Провадження № 11-кп/792/485/16
Категорія: ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000320 від 10.05.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком
ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- 23.08.1996 року Хмельницьким міським судом за ч.3 ст.222 КК України на 1 рік позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на підставі ст.46-1 КК України на 1 рік;

- 25.12.1997 року Хмельницьким міським судом за ч.1 ст.141, ч.2 ст.143, ч.3 ст.144, ст.ст.42, 43 КК України на 5 років позбавлення волі. Звільненого з місць позбавлення волі 04.12.2001 року за відбуттям строку покарання;

- 12.07.2005 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки (дана судимість погашена);

- 11.07.2011 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців (дана судимість погашена), -

засуджено за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, обвинувачений 10 травня 2015 року, близько 18 год., ОСОБА_9 , перебуваючи на території господарства на АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки про право власності на вищезазначене господарство, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, наніс один удар кулаком правої руки по задній поверхні шиї та один удар кулаком лівої руки по дотичній в проекцію рота потерпілій ОСОБА_7 , спричинивши їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В своїй апеляції, як вбачається з її змісту, обвинувачений ОСОБА_9 просив скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Вважає, що місцевий суд безпідставно кваліфікував його дії за ч.2 ст.125 КК України, натомість він мав виправдати його, а провадження закрити, через відсутність в його діях складу злочину.

Вказує, що місцевий суд не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_10 , який показав, що обвинувачений не наносив жодних ударів потерпілій, а між ОСОБА_9 та чоловіком потерпілої ОСОБА_11 виникла шарпанина.

Зазначає, що у вироку суду першої інстанції невірно викладені покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в частині того, що вони не бачили моменту завдання ударів. В судовому засіданні місцевого суду дані свідки навпаки стверджували, що були свідками даного конфлікту з самого початку та пояснювали, що ніяких ударів потерпілій ОСОБА_9 не наносив, а шарпанина була між обвинуваченим та чоловіком потерпілої.

Стверджує, що невірно викладені також і покази свідка ОСОБА_14 , який також був свідком даного інциденту та показав, що ніяких ударів ОСОБА_9 . ОСОБА_7 не наносив, ніяких видимих слідів побоїв на її тілі не було, вона самостійно сіла в автомобіль і всі направились до райвідділу міліції. Дані покази свідка підтверджуються даними травмкартки ОСОБА_7 , виданої травмпунктом Хмельницької міської лікарні від 10.05.2015 року, яка не була взята місцевим судом до уваги.

Посилається, що покази свідка ОСОБА_15 слід сприймати критично.

Акцентує увагу, що місцевий суд, прийшовши до висновку про нанесення потерпілій лише двох ударів по задній поверхні шиї та по дотичній в проекцію рота поставив під сумнів покази потерпілої щодо обставин нанесення їй тілесних ушкоджень 10 травня 2015 року.

Звертає увагу, що покази потерпілої суперечать показам свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Також вважає, що висновки судово-медичних експертиз щодо тілесних ушкоджень, завданих потерпілій є неналежними, через порушення при її проведенні вимог нормативних документів МОЗ України.

Крім цього, вважає, що місцевий суд, призначивши покарання обвинуваченому у виді громадських робіт не врахував, що він хворіє на гепатит „С та йому фізичні навантаження протипоказані.

В своїх запереченнях на апеляцію обвинуваченого ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_7 просила вирок суду залишити без зміни, а апеляцію без задоволення, як безпідставну.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляції з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора та потерпілу, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає в силу наступних підстав.

Місцевий суд обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України при викладених у вироку обставинах.
Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та підтверджений доказами, зібраними та дослідженими в судовому засіданні в передбаченому законом порядку.
Так обвинувачений ОСОБА_9 , свою вину у нанесенні потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень заперечив, показав, що 10 травня 2015 року в нього був конфлікт з чоловіком потерпілої ОСОБА_11 внаслідок провокаційної поведінки потерпілої ОСОБА_7 , яка вибила мобільний телефон з його рук.

