Справа №481/401/15-к 23.11.2016

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2016 року у відношенні
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Казанківського району Миколаївської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
28.09.2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 11.06.2012 року ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано та він направлений для відбування покарання, яке на час розгляду даного кримінального провадження не було відбуте;
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 вересня 2011 року та остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок скасувати та кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 закрити через відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить врахувати, що зазначає, що потерпілий зайшов у його подвір`я, вчинив сварку та вдарив його кулаком у груди, чим спровокував його на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Вважає, що судом невірно враховані показання потерпілого та свідка ОСОБА_8 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, та, окрім того, свідок під час конфлікту перебував на відстані 20 метрів від нього та потерпілого.

На думку апелянта, суд безпідставно не врахував показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Захисник ОСОБА_6 вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину не підтверджується доказами.

Зазначає, що ініціатором конфлікту був потерпілий, який перший наніс удар обвинуваченому, а останній спричинив потерпілому тілесні ушкодження, оскільки був змушений захищатися.

На думку апелянта, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_10 є послідовними, узгодженими, об`єктивно відтворюють зміст подій та спростовують обвинувачення. Вважає, що суд безпідставно не врахував їх пояснення.

Посилається на встановлені в суді обставини про те, що свідок ОСОБА_10 має добрі стосунки з обвинуваченим, а свідок ОСОБА_8 з потерпілим ОСОБА_12 . Вважає безпідставним, що суд критично віднісся до показань свідка ОСОБА_10 , а показання свідка ОСОБА_8 оцінив як належний та допустимий доказ.

Зазначає, що органом досудового розслідування не проводився огляд місця події та не вилучено речовий доказ, яким потерпілому начебто заподіяні тілесні ушкодження. На думку апелянта, не встановлено місце вчинення злочину, а також мотив та мета вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Вважає, що письмові докази не є допустимими. Зокрема, оспорює висновки судово-медичних експертиз № 29 від 18.02.2015 року та № 55-к від 23.06.2016 року, оскільки (на думку апелянта) ці висновки містять дані, які є припущенням щодо можливості заподіяння тілесних ушкоджень молотком, і не свідчать про причетність ОСОБА_5 до умисного спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Крім того, зазначає, що у висновку судово-медичної експертизи від 18.02.2015 року не зазначено, що потерпілий експертом оглядався два рази, а також не зазначено номер свідоцтва експерта та термін його дії. Посилається на витяг з реєстру атестованих судових експертів про те, що термін дії свідоцтва експерта ОСОБА_13 сплив 24 червня 2014 року. У зв`язку із цим, вважає, що висновок експерта не може враховуватися як доказ.

На думку апелянта, також не може враховуватися як доказ висновок експерта № 55-к від 23.06.2016 року, оскільки він ґрунтується на висновку експерта від 18.02.2015 року та на підставі медичних документів потерпілого, без огляду останнього.

Узагальнений виклад заперечень потерпілого ОСОБА_12 на апеляційну скаргу захисника.
Потерпілий просить вирок залишити без змін. Вважає безпідставними доводи про недопустимість доказів. Просить врахувати, що ОСОБА_5 раніше судимий, вину не визнав, не вибачився за вчинене.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
25 січня 2015 року близько 22 години ОСОБА_5 , перебуваючи у подвір`ї за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс потерпілому ОСОБА_12 молотком удар в область голови, чим завдав останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді рани лобно-тім`яної області праворуч, лінійного перелому лобової кісті, забою головного мозку I ступеню.
Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, небезпечного для життя в момент заподіяння, та його дії кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який просив залишити вирок без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційній суд встановив наступне.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відповідають фактичним обставинам справи. Доводи апелянтів про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, позбавлені підстав з огляду на наступне.

Потерпілий ОСОБА_12 суду пояснив, що 25.01.2015 року він прийшов до ОСОБА_5 , але вийшла ОСОБА_11 та почала виганяти його із подвір`я. Між ним та ОСОБА_11 виникла сварка, під час якої до них вийшов ОСОБА_5 і теж почав виганяти його з подвір`я. Потім ОСОБА_5 відійшов, а повернувся з молотком в руках. Обвинувачений підійшов до нього та без будь-якого попередження ударив молотком в область голови.

Ці пояснення потерпілого ОСОБА_12 щодо обставин вчинення злочину підтвердив в суді свідок ОСОБА_8 , пояснивши, що спостерігав за сваркою між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , яка виникла через те, що ОСОБА_11 стверджувала потерпілому про відсутність в її домі ОСОБА_10 . Він (свідок) з метою припинення сварки вмовляв ОСОБА_12 піти. Обвинувачений ОСОБА_5 відійшов від ОСОБА_12 , а коли повернувся, то тримав у руках молоток, яким наніс потерпілому ОСОБА_12 удар по голові.

Пояснення потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_8 щодо механізму утворення у потерпілого тілесного ушкодження, узгоджуються з даними, які містяться у протоколах слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_8 , які судом обґрунтовано покладені в основу вироку.

Як слідує зі змісту протоколів цих слідчих дій, який детально наведений у вироку, потерпілий ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_8 пояснили, яким чином та при яких обставинах обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв удар молотком в область голови потерпілого (а.с. 93-96,97-101).

Крім того, ці дані співпадають з даними, що містяться у протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 , яка надала аналогічні показання про механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, пояснивши, що під час сварки потерпілий ОСОБА_12 ударив обвинуваченого ОСОБА_5 кулаком у груди, від чого той упав на землю. Потім ОСОБА_5 підвівся з землі та відійшов у бік, а повернувшись, тримав у правій руці молоток, яким наніс ним удар в голову потерпілому ОСОБА_12 (а.с.102-107).

Таким чином, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 в суді та при проведенні слідчого експеримента про те, що він спричинив удар ОСОБА_12 , але не молотком, оскільки схопив предмет, який потрапив йому під руку та на дотик нагадував палицю, а також наведені апелянтами доводи про те, що обвинувачений вимушений був захищатися, спростовуються показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_8 , а також даними протоколів слідчого експеримента з потерпілим та зі свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , з яких слідує, що під час сварки обвинувачений відійшов у бік та повернувся з молотком, яким цілеспрямовано вдарив в область голови потерпілого.

Відсутні підстави вважати, що обвинувачений вимушений був захищатися, застосовуючи молоток, оскільки у потерпілого не було будь-яких предметів для спричинення тілесних ушкоджень. Крім того, поведінка обвинуваченого, який відійшов та повернувся з молотком, яким цілеспрямовано вдарив в область голови потерпілого, свідчить про умисний характер дій обвинуваченого ОСОБА_5 .

Покладаючи в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував, що їх показання є послідовними, узгоджуються та об`єктивно підтверджуються висновками судово-медичних експертиз № 29 від 18.02.2015 року та № 55-к від 23.06.2016 року.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 29 від 18.02.2015 року, у потерпілого ОСОБА_12 мали місце ушкодження у вигляді рани в лобно-тім`яній області справа, лінійного перелому лобної кістки та забиття головного мозку 1 ступеня. Дані ушкодження утворились в результаті ударної дії якогось тупого предмета та були спричинені в термін і за обставин, вказаних потерпілим. Дугоподібна форма рани вказує на те, що травмуючий предмет мав обмежену округлу поверхню (можливо молоток).

За ступенем небезпечності для життя вказані ушкодження відносяться до категорії тяжких (а. с.108-110).

Аналогічні висновки містяться і в висновках комісійної судово-медичної експертизи № 55-к від 23.06.2016 року, в якій, окрім вищевказаних висновків містяться висновки, що за ступенем тяжкості дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а локалізація та характер пошкоджень виключають можливість їх утворення в результаті падіння з положення стоячи на площину (а. с. 176-179).

Хоча в ході досудового розслідування не вилучено речовий доказ, яким потерпілому заподіяні тілесні ушкодження, а захисник вважає припущенням висновки судово-медичної експертизи про застосування молотка, але в суді встановлено, що предметом злочину був саме молоток, що позбавляє підстав доводи апелянтів в цій частині.

Посилання захисника на невстановлення місця вчинення злочину, а також мотиву та мети вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, є голослівними, оскільки в суді ці обставини встановлені та на підставі досліджених доказів доведено, що обвинувачений ОСОБА_5 , за місцем проживання, застосовуючи молоток, на грунті неприязних стосунків, умисно спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.

Наведені апелянтами доводи про те, що судом безпідставно не враховані показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не є слушними.

Судом першої інстанції детально наведені показання цих свідків та їм надана оцінка в сукупності з іншими доказами. Суд першої інстанції, критично поставившись до показань цих свідків, врахував, що хоча вони і були присутніми під час сварки між обвинуваченим та потерпілим, але стверджували, що обвинувачений ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_12 ударів у відповідь не наносив.

Суд першої інстанції вірно визнав, що показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки їх показання спростовані як показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_8 , так і показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , який хоча і заперечував застосування молотка, але підтвердив нанесення ним потерпілому ОСОБА_12 удару твердим предметом.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що показання свідка ОСОБА_8 узгоджуються як з показаннями потерпілого, так і з висновками судово-медичних експертиз щодо характеру, механізму та локалізації спричинених потерпілому тілесних ушкоджень, позбавлені підстав доводи захисника про безпідставність неврахування показань свідка ОСОБА_10 , та врахування показань свідка ОСОБА_8 .

Наведені захисником доводи про те, що висновки судово-медичних експертиз № 29 від 18.02.2015 року та № 55-к від 23.06.2016 року є не допустимим доказами, не є слушними.

Експертами не допущені припущення щодо предмету, яким заподіяні тілесні ушкодження потерпілому, як вважає захисник, оскільки їх висновки ґрунтуються на даних медичної документації та медичного огляду потерпілого, який проводив експерт ОСОБА_13 .

Крім того, є голослівними посилання захисника про те, що експерт ОСОБА_13 не має повноважень експерта, оскільки згідно витягу з реєстру атестованих судових експертів, термін дії свідоцтва цього експерта продовжено до 25.06.2019 року.

Обвинуваченому ОСОБА_5 призначено покарання відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, та, на думку апеляційного суду, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення поданих апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2016 року у відношенні ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3