У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Справа153/1520/16-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

скаржника ОСОБА_4

представника скаржника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у місті Ямпіль Вінницької області

скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до слідчого судді із даною скаргою. Вказав, що 15 вересня 2016 року він звернувся із письмовою заявою до Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про вчинення відносно нього ОСОБА_6 , 1984 року народження, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України. 05 вересня 2016 року приблизно о 06 годині 45 хвилин коли ОСОБА_4 перебував на подвір`ї будинку Янковської Раїси Миколаївни у селі Дзигівка Ямпільського району Вінницької області і вони розмовляли, в цей час син останньої ОСОБА_6 побачивши його почав в його адресу виражатися нецензурними словами. Після чого, останній, для нього несподівано, з метою вчинення відносно нього насильницьких дій, наскочив на нього, кинув його на землю і сидячи зверху на його тулубі, почав його душити двома руками, завдаючи фізичного болю, і в цей час кричав до своєї матері ОСОБА_7 щоб вона несла лопату, щоб відрубати йому голову, продовжуючи його душити. У результаті удушення він почав себе погано почувати і відчув реальну загрозу своєму життю. Зібравшись силами, він почав ОСОБА_6 від себе відштовхувати, і в цей час підбіг сусід ОСОБА_8 із своєю дружиною ОСОБА_9 , які відтягнули ОСОБА_6 від нього. На момент подачі заяви до поліції, він не знав і не міг знати, які саме виникли ушкодження під час фізичної сутички із ОСОБА_6 . В поліції йому дали направлення на СМЕ. З правої сторони в області нижніх ребер у нього був синяк. 20 вересня 2016 року він зробив ренгензнімок, з яким був у лікаря травматолога і останній йому повідомив, що у нього перелом 9 го ребра і у зв`язку з цим його положили на стаціонарне лікування. Його допитували в якості потерпілого, якого числа не пам`ятає, але допит відбувався без участі адвоката, і фактично йому дали лише підписати протокол допиту, при цьому слідчий не з`ясовував у нього подробиць обставин, а лише обмежився короткими обставинами. 01 грудня 2016 року на його домашню адресу у конверті надійшла оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 23.11.2016 року, згідно якої кримінальне провадження №0000355 від 15.09.2016 року за його заявою закрито у зв`язку із відсутністю події злочину. Вказану постанову вважає упередженою, безпідставною та у результаті незаконною. Слідчий формально підійшов до розслідування кримінального провадження, обмежившись лише версією його удушення, інші обставини справи залишилися неперевіреними, і факти по них не встановленими. Перелом ребра відносить до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що є підставою для кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення за іншою статтею КК України. Слідчий не вжив всіх можливих процесуальних заходів та не провів всіх необхідних слідчих дій для встановлення істини по справі. Тому, просить скасувати як незаконну і упереджену постанову про закриття кримінального провадження винесену 23 листопада 2016 року слідчим Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000355 від 15.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

У судовому засіданні скаржника ОСОБА_4 скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник скаржника ОСОБА_5 скаргу підтримав, просить суд її задовольнити. Вказав, що слідчий ще має провести повторну судово-медичну експертизу, оскільки у ОСОБА_4 було зламане ребро і він перебував на стаціонарному лікуванні. Також слідчий має дати оцінку висновку експерта щодо отримання ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень. А також допитати в якості свідка дочку потерпілого.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи присутнє поштове повідомлення про вручення судової повістки. Окрім того, слідчим подано заяву за вхід.№7171 від 06.12.2016 року з клопотанням розгляд скарги перенести у зв`язку із службовою необхідністю.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. Тому, слідчий суддя має право для розгляду даної скарги у відсутність слідчого, який виніс оскаржувану постанову.

Заслухавши пояснення скаржника, його представника, а також пояснення прокурора, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно з ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

В ч.1 ст.303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Постановою слідчого Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 23 листопада 2016 року, кримінальне провадження було закрите на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України.

У ст.284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно п.111 рішення Європейського суду з прав людини від 22 лютого 2005 року у справі «Новоселецький проти України», суд вказав, що прокуратура є державним органом правової держави, діяльність якого сприяє здійсненню правосуддя і у випадку недотримання зобов`язань, покладених на цей орган, права, гарантовані Конвенцією, були б позбавлені їх «конкретного та ефективного» сенсу. Одне з таких зобов`язань передбачає те, що сторона, яка постраждала, може сподіватись на уважний та ретельний розгляд її скарг.

Відповідно до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покаранні. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд вважає, що слідчий не забезпечив ефективного розслідування у кримінальному провадженні №0000355 від 15 вересня 2016 року, оскільки не допитав дочку потерпілого, також не дав оцінку висновку експерта №82 щодо отримання ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, не проведено експертизи щодо отримання перелому 9-го ребра ОСОБА_4 . Проведене ним досудове слідство не було ретельним, безстороннім і сумлінним. Тобто, слідчий не вжив усіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події кримінального правопорушення, а також усіх необхідних процесуальних дій.

Тому слідчий, на думку суду, не вжив всіх передбачених законом заходів по зібранню та оцінці доказів відповідно до вимог ст.94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст.2 КПК України.

Частиною 3 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Враховуючи те, що слідчий Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області не спростовує обставини викладені в скарзі, тому суд приходить до висновку, що викладені у скарзі обставини, на які посилається скаржник, є доведеними у судовому засіданні. Тому, слідчий суддя приходить до висновку, що на теперішній час постанова слідчого Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 23 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову від 23 листопада 2016 року про закриття кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР 15 вересня 2016 року за №0000355.

Копію постанови направити до СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області для проведення досудового розслідування.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1