Однак дані показання спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 щодо спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій; показаннями свідка ОСОБА_14 , який показав, що був свідком шарпанини, яка відбулась між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_7 кричала, що обвинувачений її вдарив; показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтвердили факт інциденту між обвинуваченим та потерпілою; показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , які підтвердили той факт, що з 11 по 15 травня 2015 року потерпіла не виходила на роботу на ринок, оскільки з її слів, її побив брат ОСОБА_9 .

Об`єктивно зазначені показання підтверджуються: даними протоколів проведення слідчих експериментів від 25.05.2015 року, проведених за участі потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 ; даними висновку судово-медичних експертиз №485 від 18.05.2015 року, №537 від 27.05.2015, №539 від 28.05.2015 року у яких зазначено, що у потерпілої ОСОБА_7 станом на 10, 13.05.2015 (відомі терміни часу, коли вона була обстежена лікарями-спеціалістами) виявлені тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани слизової оболонки правої половини нижньої губи, струсу головного мозку. Дані ушкодження могли утворитися від не менше ніж одноразової дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмами „удар-розтягнення-надрив (поверхнева рана), „удар (струс головного мозку), що за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Поверхнева рана слизової оболонки правої половини нижньої губи може мати давність утворення не менше 2-3 діб до моменту початку судово-медичної експертизи 13.05.2015 року і не є специфічною чи характерною для падіння людини з висоти власного зросту. Вищенаведені тілесні ушкодження могли утворитись за тих обставин, які вказані потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_11 під час слідчих експериментів.
Колегія суддів вважає показання потерпілої ОСОБА_7 детальними та послідовними, наявність у неї тілесних ушкоджень видно із світлини, зробленої співробітником міліції ОСОБА_14 безпосередньо після інциденту останньої із обвинуваченим, а показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про те, що вони бачили шарпанину між ОСОБА_9 та чоловіком потерпілої, об`єктивно підтверджують показання останнього, з приводу того, що побачивши як обвинувачений наносить удари його дружині зразу ж кинувся їй на допомогу.

Також довідка травмпункту міської лікарні від 10.05.2015 року та її дані, які підтверджують спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, не викликають сумнівів у колегії суддів щодо її достовірності, через те, що вона має відповідні реквізити, досліджувалась судово-медичним експертом, який свої висновки підтвердив в ході допиту у суді першої інстанції.

Таким чином доводи обвинуваченого та його захисника щодо непослідовності показань потерпілої та невідповідності показань інших свідків по справі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які установлені судом першої інстанції.

Свідок ОСОБА_10 є батьком як обвинуваченого, так і потерпілої, тому об`єктивність його показань залежить від того, у яких відносинах він перебуває із кожним із сторін, тому посилання сторони захисту на те, що суд першої інстанції не взяв їх до уваги, є непереконливими.

Щодо доводів апелянтів про те, що кількість ударів, які потерпілій наніс обвинувачений, із її слів, не співпадає із їх кількістю вказаних у вироку суду, то колегія суддів зазначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Тому саме висунуте обвинувачення ОСОБА_9 знайшло підтвердження в ході судового розгляду справи.

Даним обставинам суд першої інстанції, дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, місцевий суд керувався вимогами ст.65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24.10.2003 року, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Місцевий суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , врахував його позитивну характеристику по місцю проживання, те, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, однак врахував і те, що обвинувачений вину у вчиненому не визнав та не розкаявся, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, перебуває на „Д обліку в Хмельницькому обласному наркодиспансері з діагнозом „Наркоманія опійна, а тому обґрунтовано визначив покарання обвинуваченому у виді двохсот годин громадських робіт, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

З огляду на викладене, покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Доказів, що містять пряму заборону виконувати громадські роботи обвинуваченому ОСОБА_9 , виходячи із їх виду, через стан його здоров`я, сторона захисту не надала.

За таких обставин, підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляцію обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку, протягом 3-х місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2