В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.11.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в місті Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні шістьох неповнолітніх дітей, раніше судимого вироками Ужгородського міського суду Закарпатської області від 28.09.2000 р. за ст. 101 ч. 1 КК України (1960 року) на 4 роки позбавлення волі, Ужгородського міськрайнного суду Закарпатської області від 15.11.2006 р. за ст.ст. 152 ч. 3, 153 ч. 2, 186 ч. 2, 15 ч. 2 - 152 ч. 1 КК України на 9 років позбавлення волі, Перечинського районного суду Закарпатської області від 06.10.2014 р. за 185 ч. 3 КК України, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України, на 4 роки позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
04 січня 2014 року, приблизно о 23.00 год., обвинувачений ОСОБА_4 , за попередньою змовою та разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань та з метою заволодіння чужим майном, шляхом проникнення на огороджену дачну земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , де шляхом пошкодження замків на дачному будинку та підсобному приміщенні проникли всередину, звідки викрали флекс марки «Фіолент» модель МШУ 1-23-230Б вартістю 617.5 грн., флекс марки «Einhell» модель WTAG-1000 вартістю 237.9 грн., соковижималку марки «Zelmer» вартістю 279.3 грн., електораяльник потужністю 200 Вт марки ЭПСН вартістю 143.65 грн., електродриль марки DWT SDM-780C вартістю 268.45 грн., м`ясорубку, ручну виробництва СРСР вартістю 80 грн. та чотири літра вина загальною вартістю 72 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1698.8 грн.
Крім того, 05 січня 2014 року, приблизно о 02.00 год., ОСОБА_4 , за попередньою змовою та разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань та з метою заволодіння чужим майном, шляхом проникнення на огороджену дачну земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , де шляхом пошкодження навісних замків на дачному будинку та підсобному приміщенні проникли всередину, звідки викрали зварювальний апарат кустарного виробництва вартістю 576 грн., мідний кабель чотирьохжильний загальною довжиною 50 метрів загальною вартістю 1365 грн., п`ять обрізочних кругів до флекса загальною вартістю 48 грн., м`ясорубку ручну вітчизняного виробництва бувшу у використанні вартістю 40 грн., велосипедний ключ вартістю 6 грн. та флекс марки «Einhell» ВWS 125/850-1 вартістю 138 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2173 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що ним, при обставинах викладених в обвинувальному акті, дійсно було вчинено крадіжки з дачних будинків в с. Оріховиця, дачний масив «Над озером», Ужгородського району. Про вчинене шкодує та просить суд суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, так як відповідно до поданої ним до суду письмової заяви просить розглядати справу відносно ОСОБА_4 у його відсутності, враховуючи те, що він матеріальних і моральних претензій не має.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

З урахуванням думки прокурора, суд розглянув справу у відсутності потерпілих.
Оскільки учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, обвинувачений правильно розуміє зміст вчиненого, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд кваліфікує ці дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, який по місцю проживання характеризується посередньо, на спеціальних обліках не перебуває, є раніше судимим.

Обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає визнання своєї вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочинів.

Суд не враховує інкриміновані органом досудового розслідування ОСОБА_4 як обтяжуючі обставини: вчинення злочину повторно та за попередньою змовою групою осіб, оскільки зазначені обставини зазначені в диспозиції статті інкримінованого йому злочину і відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України суд не може ще раз враховувати їх при призначенні покарання як такі, що його обтяжують.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, зі змінами від 06 листопада 2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, за наявності рецидиву злочинів.

Враховуючи наведене, а також поведінку обвинуваченого після вчинення злочинів, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно обрати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Крім того, суд встановив, що вироком Перечинського районного суду від 06.10.2014 р. ОСОБА_4 був засуджений за ст. 185 ч. 3 КК України, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України, на 4 роки позбавлення волі.

Беручи до уваги, що інкриміновані по цьому кримінальному провадженні злочини обвинувачений ОСОБА_4 вчинив до винесення попереднього вироку Перечинського районного суду Закарпатської області від 06.10.2014 р., суд приходить до висновку, що йому слід призначити покарання з застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України.

Цивільного позову не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінального провадженні не обирався, так як він реально відбуває покарання згідно вироку Перечинського районного суду Закарпатської області від 06.10.2014 р., який набрав законної сили.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні (загальна сума складає 929 грн.) в сумі 232.25 грн. (929 грн. / 4 = 232.25 грн.) слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .
Речові докази повернуті власникам.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання за ст. 185 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю з вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2014 року, шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2014 року і остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
У строк покарання ОСОБА_4 зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2014 року, з дня його затримання, тобто з 10 січня 2016 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, так як він реально відбуває покарання згідно вироку Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2014 року, який набрав законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 232 (двісті тридцять дві) гривні 25 копійок процесуальних витрат за проведення експертиз.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_4 у це же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Головуюча ОСОБА_1