Справа № 201/5303/15-к
Провадження № 1-кс/201/3243/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 про повернення майна, вилученого під час обшуку в межах кримінального провадження №0000017, -

ВСТАНОВИВ
ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідною скаргою, в якій оскаржує бездіяльність слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні вилученого майна. В обґрунтування своєї скарги, скаржник зазначив, що 29 лютого 2016 року під час проведення в межах кримінального провадження №0000017 від 25.03.2015 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , органом досудового розслідування було вилучено комп`ютерну техніку, яка не відноситься до майна, яке може бути використане, як доказ вчинення кримінального провадження та щодо якого надано дозвіл на виявлення в ухвалі суду про обшук. Крім того, скаржник також зазначає про подальше незаконне утримання вилученого майна в органі досудового розслідування.

Скаржник надав заяву, в якій просив скаргу задовольнити та розглянути її за його відсутності, що що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Слідчий надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути скаргу за його відсутності та відмовити у її задоволенні.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасового вилученого майна.

Як встановлено з матеріалів скарги, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2016 року органом досудового розслідування 29 лютого 2016 року в рамках розслідування кримінального провадження №0000017 від 25 березня 2015 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено системний блок комп`ютера.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Однак, ознайомившись зі змістом ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2016 року, суд приходить до висновку, що вилучена комп`ютерна техніка була зазначена в даній ухвалі суду та з метою перевіки використання останньої як доказу у кримінальному провадження постановою слідчого від 31 березня 2016 року призначено комп`ютерно-технічну експертизу, а отже вилучене майно не підпадає під визначення тимчасово вилученого майна, яке відповідно до норм кримінального процесуального закону повертається власнику чи законному володільцю у встановлених випадках.

Таким чином, в своїй скарзі скаржник просить фактично повернути майно, яке не є тимчасово вилученим, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що вимоги даної скарги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 318-380 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 про повернення майна, вилученого під час обшуку в межах кримінального провадження № 0000017, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1