У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів за участю прокурора при секретарі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 9 червня 2016 року кримінальне провадження за касаційною скаргою захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на судові рішення щодозасудженого,

в с т а н о в и в :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він 16 квітня 2014 року близько 23 години 40 хвилин, будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-2109» та рухаючись по вулиці Ольжича у м. Києві, в порушення вимог п. п.2.3(б), 2.9 (а), 12.1, 11.13 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не врахував стан дорожнього покриття, під час вибору швидкості не врахував дорожню обстановку, втратив контроль за рухом транспортного засобу, виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 7 липня 2015 року вирок щодо засудженого залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисники просять судові рішення щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції. Посилаються на те, що досудове розслідування та судовий розгляд проведені однобічно й неповно, з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому висновки суду про доведеність вини засудженогоне відповідають фактичним обставинам і ґрунтуються на суперечливих доказах. Стверджують, що не був встановлений час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не з`ясовані причини протиріч у показаннях та доказах, недопитані особи, показання яких мають істотне значення та вважають, що суд призначив суворе покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про скасування або зміну вироку, ухвали, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України, суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу і не переглядає судові рішення з підстав однобічності і неповноти досудового розслідування та судового розгляду, щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість, саме такі підстави є предметом перегляду суду апеляційної інстанції.

Із огляду на це, судова колегія при вирішенні питань, поставлених у касаційній скарзі виходить із фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції і в межах поданої апеляції перевірених колегією суддів апеляційного суду.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, обґрунтовані наявними у судових рішеннях доказами.

Винуватість засудженого підтверджується його показаннями, даними в судовому засіданні, про те, що він 16 квітня 2014 року, будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2109» та рухаючись по вулиці Ольжича у м. Києві, при обгоні маршрутки, виїхав на зустрічну смугу, зачепивши при цьому правою стороною маршрутку, побачив, що на зустріч їде автомобіль, прискорив швидкість, вивернув кермо та вдарився об брівку. У результаті цього, у автомобіля вирвало колесо та він виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на пішохода.
Аналогічні показання були дані свідком ОСОБА_10 про обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 .

Із даних, що містяться у висновку автотехнічної експертизи вбачається, що в даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. п.2.3(б), 2.9 (а), 12.1, 11.13 Правил дорожнього руху і знаходилися в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, винуватість засудженого підтверджується показаннями свідків, даними, що містяться у протоколах слідчих дій, висновком судово-медичної експертизи та іншими наведеними у судових рішеннях доказами, сумніву щодо їх достовірності немає.

Сукупність наведених у вироку доказів, якими суд дав правильну оцінку, переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину.

При перевірці кримінального провадження встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_8 під час судового розгляду не виявлено.

Дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно. Отже, вважати, що судом неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.

Покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. Із урахуванням усіх обставин в їх сукупності, місцевий суд дійшов до висновку про призначення ОСОБА_8 основного покарання у мінімальній межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України, належним чином мотивуваши своє рішення. Отже, призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Перевіркою встановлено, що апеляційний суд, при розгляді апеляцій засудженого та його захисників, дійшов обґрунтованого висновку про залишення вироку без зміни. Апеляційним судом були надані відповіді на всі доводи апеляційних скарг, які аналогічні доводам касаційної скарги захисників. Свої висновки апеляційний суд належним чином умотивував. Із даними висновками погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 434-436 КПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Касаційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 7 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3