АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/751/16 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Головуючий в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, фактично проживаючого за дресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

06.09.1996р. Старокиївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.229-6 КК України (1960р.) до 2-х років позбавлення волі,

14.06.2000р. Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.229-6 КК України (1960р.) до 3-х років позбавлення волі,

24.10.2000р. Ватутінським районним судом м.Києва за ст.229-6 ч.2, 43 КК України (1960р.)до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

25.05.2005р. Деснянським районним судом м.Києва за ст.187 ч.2, 71 КК України до 7-ми років 6-ти місяців позбавлення волі,

21.11.2013р. Дніпровським районним судом м.Києва за ст.309 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі, звільнився 03.06.2014р. на підставі ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014р.,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а :

вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому визначено обраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 22 жовтня 2015 року.

Вироком вирішено і питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , маючи не погашені та незняті судимості, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та 22.10.2015р. приблизно в 14.50 годин знаходячись на ринку по вул.Мурманській, 2-А в м.Києві, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, підійшов позаду до потерпілої ОСОБА_12 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав з її лівої кишені чуже майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме грошові кошти в сумі 290грн., після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, тобто вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій, просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року змінити, призначивши більш м`яке покарання у виді обмеження волі, яке передбачене ч.2 ст.185 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що при призначенні виду та розміру покарання суд першої інстанції належним чином не врахував тяжкий стан здоров`я обвинуваченого, наявність у нього тяжких захворювань, які потребують належного догляду та тривалого лікування, і фактично унеможливлюють відбування покарання, його щире каяття та позитивну характеристику з місця проживання, повернення викраденого майна потерпілій, відсутність позову про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, позицію потерпілої, яка просила призначити апелянту покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за вказаним законом про кримінальну відповідальність, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання, правильність призначення якого оскаржується обвинуваченим, то колегія суддів приходить до таких висновків.

Так, відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, а також врахована обставина, що пом`якшує покарання, - щире каяття та обставини, що обтяжують покарання рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності , суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів необхідно призначити за вищевказаним злочином покарання у виді позбавлення волі, адже його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується й колегія суддів, і тому не вбачає підстав для пом`якшення виду покарання, як про це ставив питання в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 .

Разом із цим, при призначенні строку покарання, на думку колегії суддів, судом першої інстанції у вироку хоч і наведені, однак не в повній мірі враховані дані щодо особи обвинуваченого та інші обставини, які повинні враховуватися при призначенні покарання.

Так, враховуючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, вартість викраденого майна, яка складає 290 грн. і яка відразу ж була повернута потерпілій, позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має та вважала за можливе призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, вік обвинуваченого та стан його здоров`я, а саме наявність у нього ряду тяжких захворювань, які потребують специфічного та довготривалого лікування, позитивну характеристику на обвинуваченого з місця проживання, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання строком на два роки позбавлення волі за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому пом`якшує його строк до одного року шести місяців позбавлення волі.

З наведених підстав колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу обвинуваченого та змінює вирок в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 19 січня 2016 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України змінити.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання, призначене за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

__________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_4