Справа № 752/4842/16-к
Провадження №: 1-кп/752/461/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2016 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000872 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Васильків, Київської обл., громадянки України, яка працює у ТОВ НВКЦ Електа м. Васильків, заміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
встановив:
ОСОБА_7 , 09.10.2015 року приблизно о 13.23 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz ML 320» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Кайсарова зі сторони пр-ту. Червонозоряного у напрямку вул. Каменярів в м. Києві. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який був позначений інформаційними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» розташованого перед перехрестям вул. Каменярів по якому в цей час зліва направо рухався пішохід ОСОБА_5 . ОСОБА_7 , під час руху проявила неуважність до дорожньої обстановки і її зміни, при наближені до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_5 , не врахувала дорожню обстановку, не зменшила швидкість керованого нею автомобіля, в порушення п. 18.1 ПДР України не зупинилась перед пішохідним переходом та не надала дороги пішоходу, внаслідок чого скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_5 . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішоходові ОСОБА_5 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала, та пояснила, що 09.10.2015 року, приблизно о 13-30 год., керуючи автомобілем «Mercedes-Benz ML 320» д.н.з. НОМЕР_1 рухалась по пр. Червонозоряному та повернула на вул. Кайсарова, рухалась у крайньому правому ряді, знаків пішохідного переходу не бачила оскільки їх затуляли інші автомобілі, перед пішохідним переходом зменшила швидкість та перестроїлась у ліву смугу руху, через декілька секунд побачила людей, почала гальмувати та відчула удар у фару автомобіля. Пішохід вийшов раптово та переходив дорогу у навушниках білого кольору, після удару вийшла із автомобіля та допомагала потерпілому та викликала швидку допомогу.
Незважаючи на визнання своєї вини, вина ОСОБА_7 підтверджується зібраними доказами, які суд оцінивши в сукупності визнає належними та допустимими і бере до уваги.
Так, допитаний потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показава, що 09.10.2015 року переходив дорогу в м. Києві по вул. Кайсарова по пішохідному переході, який не був обладнаний світлофором. Впевнившись у безпеці переходу, пройшов три смуги руху на яких автомобілі стояли у заторі та ступивши на інший бік дороги, де затору не було, його збив автомобіль. ОСОБА_5 повідомив, що в той день почував себе нормально та спиртних напоїв не вживав. Одночасно, звернув увагу суду, що внаслідок ДТП його стан здоров"я суттєво погіршився, під час операції йому робили трепанацію черепа і на цей час він проходить курс реабілітації.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що 09.10.2016 року рухався у заторі в сторону пр. Червонозоряний та з протилежної сторони автомобілів не було. ОСОБА_5 почав переходити дорогу по пішохідному переходу, перейшовши за середину переходу його збив автомобіль «Mercedes-Benz» також повідомив, що автомобіль «Mercedes-Benz ML» швидко їхав та гальмувати почав після удару.
Окрім показань потерпілого та свідка, винність ОСОБА_7 доводиться протоколами слідчих дій, документами які були досліджені судом, зокрема:
протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.10.2015 року та схеми місця ДТП, фото таблицєю до протоколу огляду місця події, які містять інформацію про пошкодження автомобіля, його розташування на дорозі після наїзду на пішохода;
протоколом додаткового огляду місця події від 17.10.2015 року та фото таблицею до нього, яким оглянута ділянка дороги та пішохідний перехід, на якому сталось ДТП;
висновком експерта №550/ат від 25.11.2015 року, згідно якого, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Mercedes-Benz ML 320» д.н.з. НОМЕР_2 , несправностей технічного стану гальмівної системи, рульового керування та ходової частини не виявлено.
Протокол огляду транспортного засобу від 03.11.2015 року, з фото таблицею до нього, які містять інформацію та зображення про автомобіль, його пошкодження та зображення стану гуми автомобіля «Mercedes-Benz ML 320» д.н.з. НОМЕР_2 .
висновком експерта № 609ат від 16.12.2015 року, згідно якого, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «Mercedes-Benz ML 320» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 повинна була керуватися вимогами пункту 18.1 ПДР України, яка з моменту виникнення небезпеки для руху, мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом виконання вимог пункту 18.1 ПДР України.
