Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/165/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарі: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000508 від 04.10.2015 року, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2015 року, якою обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повернуто до Новоукраїнскьої місцевої прокуратури Кіровоградської області для усунення порушень вимог КПК України.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Гайворонського районного суду від 25 грудня 2015 року, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повернуто до Новоукраїнскьої місцевої прокуратури Кіровоградської області для усунення порушень вимог КПК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вказав, що відповідно до обвинувального акту, неможливо встановити анкетні відомості обвинуваченого, оскільки чітко не зазначена дата народження ОСОБА_6 , а наданими документами суду неможливо перевірити дату народження обвинуваченого.
Крім того в обвинувальному акті зазначено, що кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не заподіяна. Разом з тим, до матеріалів долучена позовна заява потерпілої ОСОБА_9 (а.с.12-13) про відшкодування 119 009 грн. матеріального та морального збитку. Обвинувальний акт не містить викладу усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно з п. п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, до яких відноситься вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
Право на захист не може бути порушеним на будь-якій стадії кримінального провадження, що є завданням кримінального провадження відповідно до положень ст. 2 КПК України.
Оскільки вказані відомості обов`язково зазначаються в обвинувальному акті, їх достовірність є гарантією права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення. Складений у кримінальному провадженні обвинувальний акт не містить всіх вищевказаних обставин, що за переконанням суду позбавляє можливості ОСОБА_6 належно усвідомлювати та захищатися від обвинувачення, що є грубим порушенням права на захист, яке підлягає реалізації на будь-якій стадії кримінального провадження, у тому числі під час підготовчого судового засідання.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Обгрунтовує свої доводи тим, що при постановлені ухвали суд мотивував своє рішення тим, що з обвинувального акту неможливо встановити анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме дату його народження. Проте, з обвинувального акту вбачається, що слідчим зазначено дату народження обвинуваченого ОСОБА_6 - « ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його слів ІНФОРМАЦІЯ_2 », тобто без зазначення числа та місяця народження обвинуваченого. Так, відповідно до паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 , виданого Голованівським РВ УМВС України в Кіровоградській області 16.01.1997, датою народження вказаної особи є 1939 рік, без зазначення конкретного числа та місяця народження. Також у заяві ОСОБА_6 про отримання паспорта (форма № 1) громадянина України, датою народження особи вказано 1939 рік, тобто без зазначення конкретного числа та місяця народження. Крім того, відповідно до листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції № 1358-04/03-22 від 06.10.2015, актовий запис про народження ОСОБА_6 , 1939 року народження, у відділі відсутній. Копія паспорта обвинуваченого, копія форми № 1 та копія листа відділу ДРАЦС, долучені прокурором під час підготовчого судового засідання, однак залишились поза увагою колегії суддів, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Тобто метою повернення обвинувального акта є усунення наявних недоліків та приведення даного процесуального документа у відповідність до ст. 291 КПК України.

У даному випадку повернення обвинувального акту прокурору не забезпечить усунення цих недоліків, оскільки офіційні документи, які посвідчують особу та підтверджують її анкетні дані не містять вказаних відомостей, що позбавляє слідчого та прокурора можливості зазначити анкетні дані обвинуваченого у повному обсязі.

Крім того, як підставу повернення обвинувального акта прокурору судом першої інстанції зазначено, що в обвинувальному акті вказано про відсутність матеріальної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, однак до матеріалів долучено позовну заяву потерпілої про відшкодування 119009,00 грн. матеріального та морального збитку.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

З обвинувального акту вбачається, що кримінальним правопорушенням шкода не заподіяна, незважаючи на наявність цивільного позову потерпілої.

Однак, судом першої інстанції не взято до уваги, що наявність цивільного позову потерпілої до обвинуваченого не є беззаперечною підставою стверджувати про наявності збитків по кримінальному провадженні, оскільки їх наявність чи відсутність по кожному конкретному випадку суд вправі перевірити виключно на стадії судового розгляду обвинувального акту, а не у підготовчому провадженні.

