Справа № 1-212/10 Провадження № 1-212/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2010 Жидачівський районний суд Львівської області

в складі

головуючого-судді Сидорака Б.Г.

при секретарі Щур Т.В.

з участю прокурора Журавської І.Й.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жидачеві кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, неодруженого, з повною середньою осівтою, невійськовозобов»язаного, працівника ПП «Карат Стиль»(мЛьвів вул.Лисинецька,1/92), раніше не судимого,

за ч.І ст.191 КК України, -

встановив:

ОСОБА_1, працюючи із 11 вересня 2006 року на посаді торгового агента в ТзОВ «Оланта» (мЛьвів вул.Тернопільська,42) та будучи матеріально-відповідальною особою, 07 червня 2007 року отримав в м.Ходорові Жидачівського району Львіської області по вул.Волошина,18 за місцем знаходження ПП ВКФ «Стандарт» від директора ОСОБА_2 кошти в сумі 4942,54 грн., як оплату за товар, що був попередньо поставлений вказаному підприємству ТзОВ «Оланта», не вніс в касу товариства, привласнив ці кошти, чим заподіяв матеріальної шкоди на вказану суму- ТзОВ «Оланта».

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винність у вчиненому визнав та суду показав, що у 2006 році влаштувався на роботу в ТзОВ «Оланта» на посаду торгового представника і з ним було укладено договір про повню матеріальну відповідальність. В його обов»язки входило серед інших також отримання для передачі в бухгалтерію товариства грошових коштів за товар. 07 червня 2007 року він в місті Ходорові від директора ПП ВКФ «Стандарт» ОСОБА_2 отримав гроші в загальній сумі 4942,54 грн., як оплату за отриманий товар, однак в бухгалтерію товариства не передав, оскільки витратив їх для власних потреб, але саме на ігрових автоматах. Через деякий час факт привласнення ним грошей було виявлено керівництвом товариства, однак, оскільки він грошей не мав, тому не міг їх повернути і, не повідомивши батьків, виїхав із м.Львова в м.Київ, а згодом в ОСОБА_3, де був затриманий працівниками міліції. Завдана ним шкода товариству відшкодована, у вчиненому розкаявся.

Винність ОСОБА_1 у вчиненому злочині, крім повного визнання ним вини, доведена зібраними по справі доказами, які перевірені судом, зокрема:

Показаннями в суді представника цивільного позивача ОСОБА_4 про те, що він є співвласником та директором ТзОВ «Оланта», яке займається торгівлею консервами та іншими продуктами. У 2006 році підсудний став працювати в товаристві торговим агентом та із ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому матеріальних цінностей. У червні 2007 року ОСОБА_1 отримав в м.Ходорові від директора ПП ВКФ «Стандарт» гроші в загальній сумі 4942,54 грн. за раніше поставлений товариством товар, однак в касу товариства не передав, а привласнив. Після цього на роботу не виходив та грошей не повернув. На момент розгляду справи завдана діями підсудного ОСОБА_5 шкода ним товариству відшкодована, а тому матеріальних претензій до нього не має.

Оголошеними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_2 про те, що він працює на посаді директора ПП ВКФ «Стандарт» в м.Ходорові по вул. Волошина,28. Очолюване ним підприємство тривалий час співпрацює із ТзОВ «Оланта», яке постачає підприємству консерви та інші продукти. Приблизно у червні 2007 року вказане товариство поставило через торгового представника ОСОБА_6 товар на загальну суму 4942,54 грн. та наступного дня за даний товар ОСОБА_1 отримав від нього вищевказану суму грошей. Через деякий час йому стало відомо про те, що передані ним підсудному ОСОБА_1 гроші в касу ТзОВ «Оланта» не поступили, оскільки останній їх привласнив(а.с.ЗЗ).

Копією наказу №27 від 11 вересня 2006 року по ТзОВ «Оланта», з якого вбачається, що ОСОБА_1 було прийнято на посаду торгового агента(а.с.9).

Копією договору про повну матеріальну відповідальність від 01.01.2007 року, укладеного між ТзОВ «Оланта» в особі керівника ОСОБА_4 та ОСОБА_1, як торговим агентом вказаного товариства, стверджено, що останній займає посаду із збереженням і продажем товарів та приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей(а.с.12).

Копією товарно-транспортної накладної №11664 від 07.06.2007 року, з якої вбачається, що ПП ВКФ «Стандарт» отримало від ТзОВ «Оланта» товарно-матеріальні цінності на загальну суму 4942,54 грн.( а.с.14).

Актом вибіркової інвентаризації стану дебіторської заборгованості від 02.07.2007 року, з якого вбачається, що станом на 01.07.2007 року ПП ВКФ «Стандарт», яке обслуговується торговим агентом ОСОБА_1 має дебіторську заборгованість перед ТзОВ «Оланта» на загальну суму 4942,54 грн..(а.с.16,17).

Протоколами очних ставок між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, з яких вбачається, що ОСОБА_1 визнав факт привласнення ним , отриманих від ОСОБА_2 у червні 2007 року грошей в загальній сумі 4942,54 грн. для подальшої передачі у касу ТзОВ «Оланта».( а.с.101-102, 103-104).

Отже, сукупністю доказів, що співпадають між собою та об"єктивно доповнюють одні одних, стверджено винність підсудного ОСОБА_1 у привласненні ним чужого майна, яке йому було ввірено, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст.191 КК України, диспозиція якої передбачає відповідальність саме за такі дії.

Призначаючи покарання підсудному суд враховує суспільну небезпечність вчиненого ним умисного злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до злочинів середньої тяжкості, наслідки вчиненого і особу винного, котрий позитивно характеризується по місцю проживання, щиро розкаявся у скоєному, добровільно усунув заподіяну шкоду, що дає підстави вважати, що необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів буде покарання у виді виправних робіт.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винуватим за ч.І ст.191 КК України і призначити покарання у виді виправних робіт на строк 1(один) рік із відрахуванням із його заробітку 10% в доход держави щомісячно.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 підписку про невиїзд скасувати.

Арешт, накладений на майно, належне підсудному ОСОБА_1 відповідно до постанови та протоколу про накладення арешту на майно слідчого СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області від 30.09.2010 року скасувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 15 днів з часу його оголошення шляхом подачі апеляції через Жидачівський районний суд.

Головуючий-суддя: