Справа № 461/6074/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/229/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів апеляційного судуОСОБА_3 та ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0001055 від 01 квітня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, за участі

прокурораОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_9
та потерпілоїОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ? адвоката ОСОБА_11 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2015 року,

встановила:
вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2015 року
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з вищою освітою, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
Запобіжний захід, обраний ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.04.2015 року ОСОБА_13 у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили ? залишено без змін.
Вироком суду вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2015 року встановлено, що ОСОБА_14 , 30 березня 2015 року, близько 18.00 год., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з особистих мотивів, наніс удар ногою у спину потерпілій, яка упала, внаслідок чого останній спричинено, відповідно до висновку експерта №284/2015 від 19.05.2015 року, синець з садном у лівій лобно-скроневій ділянці, по одному синцю на верхніх та нижніх повіках обох очей, крововиливи в м`які покрови голови у лівій лобно-скроневій ділянці, тім`яній ділянці по центру та правій тім`яній ділянці, що є легкими тілесними ушкодженнями, а також тупу травму хребта у вигляді розриву шийного відділу хребта на рівні п`ятого міжхребцевого диску та розриву грудного відділу хребта на рівні 7-го міжхребцевого диску з розривом передньої повздовжньої зв`язки та з темно-червоними крововиливами навколо, крововиливів над та у товщу твердої оболонки спинного мозку, крововиливів під тверду та в м`які мозкові оболонки спинного мозку, крововиливів у глибокі м`язи спини по ходу хребта від 4-го шийного до 8-го грудного хребців, крововиливу в плевральні порожнини (гемоторакс об`ємом біля 200 мл), крововиливу в навколо аортальну жирову клітковину грудного відділу, що є тяжкими тілесними ушкодженнями за критерієм небезпеки для життя в момент її виникнення, що спричинили смерть потерпілої.
Не погоджуючись з вироком Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2015 року, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ? адвокат ОСОБА_16 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати, а кримінальне провадження скерувати на новий судовий розгляд у суд першої інстанції.

Апелянт вважає оскаржуваний вирок таким, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував важливі обставини кримінального провадження та прийшов до хибних висновків, що не відповідають фактичним обставинам, чим грубо порушив норми кримінально процесуального закону, що відповідно до ст. 409 КК України є безумовними підставами для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції, а саме, під час судового слідства не враховано те, що ОСОБА_17 знаходилась на стаціонарному лікуванні в кардіологічному центрі з 27.02.2012 року по 13.03.2012 року, а також те, що вказана громадянка в період стаціонарного лікування брала участь у дослідженні препарату А-002. Апелянт зазначає, що ні при проведенні експертиз на досудовому слідстві, ані при судовому слідстві у суді першої інстанції дана обставина не враховувалась, не з`ясовувалось питання про наслідки вживання та їхня реакція організму потерпілої, а також побічна дія експериментальних препаратів.

Зокрема, на думку апелянта, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції є неповне дослідження доказів, які суд першої інстанції взяв в основу мотивувальної частини обвинувального вироку, а саме: суд першої інстанції з порушеннями досліджував протокол слідчого експерименту; порушено порядок дослідження протоколу негласних слідчих дій складеного від 19.05.2015 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_18 в судовому засіданні не досліджувався, хоча в мотивувальній частині оскаржуваного вироку зазначено, що суд бере до уваги покази потерпілої ОСОБА_18 , дані на досудовому слідстві, чим порушено вимоги ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також апелянт зазначає, що незрозуміла позиція суду першої інстанції в частині не вмотивованого відхилення твердження захисту в частині визнання протоколу від 19.05.2015 року таким, що порушує право на захист.

