Справа № 645/3192/16-к
Провадження № 1-кп/645/356/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000495від 20 травня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. М. Комишувата Красноградського району Харківської області, громадянина України, який не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює менеджером у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 наказом виконувача обов?язків начальника Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_5 за № 63-о від 05.10.2015 р. призначений на посаду головного державного інспектора відділу моніторингу та інформаційно-аналітичного забезпечення управління погашення заборгованостей вказаної податкової інспекції.

З 28.03.2016 ОСОБА_4 не з?являвся на своєму вищевказаному робочому місці, при цьому сповістивши Індустріальну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про своє перебування на лікарняному.

Після закінчення хвороби ОСОБА_4 21.04.2016 р. за місцем своєї роботи надано листок непрацездатності серії АВО №492392, на підставі якого у подальшому Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області листом №1179/7/20-36-05-43 від 25.04.2016 р. до Центральної міжрайонної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі Центральна МВД ХОВ ФССТВП) направлено заяву-розрахунок на фінансування для надання матеріального забезпечення останньому.

Після цього Центральною МВД ХОВ ФССТВП за результатами перевірки дотримання вимог чинного законодавства з питання призначення допомоги по тимчасовій працездатності ОСОБА_4 за період з 26.03.2016 р. по 20.04.2016 р. встановлено, що листок непрацездатності серії АВО № 492392 містить ознаки підроблення, а саме: наявність на штампах та печатках граматичних помилок, невідповідність бланку встановленим нормам та вимогам, визначених законодавством. З урахуванням викладеного працівниками Центральної МВД ХОВ ФССТВП складено акт №141 від 04.05.2016 р., за яким ОСОБА_4 відмовлено у виплаті матеріального забезпечення по тимчасовій непрацездатності за вищевказаний період на загальну суму 1177,02 грн.

Як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_4 з метою уникнення заходів дисциплінарного характеру за відсутність на робочому місці без поважної причини придбав завідомо недостовірний листок непрацездатності серії АВО №492392 у невстановленої особи через мережу Інтернет при зустрічі на перехресті пр. Науки та вул. Данилевського у м. Харкові в період з 31.03.2016 р. по 01.04.2016 р. за 400 грн. Таким чином, у порядку, передбаченому чинним законодавством, тимчасова непрацездатність ОСОБА_4 у період з 26.03.2016 р. по 20.04.2016 р. підтверджена не була.

Також з інформації ПАТ «Українська залізниця» Філія «Центр охорони здоров?я» Харківська клінічна лікарня на залізному транспорті № 1 встановлено, що ОСОБА_4 , 1989 р.н., протягом 2016 року до вказаного лікувального закладу за медичною допомогою не звертався, листок непрацездатності серії АВО №492392 будь-якій особі лікарнею не видавався.

У подальшому наказом голови комісії з реорганізації Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_5 за №71-о від 31.05.2016 ОСОБА_4 звільнено з займаної посади за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Згідно з Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров?я України № 455 від 13.11.2001 р., листок непрацездатності є офіційним документом у розумінні положення примітки до ст. 358 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними противоправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 було досягнуто та підписано угоду від 30 червня 2016 року про визнання винуватості, за змістом якої вони погодили, що підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному злочині і зобов`язався:

а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

б) сприяти розслідуванню кримінального провадження за фактом виготовлення підробленого листка непрацездатності АВО № 492392, наданого ОСОБА_4 за місцем роботи в Індустріальній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.

Сторони угоди погодились, що ОСОБА_4 понесе покарання у вигляді штрафу в сумі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у вчиненому щиро покаявся.

Підтвердив суду, що угоду про визнання винуватості він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими, а саме: наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є - для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку. Просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості з обвинуваченим, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України.

Крім того, обвинуваченому судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.

Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому були роз`яснені та ним зрозумілі.

Після таких роз`яснень суду обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч. 4 ст. 358 КК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.ст. 66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до переконання про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження і ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжні заходи не обиралися.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 370, 371, 374, 376, 395, 472, 474, 475 КПК України,

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 385 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Речовий доказ: листок непрацездатності серії АВО №492392 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1