Дата документу 17.10.2016
Справа № 501/1531/15-к

У Х В А Л А
17 жовтня 2016 року слідчий суддя Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
заявника адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області скаргу адвоката ОСОБА_4 на постанову прокурора про закриття кримінального провадження
В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав скаргу.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти скарги, посилаючись на обґрунтованість прийняття процесуального рішення.
Дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню за наступними підставами.
Відповідно до цього обвинувального акту ОСОБА_7 та ОСОБА_5 обвинувачуються у тому, що 13 лютого 2015 року, приблизно о 10 годині, працівники товариства з обмеженою відповідальністю «Цифрові системи зв`язку» (далі - Товариство), у складі монтажників зазначеного підприємства ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою виконання виробничого завдання на службовому автомобілі марки «ГАЗ-Газель» прибули до м. Іллічівська (Чорноморськ) Одеської області, де у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник умисел, направлений на вчинення крадіжки секцій чавунних радіаторів опалення.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 вступив у злочинний зговір з ОСОБА_7 , від якого отримав згоду, а також з відома останнього звернувся до робітників ЖЕУ №1 м. Іллічівська (Чорноморськ), під приводом проведення робіт по укладці кабелів для «Інтернет - мережі», з проханням передати йому ключ від підвального приміщення під`їзду №2 будинку АДРЕСА_1 , де були розташовані чавунні радіатори опалення.
13 лютого 2015 року у період з 10 до 11 години ОСОБА_5 отримав зазначений ключ, за допомогою якого він сподівався відкрити двері підвального приміщення та проникнути до нього з метою вчинення крадіжки.
Продовжуючи свій злочинний намір, у той ж день, приблизно о 16 годині, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , не повідомляючи про свої злочині наміри ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прибули вказаного будинку, де за допомогою отриманого ключа, не маючи будь-якої виробничої необхідності, проникли у підвальне приміщення під`їзду №2, звідки таємно, з корисливих мотивів, намагалися вчинити крадіжку чужого майна, яке належало на праві власності ОСОБА_10 , а саме 12 секцій чавунних радіаторів опалення, вартістю 263,00 грн. за одну нову секцію, на загальну суму 3156,00 грн., для чого перенесли зазначене майно до вхідної двері підвального приміщення, з метою подальшої загрузки викраденого майна у кузов автомобілю.
Однак, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 свій злочинний намір щодо таємного викрадення майна, довести до кінця не змогли, з причин, які не залежали від їх волі, так як були побачені та викриті потерпілим ОСОБА_10 на місці вчинення злочину.
Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у інше приміщення.
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 під час досудового розслідування свою вину у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України не визнали та повідомили, що 13 лютого 2015 року вони усували недоліки на об`єкті, на якому раніше здійснювали роботи по встановленню кабелів широкосмугового доступу мешканців будинку до мережі Інтернет. Оскільки при здійсненні робіт їм заважав радіатор опалювання вони його перемістили на сходи. Наміру його викрадати у них не було.
Як свідчить вказана постанова про закриття кримінального провадження, незважаючи на зібрані докази, їх не достатньо для доведення винуватості підозрюваних у суді у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України, а також матеріали кримінального провадження не містять доказів, спростовуючих доводи (алібі) підозрюваних, зокрема слідчим шляхом не перевірено чи дійсно при здійснені робіт ОСОБА_7 та ОСОБА_5 заважав радіатор опалювання і вони його перемістили на сходи.
Вивченням матеріалів провадження встановлено, що фактично в діях підозрюваних відсутня об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України, яка в свою чергу передбачає вчинення активних дій, спрямованих на таємне вилучення майна власника. В момент, коли до ОСОБА_7 та ОСОБА_5 підійшов потерпілий, вони перебували у дворі будинку, а радіатор опалювання перебував на сходах підвалу.
Вказаний будинок та підвальне приміщення, обслуговувалися Товариством щодо встановлення кабелів для широкосмугового доступу до мережі Інтернет та об`єкт на той період не був зданий замовнику робіт, що свідчить про можливість усувати допущені недоліки.
В постанові вірно звернуто увагу на ту обставину, що вказаний радіатор, раніше був у використанні та демонтований потерпілим, але об`єктом злочину визначено новий предмет з відповідною вартістю. Тобто фактично не встановлено належну вартість радіатора, що впливає на визначення наявності складу можливого кримінального або адміністративного правопорушення.
Статтею 8 Конституції України кожному гарантовано застосування основоположного принципу верховенства права.
Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є забезпечення щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 статті 9 КПК України передбачено, що прокурор зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оцінюючи наведені докази, які встановлюють відсутність обґрунтування, яке поза розумним сумнівом могло бути підставою підозрювати та обвинувачувати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину, слідчий суддя вважає, що прокурором ОСОБА_3 законно прийнято рішення про закриття провадження по справі.
При цьому наведені докази, а саме, які стосуються вартості майна, можливої виробничої необхідності відвідування підвального приміщення та відкритої, неприхованої дії з цього приводу, відсутність доказів, які б спростовували доводи підозрюваних, переважно свідчать про відсутність складу злочину, а не відсутність встановлених достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді.
При цьому слідчим суддею враховується, що ухвалою Іллічівського міського суду від 16 травня 2016 року вказаний обвинувальний акт втрете повернутий прокурору, оскільки складений поза межами строку досудового розслідування. На вказану ухвалу суду прокурором внесена апеляція, яка ухвалою колегії суддів апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2016 залишена без задоволення.
Тобто, перевірка наведених доказів та усунення недоліків досудового розслідування на теперішній час неможливі за пропуском часу відведеного на проведення процесуальних дій.
Слідчий суддя приходить до висновку, що скарга захисника ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -
Повний текст ухвали буде оголошений 17 жовтня 2016 року о 10.00 годині в залі судових засідань № 4 Іллічівського міського суду Одеської області.
Ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1