АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/611/16 Справа № 692/1434/15-к Категорія: ч.2 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника цивільного

відповідача ТзДВ «Страхове

ТзДВ «Глобус»» ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прокурора прокуратури Черкаської області ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_10 , цивільного відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»», на вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 12.04.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не судимий:

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Вирішено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь:

- потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000 грн., та процесуальних витрат 4000 грн.;

- держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 6641,45 грн.

Вирішено стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»» на користь потерпілого ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 4160 грн. та моральну шкоду в сумі 100000 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку Драбівського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений та за те, що він 16.03.2014 року близько 03 год. 50 хв., керуючи автомобілем ВАЗ-2101, д.н. НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Жовтневій, навпроти буд.1 в с. Драбово-Барятинське Драбівського району Черкаської області, з центру селища в напрямку вул. 60-річчя Жовтня, порушив п.12.3 Правил дорожнього руху України, в момент виникнення перешкод для його руху, яку він спроможній був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_13 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень цього ж дня помер в Драбівській ЦРЛ.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 подали апеляційну скаргу, в якій вважаючи вирок суду незаконним, постановленим з істотним порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, внаслідок проведення неповного судового розгляду, просили його скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що судом не були повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи та не вірно оцінені докази, що здобуті у справі, внаслідок чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що привело до постановлення незаконного вироку. Судом не була надана оцінка: показам свідка ОСОБА_14 в частині того, що при поміщенні потерпілого ОСОБА_13 до карети швидкої медичної допомоги він був взутий в обидва черевика, експерта автотехніка ОСОБА_15 , висновкам комплексної судово-медичної експертизи та автотехнічної експертизи, які не спростовують показів ОСОБА_7 в частині різкої зміни пішоходом напрямку свого руху з узбіччя на проїжджу частину. Також зазначають, що слідством не здобуто будь-яких доказів, які б спростовували факт того, що ОСОБА_13 перед наїздом рухався по лівому узбіччю та різко змінив напрямок свого руху навкоси вправо на смугу руху автомобіля ВАЗ 2101. Також вважають, що суд першої інстанції, не звернув уваги на істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які полягають у не усуненні суперечностей між висновками експертів автотехніків № 4/267 від 27.06.2014 р. та № 684/15-23 від 12.10.2015 р., що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини ОСОБА_7 та кваліфікації його дій, просив вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, постановити новий вирок , яким засудити ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, цивільний позов - задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі цивільний відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»» не погоджуючись з вироком суду в частині вирішення цивільного позову через незаконність та необґрунтованість вказаного рішення, просить вирок суду змінити в частині стягнення на користь ОСОБА_10 моральної шкоди, та зменшити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Товариств з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»» з 100000 грн. до 14616 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону «Про обов`язкове страхування» загальний розмір страхового відшкодування стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на день настання страхового випадку, тобто розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 14616 грн. (1218*12).

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в підтримку власної апеляційної скарги, які просили її задовольнити та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, при цьому заперечили апеляційні скарги інших учасників провадження; думку потерпілого ОСОБА_10 в підтримку власної апеляційної скарги та частково апеляційної скарги прокурора, заперечення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників, а також цивільного відповідача; думку прокурора, який підтримав власну апеляційну скаргу та частково - апеляійну скаргу потерпілого, заперечив апеляційні скарги обвинуваченого, його захисників та цивільного відповідача; вивчивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга цивільного відповідача підлягає до задоволення, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , прокурора та потерпілого ОСОБА_10 - до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Так, висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його винуватість у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні судом першої інстанції та наведеними у вироку доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який показав, що 16.03.2014 року до нього подзвонив слідчий і повідомив про ДТП, яке сталося з його сином. Він прибув на місце ДТП, побачив автомобіль, який стояв частково на зустрічній полосі, вітрове скло та ліва сторона даху були пошкоджені. З лівої сторони дороги по напрямку від станції на обочині та частині дороги була кров. Потім він поїхав у лікарню, лікар повідомив про смерть сина, медсестра віддала йому одежу сина, в тому числі правий туфель, одежу зберігав дома. В лікарні бачив ОСОБА_7 , яких проходив тест на вживання алкоголю, і алкотестер показав 0,2 проміле.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка показала, що в день коли сталося ДТП вона чергувала на переїзді, в ранкову пору до неї постукав ОСОБА_7 , він був схвильований та розповів що сталося. З розмови вона зрозуміла, що він викликав швидку допомогу. Прийшовши на місце ДТП впізнала потерпілого ОСОБА_16 , який лежав поперек дороги на проїзній частині головою до обочини, з носа, рота, вух текла кров аж до узбіччя. Біля нього лежав в телефон, з якого грала музика та 2х літрова пляшка з пивом. На автомобілі темно-вишнього кольору, номер 1744, мались пошкодження скла зі сторони водія, він стояв навпроти потерпілого, на іншій стороні дорозі, на відстані 3-4 метрів, частина автомобіля стояла на узбіччі. Коли потерпілого забирала швидка допомога він був взутий в чорні туфлі без шнурків.

Показаннями свідка ОСОБА_17 , який показав, що він був запрошений ОСОБА_7 понятим при огляді місця ДТП. На місці скоєння ДТП були присутні ОСОБА_7 , його дід, слідчий, потерпілий ОСОБА_10 та інші особи, яких він не пам`ятає. Під час відтворення обставин вони заміряли дальність світла автомобіля, складали план дороги, відмічали знаки. Заміри проводили декілька раз, він з експертом проводив обміри. Потерпілий робив зауваження щодо проведення обмірів, не погоджувався з ними. Після цього було зачитано складений документ, який він підписав.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , який показав, що в день коли сталося ДТП, він зустрівся з потерпілим ОСОБА_13 близько 20 години 30 хвилин та разом проводили своє дозвілля, близько 02 години ночі він поїхав додому, а ОСОБА_13 залишився у ОСОБА_19 , де випивали.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , який показав, що він з друзями та ОСОБА_7 в день коли сталося ДТП відпочивали в кафе в смт. Драбів, де бачив ОСОБА_13 з друзями, які вживали спиртні напої, останній був в був у нетверезому стані. ОСОБА_7 алкогольні напої не вживав, майже весь час знаходився біля автомобіля.

Даними протоколу огляду місця події від 16.03.2014 року, в якому зафіксована обстановка на місці ДТП, та вилучено автомобіль ВАЗ 2101, лівий черевик;

Даними протоколу огляду транспортного засобу від 16.03.2014 року, я кому зафіксовані пошкодження автомобіля ВАЗ 2101;

Даними висновку щодо медичного огляду ОСОБА_7 від 16.03.2014 року, згідно яких ознак сп`яніння у останнього не виявлено;

Згідно даних висновку експерта № 88 від 17.03.2014 року, причиною смерті ОСОБА_21 є черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння та основи черепа, забоєм-розмозження головного мозку, крововиливами під м`які мозкові оболонки, в намет мозочку, саднами обличчя, отримані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, від чого й настала смерть потерпілого та легкого ступеню тяжкості; тілесні ушкодження виникли незадовго до настання смерті від дії тупих предметів, не виключено в час та при обставинах ДТП; на момент наїзду потерпілий знаходився в положенні що наближається до вертикального (стояв, йшов); виявлена концентрація етилового сприту в трупі ОСОБА_21 відповідає алкогольному сп`янінню легкого ступеню, відносно живих осіб;

Відповідно до даних висновку експертів від 03.06.2015 № 4/155/34к, в момент первинного контакту потерпілий ОСОБА_21 знаходився у вертикальному положенні (стояв, йшов), обернений задньою поверхнею тіла до автомобіля ВАЗ-2101 на відстані близько 0,3 м від лівої частини автомобіля до лівої нижньої кінцівки;

Висновками експерта від 12.08.2015 року № 1/669 та від 05.11.2015 № 1/1026, встановлено наявність на правому напівчеревику ОСОБА_21 слідів зсуву (тертя), які направлені з переду (від носка підметки) назад (до задника каблучної частини), при цьому посилання експерта на те, що напівчеревик був вилучений 16.03.2014 року суд вважає помилковим, оскільки на експертизу надавалися два напівчеревика ОСОБА_21 , що вилучені в різні часи, зокрема правий напівчеревик було вилучено та приєднано до справи 02.07.2015 року, дана описка не вплинула на якість проведеної експертизи;

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 01.09.2015 року, під час якого встановлено відстань 47,1 м, з якої в поле зору водія автомобіля ВАЗ 2101 при включеному ближньому світлі фар на місці ДТП попадає в поле зору пішохід. Правильність зафіксованих даних в протоколі, в суді першої інстанції підтвердили свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .

Відповідно до висновку експерта від 12.10.2015 року № 684/15-23, водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_21 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди, а також те, що дії водія в даній дорожній обстановці не відповідали вимогам п.1.2 Правил дорожнього руху України. Вказаний висновок підтвердив допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_24 .

Аналіз наведених доказів в їх сукупності з доказами, на які маються посилання у вироку суду, свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений і його дії за 2 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 районний суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, дані про особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його молодий вік, до кримінальної відповідальності притягається вперше, та за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді реального позбавлення волі, яке є мінімальним.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого щодо погіршення становища обвинуваченого та збільшення йому розміру покарання .

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг.

Виходячи з зазначеної норми, суд апеляційної інстанції, за відсутності клопотанням учасників судового провадження, позбавлений права досліджувати та давати оцінку доказам, які не були досліджені судом першої інстанції, а також встановлювати нові фактичні обставини кримінального правопорушення.

Тому доводи обвинуваченого та захисників щодо неповноти судового розгляду, наявності не усунутих суперечностей при розгляді справи судом першої інстанції, що істотно впливають на законність судового рішення, що на їх думку є підставою для скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції є безпідставними, оскільки апеляційна скарга сторони захисту не містить істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які з огляду на положення ст. 415 КПК України, можуть бути підставами для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як того просять апелянти . А за відсутності клопотань учасників судового провадження апеляційний суд позбавлений можливості, в порядку ч.3 ст. 404 КПК України, повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі цивільного відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»», є обгрунтованими та заслуговують на увагу.

З вироку районного суду вбачається, що, вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , суд першої інстанції оцінив моральну шкоду на суму 250000 грн., з яких 100000 грн. стягнув із страхової компанії, а 150000 грн.- з обвинуваченого ОСОБА_7 .

При цьому, стягуючи зазначену суму з страхової компанії, судом залишено поза увагою вимоги п. 27.3 ст. 27 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, відповідно до яких страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Вказана норма визначає максимальний розмір моральної шкоди, у зв`язку зі смертю потерпілого, який підлягає відшкодуванню Страховиком, що не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» установлено у 2014 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 1218 гривень.

З огляду на викладене колегія суддів, вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 в частині стягнення моральної шкоди з цивільного відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»» в бік зменшення, з 100000 грн. до 14616 грн. (1218 грн. * 12).

В решті - вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 405, ч.1 п.2 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу цивільного відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»» задовольнити.

Вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 12.04.2016 р. щодо ОСОБА_7 змінити в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 ..

Зменшити розмір моральної шкоди, яку за вироком суду вирішено стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»» на користь потерпілого ОСОБА_10 з 100000 грн. до 14616 грн.

В решті - вирок суду залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прокурора прокуратури Черкаської області - ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції вступає в законну силу з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий :

Судді :