Окрім того, апелянт звертає увагу на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , вважає, що прокурором не було доведено в судовому засіданні та не було представлено і досліджено належних доказів наявності у діях ОСОБА_6 об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Таким чином, на думку апелянта, під час розгляду обвинувального акта в суді першої інстанції не здобуто будь-яких належних доказів того, що обвинувачений ОСОБА_14 вчинив будь-які дії, які підпадають під кваліфікацію ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 про скасування оскаржуваного вироку і направлення кримінального провадження на новий розгляд в суд першої інстанції, прокурора ОСОБА_19 про залишення оскаржуваного вироку без змін, а апеляційної скарги без задоволення, потерпілу ОСОБА_20 про скасування оскаржуваного вироку і направлення кримінального провадження на новий розгляд в суд першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_11 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 121 КК України, на думку колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні суду першої інстанції доказами і є обґрунтованим.

Так, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_21 своєї вини, його винуватість у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 121 КК України стверджується доказами дослідженими судом першої інстанції, зокрема: показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , показаннями експерта ОСОБА_24 , допитаних в судовому засіданні, письмовими та речовими доказами, перевірених в судовому засіданні, зокрема: протоколом слідчого експерименту, згідно якого обвинувачений ОСОБА_14 показав механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_25 , а саме розвернув її і штовхнув в сторону спини, ближче до середини; протоколом про результати проведення НСРД-аудіо, відео контролю за особою від 19.05.2015 року, відповідно до якого в ході проведення НСРД 08.04.2015 року об 16.23.28 год., в приміщенні Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області у службовому кабінеті №3, під час розмови ОСОБА_6 з прокурором Прокуратури Галицького району м.Львова ОСОБА_26 , були зафіксовані слова обвинуваченого, зокрема: «я розвернувся, розвернув її, вдарив її ногою», «десь в районі поясу», «на кухні»; протоколом огляду предмета, а саме кухонної губки, якою обвинувачений ОСОБА_14 витирав кров.

Крім того, суд першої інстанції належним чином дослідив висновки експертиз, зокрема висновок експерта від 03.04.2015 року по те, що в слідах на речах обвинуваченого ОСОБА_6 , вилучених у ванній кімнаті, на пральній машині, в мисці виявлено кров, яка може походити від ОСОБА_27 та не може походити від ОСОБА_6 ; висновок експерта від 02.04.2015 року про те, що в ОСОБА_15 виявлено крововиливи над та в товщу твердої оболонки спинного мозку, набряк спинного та головного мозку, крововиливи в м`яких тканинах голови, м`яких тканинах спини, м`яких тканинах навколо 5-го грудного хребця та в парааортальній жировій клітковині з помірно вираженими реактивними змінами, крововиливи в міжреберному м`язі з вираженим серозно-лейкоцитарним запаленням, гостра емфізема та набряк легень та висновок експерта за № 284/2015 від 01.04.2015 року згідно якого ОСОБА_25 спричинено тупу травму хребта у вигляді подвійного розриву хребетного стовпа у шийному та грудному відділах з крововиливами над та в товщу твердої оболонки спинного мозку і тупу травму грудей у вигляді перелому ребер справа 4, 5, 6, 7 го та 8, 9, 10 го…, тупа травма хребта та синці є прижиттєвими і могли утворитися в межах доби до настання її смерті, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент її виникнення та перебуває у прямому причиновому зв`язку із настанням смерті і вона не могла утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту без прикладання сторонньої сили, на площину або виступаючі поверхні.

На підставі аналізу зібраних та досліджених в ході судового розгляду вищенаведених доказів, яким дана належна оцінка, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, що призвело до смерті потерпілої ОСОБА_28 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 121 КК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано, на думку колегії суддів, спростував показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він не заподіював смерті своїй бабці ОСОБА_29 , а 30.03.2015 року близько 20.00 год. побачив, що вона лежить непритомна на кухні, правильно прийшовши до висновку, що вони спрямовані на уникнення ним кримінальної відповідальності за вчинене, оскільки той факт, що він заштовхав тіло бабці в комору, хотів випрати свій одяг, забруднений кров`ю, не повідомив рідних про смерть бабці, не викликав швидкої допомоги та міліції суд першої інстанції обґрунтовано розцінив як бажання обвинуваченого ОСОБА_6 приховати сліди злочину. Крім того, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшов висновку, що показання обвинуваченого є суперечливими, неузгодженими та спростовуються низкою доказів, досліджених судом.

