Справа № 333/6672/16-к
Справа №333/6672/16-к
Провадження №1-кп/333/593/16
УХВАЛА

Іменем України
07 грудня 2016 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0002226 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Петропавловськ-Камчатський Камчатської області Російської Федерації, громадянина України, українця, офіційно непрацюючого, неодруженого, не є депутатом, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшли обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування і розписка про отримання обвинуваченим ОСОБА_8 обвинувального акту і реєстру.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Обвинувачений і потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення судового розгляду кримінального провадження.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які належним чином були повідомлені судом про час і місце слухання зазначеного кримінального провадження, в підготовче судове засідання не з`явилися.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з доданими до нього документами суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо останній не відповідає вимогам КПК України.
Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність і формулювання обвинувачення.
При цьому обвинувачення, згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна і об`єктивна сторона) і викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст.337 КПК України.
При цьому зміст фактичних обставин кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст.91 КПК України, визначається тими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і є необхідними і достатніми для його вирішення по суті.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Суд, не оцінюючи доведеність обвинувачення, а лише перевіряючи його з приводу виконання вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, з метою забезпечення права обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, констатує, що воно є неконкретним і не містить, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, опису обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, що не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 91 КПК України.

Так, в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення по кожному з епізодів не зазначено прізвище потерпілих, яким спричинено матеріальну шкоду, не визначено шкоду завдану кожному з потерпілих. Однак, склад злочину, передбачений ч.2 ст.185 КК України, містить у собі обов`язкову ознаку об`єктивної сторони наслідки протиправного діяння, що не було враховано слідчим при формулюванні обвинувачення за кожним епізодом. Слідчим в аспекті об`єктивної сторони кримінального правопорушення була відображена лише протиправна поведінка (дія) обвинуваченого.

Отже, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 відсутнє належне формулювання обвинувачення, не зазначені всі елементи інкримінованого останньому правопорушення.

На підставі ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом вимог підпунктів а і b п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

У рішенні від 26 червня 2008 року у справі «Ващенко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).

У рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» Суд зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч.3 ст.6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у контексті підпункту а п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні і юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82, п.79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту а п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення і відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може надати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

На думку суду, з аналізу змісту обвинувального акту, який є в матеріалах кримінального провадження, вбачається, що органом досудового розслідування викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які містять суперечності і не співпадають із визначеною кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, і оскільки такі недоліки обвинувального акту щодо обвинувачення ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення носять правову невизначеність щодо захисту, такий акт містить неконкретність обвинувачення, а тому не відповідає вимогам закону, що порушує права обвинуваченого на захист.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, не відповідає вимогам ст.291 КПК України, тому на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст.ст.110, 291, 293, 314, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0002226 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, прокурору прокуратури Комунарського району м.Запоріжжя ОСОБА_3 як такий, що не відповідає вимогами КПК України.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Запорізькій області шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1