печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1462/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, прокурора прокуратури м. Києва щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із скаргою і просить визнати бездіяльність уповноваженої особи прокуратури м. Києва такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зобов`язати уповноважену особу прокуратури м. Києва внести відомості викладені у її заяві (повідомленні) від 28 грудня 2015 року до ЄРДР та розпочати розслідування. Заявник посилається на те, що в порушення вимог ст. 214 КПК України подана ним заява не була зареєстрована та внесена до ЄРДР.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Прокурор Прокуратура м. Києва ОСОБА_4 під час розгляду скарги заперечувала проти її задоволення, вказуючи на відсутність достатніх підстав для внесення заяви до ЄРДР.

Вивчивши скаргу, додані до неї документи, вислухавши прокурора, приходжу до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до прокуратури м. Києва із заявою про вчинення кримінального правопорушення вчинене посадовими особами органів державної влади України.

Вказана заява надійшла до прокуратури м. Києва . 16 січня 2016 року прокуратура м. Києва повідомила заявника про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, з огляду на відсутність достатніх даних, що могли б свідчити про ознаки кримінального правопорушення.

Вирішуючи подану скаргу слід виходити з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) на слідчого, прокурора, іншу службову особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення покладається обов`язок їх прийняти та зареєструвати, а також внести відповідні відомості до ЄРДР.

Водночас кримінальним процесуальним законодавством України не встановлюється порядок і зміст викладу відомостей про кримінальні правопорушення в заявах або повідомленнях, тому законом не обмежується зміст і не встановлюється форма даних щодо повідомлень фізичних осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК серед відомостей, які вносяться до ЄРДР, зазначається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником.

Тобто внесенню в ЄРДР підлягають відомості не з будь-яких заяв, а із заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, зміст яких має відповідати вимогам кримінального процесуального законодавства.

При цьому положення частин 4, 5 ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 Кримінального кодексу України (КК), згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, і саме ТОМУ наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину , є невід`ємною складовою заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз пунктів 3,5,10,13,19 ч1 ст. 3, ст.91 КПК України свідчить, що доказування всіх елементів складу кримінального правопорушення перед визнанням діяння злочином покладається на сторону обвинувачення лише з початку кримінального провадження, стадією якого є досудове розслідування.

Крім того, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належить публічність.

Так, ст. 25 КПК передбачено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

З огляду на викладене, визначена ч. 4 ст. 214 КПК пряма заборона на відмову у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не стосується заяв (повідомлень) про вчинення кримінального правопорушення, в яких відсутні фактичні дані, що вказують на ознаки складу злочину, передбаченого КК, як підстави внесення відомостей до ЄРДР.

Імперативно встановленим ст. 25, ч. 4 ст. 214 КПК обов`язкам кореспондує обов`язок повідомити заявника про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, визначене складом злочину в ст. 383 КК.

Так, п. 1.4. розділу П Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69 заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Вивчивши зміст поданої ОСОБА_3 заяви від 28 грудня 2015 року слід зазначити про те, що остання фактично не містить виклад обставин, визначених ч5 ст. 214 КПК України.

Слідчим суддею, при розгляді даної скарги не встановлено порушення прокуратурою м. Києва вимог ст. 214 КПК України, а тому скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
скаргу скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, прокурора прокуратури м. Києва щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28 грудня 2015 року, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1