Судом першої інстанції, при постановленні вироку, також обґрунтовано піддано критичній оцінці показання потерпілої ОСОБА_18 дочки ОСОБА_28 , свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 про те, що через старший вік ОСОБА_17 часто хворіла та падала зі сходів, табуреток, у зв`язку з чим 30.03.2015 року могла впасти та отримати травму від якої могла померти, оскільки ці показання спростовуються як висновком експерта про причини смерті потерпілої, так і показаннями експерта ОСОБА_24 в судовому засіданні про те, що наявні травми утворилися від дії тупого предмету у задню поверхню тулубу, вона не могла бути спричинена внаслідок падіння, а ішемічна хвороба серця та інші також не є причиною смерті.

Крім того, оскільки потерпіла ОСОБА_34 та свідок ОСОБА_35 , є батьками обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому їх показання підставно оцінено судом першої інстанції як необ`єктивні, оскільки вони мають особисту зацікавленість в результатах розгляду справи та суперечать іншим доказам, досліджених в судовому засіданні.

Покликання в апеляційні скарзі захисника ОСОБА_11 на те, що прокурором не доведено в судовому засіданні та не було досліджено належних доказів наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_6 об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину за ч. 2 ст. 121 КК України, є безпідставними з мотивів наведених вище.

Суд першої інстанції обґрунтовано, на думку колегії суддів, не задовольнив клопотання захисника ОСОБА_11 про виклик в судове засідання представника Львівської обласної Державної клініки лікувально-діагностичного кардіологічного центру для дачі пояснень з приводу вживання ОСОБА_36 експериментальних препаратів, оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи від 01.04.2015 року, причиною смерті ОСОБА_27 є тупа травма хребта у вигляді подвійного розриву хребетного стовпа у шийному та грудному відділах з крововиливами над та в товщу твердої оболонки спинного мозку, з крововиливами під тверду та в м`які мозкові оболонки спинного мозку, а виявлені під час проведення експертизи периваскулярний склероз міокарду, полікістоз нирок та атеросклеротичну хворобу серця, у причиновому зв`язку із смертю не перебувають.

Виходячи з наведеного, на підставі аналізу всіх зібраних та перевірених в суді першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки він заподіяв потерпілій умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_27 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість заподіяних наслідків, обстановку, спосіб та мотиви вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не працює, має постійне місце проживання, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та призначив обвинуваченому ОСОБА_13 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або на отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Таким чином, захисник ОСОБА_16 обґрунтовано, на думку колегії суддів, покликається в апеляційній скарзі на те, що в мотивувальній частині оскаржуваного вироку суд безпідставно, в порушення вимог ч. 4 ст. 95 КПК України, обґрунтував своє рішення в тому числі і показаннями потерпілої ОСОБА_18 , дані на досудовому слідстві. А тому, на думку колегії суддів, з оскаржуваного вироку необхідно виключити посилання суду першої інстанції на показання потерпілої ОСОБА_18 під час досудового слідства.

Будь-яких інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Вирок суду першої інстанції постановлений з дотриманням вимог КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і зміни чи скасування оскаржуваного вироку.

Керуючись ст. 376, 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково, а вирок Галицького районного суду м.Львова від 18 грудня 2015 року, яким ОСОБА_12 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 (вісім), років позбавлення волі змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання суду першої інстанції на показання потерпілої ОСОБА_18 дані на досудовому слідстві (т. 2, а.с. 141), як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_6 .

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення і її можна оскаржити в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 місяців.

Судді:
підпис підпис підпис
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Копія відповідно до оригіналу.
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2 .
Ухвала вступила в законну силу «22» листопада 2016 року.
Копію виготовлено «____» листопада 2016 року
Помічник судді ОСОБА_37