УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в с т а н о в и в :
До слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло вищезазначене клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , у зв`язку із здійсненням досудового розслідування у даному кримінальному провадженні в якому встановлено, що 19.07.2016 близько 19 год. 00 хв. до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшло повідомлення, про те, що за адресою: м. Київ, вул. Малишка, 4/3, у приміщенні «Офіс Брокера» здійснюється діяльність в супереч Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».
В ході виїзду за вказаною адресою слідчо-оперативної групи Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, зі слів заявника встановлено, що у зазначеному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється діяльність всупереч Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».
Також зі слів заявника особи, що організували ведення незаконної діяльності знаходяться у зазначеному приміщенні.
Враховуючи те що під час безпосереднього переслідування невстановленої особи,
яка вчинила або могла вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203- 2 КК України, що відповідно ч. 5 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, виникла необхідність у невідкладному проведенні огляду з метою встановлення особи яка здійснила організацію грального бізнесу, обставин, що підлягають доказуванню та вилучення речових доказів по кримінальному провадженню за адресою: АДРЕСА_2 .
Так, 19.07.2016 за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст.
237 КПК України слідчо-оперативною групою Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, проведений огляд, під час якого виявлено та вилучено 14 системний блок до персонального комп`ютера, 14 моніторів до персонального комп`ютера, 14 маніпуляторів до персонального комп`ютера, 14 клавіатура до персонального комп`ютера, 26 колонок до персонального комп`ютера, 13 стільці, 13 столи, 1 коробку з ідентифікаційними картами непостійних клієнтів, 12 флеш накопичувачів пам`яті.
В ході вивчення наявних матеріалів, а саме відповідно Наказу ТОВ «М.С.Л.» №
191 від 26.06.2015 встановлено, що лотерея «Золотий тріумф» є державною грошовою лотереєю, що проводиться Товариством з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» з метою здійснення відрахувань на благодійну допомогу, включаючи підтримку розвитку фізичної культури, спорту та спорту інвалідів в Україні.
Лотерея проводиться із використанням електронної системи прийняття ставок. Електронна система прийняття ставок - це програмно-технічний комплекс, призначений для фіксації та обліку ставок у державній лотереї, фіксації виплати призів і/або виплати призів, збереження інформації про проведення лотереї, а також для здійснення інших операцій, пов`язаних з проведенням державної лотереї. Пристрій візуалізації білетів лотереї програмно - технічний комплекс, який призначений виключно для візуалізації процесу розіграшу гравцем придбаного ним білета лотереї. Пристрій візуалізації білетів лотереє не містить в собі генератора випадкових чисел та будь-яких інших пристроїв і програм, які самостійно визначають результат розіграшу білета лотереї та розміру виграшу гравця, а також не з`єднаний з такими пристроями та програмами (крім з`єднання з центральною електронною системою державних лотерей). Електронна система прийняття ставок складається з центральної електронної системи та терміналів електронної системи прийняття ставок, пов`язаних між собою електронним або іншим зв`язком.
Тож, заявник, враховуючи положення ст.. 170 КПК України, вважає за необхідне накласти на вилучене майно арешт з підстав вказаних у частині 2 зазначеної статті Кодексу.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.
В свою чергу, враховуючи положення ст. 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглядати дане клопотання у відсутність інших учасників процесу, тож дослідивши надане клопотання на відповідність КПК України кримінальне провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовим доказом.
Клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не єпропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.
Тож, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думку заявника про те, що необхідно накласти арешт на майно в частині на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, слідчий суддя враховувати правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке вилучено в ході огляду приміщення за адресою: м. Київ, вул.. Малишка,4/3, а саме: 14 системних блоків до персонального комп`ютера, 14 моніторів до персонального комп`ютера, 14 маніпуляторів до персонального комп`ютера, 14 клавіатур до персонального комп`ютера, 26 колонок до персонального комп`ютера, 13 стільців, 13 столів, 1 коробку з ідентифікаційними картами непостійних клієнтів, 12 флеш накопичувачів пам`яті.
Негайне виконання ухвали про арешт майна покласти напрокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копія ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, які були присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя: ОСОБА_1