Справа № 183/4944/15
№ 1-кп/183/98/16
В И Р О К
іменем України
09 березня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000568 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-технічна, не працюючого, судимого: 06.08.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 3 роки, який мешкає: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, -
в с т а н о в и в:
23.03.2015 року близько 08.30 годині ОСОБА_5 знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, із корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 23.03.2015 року близько 08.30 години взявши металевий лом прийшов на центральне кладовище, яке розташоване по АДРЕСА_2 та за допомогою лому, із корисливих мотивів, витягнув з могили ОСОБА_6 та ОСОБА_7 металевий швелер довжиною 288 см, шириною 14 см, заволодівши ними та в подальшому з корисливих мотивів, продавши їх, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 518,92 гривень, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2129-15 від 27.05.2015 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав, спочатку відмовився від надання пояснень, а в ході судового розгляду, після допиту свідка пояснив, що 23.03.2015 року він зустрів ОСОБА_9 , який ніс швелери. Останній попросив його віднести ці швелери на пункт прийому металобрухту. Він відніс ці швелери, отримав гроші, з ОСОБА_10 випив пива та вони розійшлися. Вважає себе винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України. В судових дебатах повідомив, що вину визнає, кається у скоєному, просив не позбавляти волі.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд провадження за його відсутності, в якій зазначив, що матеріальна шкода йому відшкодована, претензій до обвинуваченого не має та просив покарати ОСОБА_5 суворо.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, тобто у незаконному заволодінні предметами, що знаходяться на могилі, вчиненого з корисливих мотивів при встановлених в обвинувальному акті обставинах, на підставі наступних доказів:

- показань свідка ОСОБА_11 про те, що 23.03.2015 року до нього прийшов ОСОБА_5 та приніс два швелери, він йому за них дав 200 гривень. Потім до нього приїхав ОСОБА_8 та впізнав ці швелери, як ті, що викрали з могили його батьків. Після чого вони викликали дільничного;

- протоколу огляду місця події від 27.03.2015 року в ході проведення якого було оглянуто ділянку місцевості, яка знаходиться на центральному кладовищі по пров. Мічуріна с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області, де з могили ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . ОСОБА_5 зняв два швелери з корисливих мотивів;

- протоколу огляду речей від 10.04.2015 року в ході проведення якого було оглянуто два металеві швелери М14 розмірами 320 см та 288 см, які добровільно видав ОСОБА_11 , які останній придбав у ОСОБА_5 ;

- речових доказів по кримінальному провадженню у виді двох швелерів «М-14» довжиною 320 см та 288 см, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_8 ;
- висновку експерта №2129-15 від 27.05.2015 року відповідно до якого ринкова вартість швелера «М-14» довжиною 320 см, масою 50 кг, шириною 14 см, та ринкова вартість швелера «М-14» довжиною 288 см, масою 46 кг, шириною 14 см складає 518,92 гривень;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 28.07.2015 року за участю ОСОБА_5 в ході проведення якого останній розказав і показав як 23.03.2015 року на центральному кладовищі по пров. Мічуріна с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області, з могили ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зняв два швелери з корисливих мотивів.

Суд критично відноситься до показань ОСОБА_5 щодо не визнання ним незаконного заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчиненого з корисливих мотивів, оскільки показання свідка допитаного в судовому засіданні у сукупності із наданими стороною обвинувачення доказами, які на думку суду є беззаперечними доказами пред`явленого обвинувачення, повністю підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України.
Обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено.

Суд не може визнати обставиною, яка пом`якшує покарання, твердження обвинуваченого про щире каяття, оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 спочатку повідомив, що вину він не визнає, вказав, що даний злочин вчинила інша особа, однак в ході судового розгляду все ж таки вину визнав і повідомив, що його дії можливо кваліфікувати за ч. 1 ст. 297 КК України, оскільки санкція даної статті передбачає значно менше покарання, а під час судових дебатів повідомив, що визнає себе винним, просив не позбавляти його волі.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При призначенні виду та розміру покарання, суд враховує те, що ОСОБА_5 має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2008 та 2009 року народження.

Разом з тим, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких в період відбуття покарання за попереднім вироком, враховуючи те, що обвинувачений неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, суспільно корисною працею не займається, за місцем мешкання характеризується негативно, враховуючи думку потерпілого, який наполягав на призначенні ОСОБА_5 суворого покарання, дає суду підстави для призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі та відсутності підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 297 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.08.2014 року остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 8 місяців.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання з 19.02.2016 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання час знаходження ОСОБА_5 під вартою з 19.02.2016 року по 09.03.2016 року включно, на підставі ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.
Речові докази: два швелери «М-14» довжиною 320 см та 288 см, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_8 .
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя ОСОБА_1