Справа № 524/8860/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0001540 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, працюючого на ПАТ «Кременчуцький міськмолокозавод» комірником, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст.336 КК України,
в с т а н о в и в :
Відповідно до обвинувального акту від 02.10.2015 року під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 проходив службу в лавах Збройних сил України та 28.04.2005 був зарахований у запас із званням рядовий.

З квітня 2014 року на сході України розпочалася антитерористична операція, у зв`язку з чим Президентом України видавалися відповідні Укази щодо часткової мобілізації.

Відповідно до Указу Президента України № 15/2015 від 14.01.2015 року розпочалася чергова хвиля часткової мобілізації, на підставі якої ОСОБА_5 було викликано до Кременчуцького ОМВК для проходження лікарської комісії.

27.04.2015 року ОСОБА_5 за результатами медичного огляду визнаний придатним до проходження військової служби, у зв`язку з чим, ІНФОРМАЦІЯ_2 на його ім`я виписано повістку про прибуття для відправки в лави Збройних сил України.

Однак ОСОБА_5 маючи умисел на ухилення від призову за мобілізацією від отримання повістки відмовився і як наслідок на зазначену дату, а саме 28.04.2015 року на 8 год. на пункт збору Кременчуцького ОМВК, розташованого за адресою: м. Кременчук, вул. Жадова, 6 для відправки його у складі команди № НОМЕР_1 не прибув.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися в ухиленні від призову за мобілізацією органом досудового розслідування були кваліфіковані за ст.336 КК України.

28.03.2016 року між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001540, та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.336 КК України в обсязі підозри та обвинувачення. Сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання за ст.336 КК України - у вигляді 2 років позбавлення волі з застосуванням відповідно до ст.75 КК України іспитового строку 1 рік, та покладення на обвинуваченого обов*язків, передбачених ст.76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного. Відповідно до п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Так, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам ст.ст.470,472 КПК України.

З огляду на вище викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 28.03.2016 року про визнання винуватості між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 373,374, 475 КПК України , суд -
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 березня 2016 року між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст.336 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, поклавши на нього передбачені ст.76 КК України обов*язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, не виїздити за межі України на постійне місце проживання без відому органу кримінально-виконавчої системи.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський райсуд м. Кременчука шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: