Справа № 461/4397/16-к
Провадження № 1-кс/461/3225/16

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.2016 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржниці ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого,

в с т а н о в и в :

Скаржниця ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 10.06.2016 року про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0002093, також, після уточнення другої вимоги: слідчого суддю винести рішення про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні, на підставі ч.2 ст.55 КПК України.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 15.05.2016 року вона звернулась до слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 з клопотанням про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0002093. Постановою від 10.06.2016 року, слідчим було відмовлено їй у задоволенні даного клопотання. На думку скаржниці, оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, адже кримінальним правопорушенням скаржниці ОСОБА_3 завдано значної матеріальної та моральної шкоди.

Скаржниця в судовому засіданні, скаргу підтримала, дала пояснення аналогічні доводам, викладеним у скарзі. Просить скаргу задоволити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржниці, дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, вважаю, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Як видно із матеріалів скарги, постановою слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 10.06.2016 року, ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0002093 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Винесену постанову, слідчий мотивував тим, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається факту заподіяння ОСОБА_3 моральної, фізичної чи майнової шкоди.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Зі змісту наведеної норми Закону випливає, що слідчий вправі винести постанову про відмову у визнанні потерпілим лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди.

Як видно з оскаржуваної постанови, при її винесенні слідчий керувався лише тим, що з матеріалів кримінального провадження на даний час не вбачається, що було вчинено злочин. Відтак, не вбачається та немає підстав вважати, що даним злочином ОСОБА_3 було заподіяно моральної, фізичної чи майнової шкоди.
Досліджені в судовому засіданні документи, подані на підтвердження доводів скаржниці свідчать про те, що слідчим постанова про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 була прийнята без повного з`ясування усіх об`єктивних обставин справи. Так, як слідчим не було вжито жодних заходів, в межах наданих йому повноважень, які передбачені процесуальним законом, для з`ясування наведених ОСОБА_3 обставин, що зумовили подання нею клопотання про залучення її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, чого слідчим не спростовано та не наведено протилежного, адже такий в судове засідання не з`явився, жодних належних та допустимих доказів в судове засідання не представив.
З огляду на наведене, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова є необгрунтованою, адже обставини, наведені у ній слідчим не є достатніми. При цьому, слідчим не вжито належних заходів для з`ясування факту завдання матеріальної і моральної шкоди ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням, і не надано цим фактам належної оцінки, а тому таку слід скасувати, зобов`язавши слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою та за результатами розгляду такого винести вмотивовану постанову, копію якої вручити скаржнику в порядку та в строки визначені КПК України.

Крім того, вважаю за необхідне відзначити, що питання визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування відноситься виключно до компетенції слідчого у провадженні якого перебуває справа, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності, відтак, слідчий суддя не вправі зобов`язувати слідчого визнавати особу потерпілою, а тому, в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307, 318-380 КПК України,

у х в а л и в :

Скаргу задоволити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 10.06.2016 року про відмову в задоволенні клопотання.

Зобов`язати слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0002093 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 07.06.2016 року про визнання її потерпілою та за результатами розгляду клопотання винести вмотивовану постанову, копію якої вручити заінтересованим особам в порядку та в строки визначені КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5