Ухвала
іменем україни
23 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого

ОСОБА_4 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 15 лютого 2016 року,

встановила:

Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області

від 24 листопада 2015 року, залишеного 15 лютого 2016 року апеляційним судом без змін,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця

с. Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області, який мешкає у цьому АДРЕСА_1 , раніше судимого

4 червня 2014 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням

ст. 75 КК України, з іспитовим строком

2 роки,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_4 до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 4 червня 2014 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що він

21 вересня 2015 року приблизно о 17.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в центральному парку м. Дунаївці по вул. Красінських Хмельницької області, таємно викрав мобільний телефон «Нокіа-305» вартістю 436, 61 грн, в якому знаходилась карта пам`яті на 2 гб вартістю 65 грн та два стартові пакети мобільного зв`язку вартістю по 20 грн кожен, що належало потерпілому ОСОБА_5 .
Як вбачається зі змісту касаційної скарги засудженого, він вважає, що призначене йому покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України і за своїм видом та розміром є суворим. Зазначає, що при призначенні покарання суд не дав належної оцінки даним про його особу та не врахував обставини, що пом`якшують покарання а саме: що він визнав вину та щиро кається у вчиненому, активно сприяв встановленню істини по справі, шкоду відшкодував. Крім того вважає, що відсутня обтяжуюча обставина, як перебування в стані алкогольного сп`яніння при вчиненні злочину. На ці ж обставини, на думку засудженого, не звернув уваги й апеляційний суд.

Заслухавши доповідача, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4

у вчиненні кримінальногоправопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікаціїйого дій за ч. 2 ст. 185 КК України в касаційному порядку засудженим не оспорюються, з цього приводу не надійшло касаційних скарг і від інших учасників судового процесу, а тому ці обставини у касаційному порядку не переглядаються.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Визначаючи засудженому ОСОБА_4 покарання, у тому числі і за правилами ст. 71 КК України (за сукупністю вироків), суд врахував ступінь тяжкості та обставини вчиненого ним злочину, дані про його особу, а саме: що він раніше судимий та даний злочин вчинив в період іспитового строку, позитивно характеризується. При цьому судом враховано, що завдані збитки відшкодовано, ОСОБА_4 має сім`ю та двох малолітніх дітей, і обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що тяжких наслідків не наступило, а також ті, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, судом враховано й те, що ОСОБА_4 вчинив злочин в період іспитового строку, що свідчить про стійке небажання виправлятись, а тому обґрунтовано не застосував положення ст. 69 КК України і не призначив більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Врахувавши наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що покарання ОСОБА_4 має бути призначено у виді реального позбавлення волі в межах санкції і його розмір відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Апеляційний суд за апеляційною скаргою обвинуваченого та його захисника, доводи яких аналогічні викладеним у касаційній скарзі засудженого, перевірив цей вирок, та залишив його без зміни, навівши відповідні обґрунтування, з якими колегія суддів погоджується.
Зокрема, апеляційним судом спростовані доводи захисника та обвинуваченого про відсутність такої обтяжуючої обставини, як вчинення останнім злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки як встановив суд, обвинувачений в судовому засіданні не заперечував факт вживання спиртних напоїв перед вчиненням злочину.

У касаційній скарзі засудженого відсутні достатні дані та переконливі доводи, які б спростовували вказані висновки судів першої та апеляційної інстанції та давали б підстави визнати призначене засудженому покарання явно несправедливим.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та вмотивованою.
З огляду на викладене підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 немає, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від

15 лютого 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3