудового розслідування, а також безпідставно поклав виконання ухвали на цивільного позивача ОСОБА_7 .

Згідно з приписами ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, підозрюваному, обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, підозрюваному, обвинуваченому, засудженому, третім особам, які були присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Зі змісту ухвали слідчого судді видно, що вона не відповідає вимогам КПК України.

Так, відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає зазначеним критеріям, оскільки судове рішення суперечить зазначеним вище нормам кримінального процесуального закону, які регулюють правовідносини, пов`язані з накладенням арешту на майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно з приписами ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, у даному випадку є: невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задовленню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст. 170-174, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , - задовольнити, а ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.06.2016 року про накладення арешту на майно, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою:

Клопотання цивільного позивача ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «MITSUBISHI PAJERO WAGON», 2008 модельного року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_9 шляхом вилучення автомобілю та поміщення його на арештмайданчик Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

Виконання ухвали доручити слідчому та прокурору процесуальному керівнику у кримінальному провадженні №0000021.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, цивільному позивачу та підозрюваному.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4