В оскаржуваній ухвалі суд посилається на п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, якою передбачено відомості, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. При цьому, суд зробив неправильний висновок щодо суб`єкта доказування цих відомостей, з урахуванням складу кримінального правопорушення та суті позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Потерпілою визначено суть позовних вимог як стягнення моральної шкоди з обвинуваченого у розмірі 90000,00 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 29009,00 грн., яка полягає у відшкодуванні витрат на ліки для покійного ОСОБА_10 ; витрати на поховання ОСОБА_10 та витрати на виготовлення надмогильного пам`ятника.

Однак, ч. 1 ст. 115 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Об`єктивна сторона даного складу кримінального правопорушення характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини; наслідком у вигляді смерті людини; причинним зв`язком між вказаним діянням та наслідком. Тобто, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не містить таких обов`язкових ознак як моральна шкода потерпілих у вигляді їх душевних страждань та матеріальних витрат на поховання покійного, а тому дані обставини не підлягають оцінці та доказуванню слідчим та прокурором під час досудового розслідування.

Враховуючи вищезазначене, єдиним вираженням шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 115 КК України, є смерть іншої людини, а не моральні страждання потерпілих та витрати на поховання покійного, тобто шкода в нематеріальному виразі.

Суд, першої інстанції без дослідження матеріалів кримінального провадження, позовної заяви та додатків до неї, які б підтвердили наявність відповідних витрат, допиту потерпілої, який підтвердив би наявність моральної шкоди останньої, позбавлений можливості у підготовчому судовому засіданні зробити законний та обґрунтований висновок про спричинення кримінальним правопорушенням шкоди в її грошовому виразі, а тому висновки суду є передчасними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає, за таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, у яких зазначено вичерпний перелік відомостей.
Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складання обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, які він має містити, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.
Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я по-батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в обвинувальному акті відсутні повні анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки чітко не зазначена дата його народження, а суд позбавлений можливості перевірити дату народження обвинуваченого. Наведене вказує на неповне встановлення органами досудового розслідування анкетних даних обвинуваченого що суперечить вимогам ст. 291 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, стосовно того, що суд безпідставно послався на ту обставину що в обвинувальному акті вказано про відсутність матеріальної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, оскільки до матеріалів долучено позовну заяву потерпілої про відшкодування 119009,00 грн. матеріального та морального збитку (а.к.п. 12-17). Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Потерпілою визначено суть позовних вимог як стягнення моральної шкоди з обвинуваченого у розмірі 90000,00 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 29009,00 грн., яка полягає у відшкодуванні витрат на ліки для покійного ОСОБА_10 ; витрати на поховання ОСОБА_10 та витрати на виготовлення надмогильного пам`ятника.

Частиною 1 ст. 115 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Об`єктивна сторона даного складу кримінального правопорушення характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини; наслідком у вигляді смерті людини; причинним зв`язком між вказаним діянням та наслідком. Тобто, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не містить таких обов`язкових ознак як моральна шкода потерпілих у вигляді їх душевних страждань та матеріальних витрат на поховання покійного, а тому дані обставини не підлягають оцінці та доказуванню слідчим та прокурором під час досудового розслідування.

На підставі викладеного, суд першої інстанції обгрунтовано повернув обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, до Новоукраїнскьої місцевої прокуратури Кіровоградської області для усунення порушень вимог КПК України, з тих підстав, що в обвинувальному акті відсутні повні анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме чітко не зазначена дата його народження, що вказує на неповне встановлення органами досудового розслідування анкетних даних обвинуваченого що суперечить вимогам ст. 291 КПК України, тому апеляцію прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25 грудня 2015 року, якою обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повернуто до Новоукраїнскьої місцевої прокуратури Кіровоградської області для усунення порушень вимог КПК України - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: підписи.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2