Номер провадження: 11-сс/785/1622/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.11.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6

та адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2016 року,

встановив:
Слідчий СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , на підставі кримінального провадження №0008093 від 22.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 , про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль «DAEWOO LANOS», 2006 модельного року випуску, чорного кольору, номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Своє клопотання слідчий мотивував тим, що зазначений автомобіль має значення речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки у ньому був вчинений злочин підозрюваними ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншою особою, тому він підлягає арешту.

Слідчий суддя, погодившись з доводами клопотання слідчого, задовольнив його, а автомобіль передав на відповідальне зберігання ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 зазначила, що з ухвалою слідчого судді не згодна, оскільки вона постановлена з порушенням норм кримінального процесуального закону.

Слідчий суддя не врахував, що автомобіль був оглянутий слідчим і усі необхідні для слідства сліди були зафіксовані, тому потреби у накладанні арешту не було.

До того ж, автомобіль був оглянутий і вилучений з грубими порушеннями ст. 233, 235 і 237 КПК України, оскільки він відноситься до іншого володіння особи, тому на його огляд необхідний був дозвіл слідчого судді.

За таких підстав ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечення прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Зі змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді випливає, що автомобіль, на який накладено арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи також видно, що власником автомобілю «DAEWOO LANOS» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), є ОСОБА_13 , а ОСОБА_8 користується ним на підставі довіреності з правом розпорядження.

Частиною першою статті 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Пунктом першим частини шостої зазначеної норми закону передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, з пояснень прокурора, встановлено, що автомобіль оглянутий слідчим та повернутий ОСОБА_8 в неопечатаному стані, тобто вона має вільний доступ до автомобілю.
На думку прокурора, накладення арешту на автомобіль необхідне для забезпечнення проведення у майбутньому слідчого експерименту.
Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Колегією суддів встановлено, в тому числі з пояснень прокурора, що у даному випадку, конфіскація майна як вид покарання застосована бути не може, а відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), не є підставою для арешту майна, оскільки викрадене майно повернуто потерпілому.
Аналіз фактичних обставин кримінального провадження показує, що у даному конкретному випадку не було законних підстав для накладення арешту на автомобіль «DAEWOO LANOS» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), оскільки особи, яким повідомлено про підозру, не мають жодного відношення до зазначеного автомобілю, а ОСОБА_13 та ОСОБА_8 не відносяться до третіх осіб, майно яких підлягає спеціальній конфіскації.

Окрім того, згідно з приписами ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Зі змісту ухвали слідчого судді видно, що вона не відповідає вимогам КПК України.

Так, відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним критеріям, оскільки навівши у ній загальні формулювання, слідчий суддя не мотивував її по суті і не зазначив, за яких саме підстав накладає арешт.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно з приписами ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, у даному випадку є: невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_8 підлягає задовленню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.11.2016 року про накладення арешту на автомобіль «DAEWOO LANOS», 2006 модельного року випуску, чорного кольору, номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту на автомобіль «DAEWOO LANOS», 2006 модельного року випуску, чорного кольору, номер кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4