висновком експерта №2162Е від 27.11.2015 року, згідно якого, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_5 , отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Згідно висновку від 09.10.2015 року № 005346 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у ОСОБА_7 такого стану не виявлено.
Протоколом огляду та перегляду цифрового носія інформації від 16.10.2015 року, відповідно до якого схематично зображено послідовність дій пішохода ОСОБА_5 та водія ОСОБА_7 в момент переходу проїзної частини пішоходом та здійснення наїзду на нього автомобілем.
Крім того, в судовому засіданні безпосередньо переглянуто відеозапис «00003498_Segment_0_x264» розміром 19.6 МБ, на якому було зафіксовано подію ДТП, що мала місце 09.10.2015 року в м. Києві по вул. Кайсарова перед перехрестям із вул. Каменярів, а саме, що автомобіль «Mercedes-Benz ML 320» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись у крайній лівій смузі руху з двох наявних у кожну сторону руху, в напрямку вул. Каменярів. Пішохід ОСОБА_5 не змінюючи темпу руху наближається до розмітки 1.3, перетинає по пішохідному переходу подвійну осьову лінію, після чого автомобіль «Mercedes-Benz ML 320» здійснює наїзд на нього.
Відеозапис події, що міститься на СД диску, суд визнає належним, допустимим і достовірним, оскільки обвинувачена та потерпілий повідомили, що на відтворюваному відеозаписі зображені саме вони та узгоджуються з їхніми показаннями.
Доводи захисника ОСОБА_6 про неналежність та недопустимість доказів по справі, серед іншого відеозапису і протоколу огляду та перегляду цифрового носія інформації, через спосіб отримання цього запису, суд вважає надуманими. Всі досліджені судом докази, у тому числі й протокол огляду та перегляду цифрового носія інформації від 16.10.2015 року, є належними та допустимими. Суд не вбачає істотного порушення прав і свобод людини під час отримання вказаного відеозапису слідчим.
Так само, суд не бере до уваги доводи захисника про недопустимість фото таблиці до протоколу огляду місця події від 09.10.2015 року, недопустимість висновку СМЕ № 2162Е від 27.11.2015 року, згідно якого, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_5 , отримав тяжкі тілесні ушкодження та посилання на недопустимість інших доказів, зокрема, з підстав, що в них зазначено не вірну частину статті, за якою ОСОБА_7 притягається до відповідальності. Фактичні дані, що містяться в цих документах, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість використання інших доказів.
Дослідивши та перевіривши надані учасниками процесу докази, оцінюючи їх сукупність з точки зору достатності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_7 злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.
Дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, кваліфіковані вірно.
Крім того, у відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України, судом враховується не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення неумисного злочину, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, постійне місце реєстрації та проживання, характеризується позитивно, часткове відшкодування шкоди потерпілому у розмірі 4523 грн., що підтверджено документально, обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття та визнання вини, наявність на утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.
Крім того, суд, враховуючи обставини ДТП, думку прокурора, потерпілого, також вважає за необхідне застосовувати до обвинуваченої додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Одночасно, суд вважає за можливе застосувати приписи ст. 75 КК України, оскільки виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства і її можна звільнити від відбування покарання із випробуванням, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку суду, призначене обвинуваченій покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для її виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
Поданий потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов після початку судового розгляду кримінального провадження, суд вважає за необхідне залишити без розгляду, та роз`яснити потерпілому ОСОБА_5 право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100, ст. 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
Речові докази, а саме відеозапис події ДТП, що записаний на CD диск - залишити в матеріалах кримінального провадження за належністю.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину залишити без розгляду. Роз`яснити ОСОБА_5 , що залишення цивільного позову без розгляду не позбавляє його права пред`явити позов у порядку цивільного судочинства.
Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати вартість проведених автотехнічної експертизи від 25.11.2015 року № 550/ат в розмірі 921 гривень 60 копійок, автотехнічної експертизи від 16.12.2015 року № 609/ат в розмірі 921 гривень 60 копійок на користь держави.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1