Справа 359/7305/16-к
Провадження 1-кп/359/405/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«24» листопада 2016 року
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , розлученого, на утриманні неповнолітня дитина 1999 р.н., не працюючого, освіта середня, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком від 02.02.2015 Баришівського районного суду Київської області, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, покарання не відбув, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
12.08.2016 біля 11 год. 30 хв. ОСОБА_3 знаходився біля приміщення Бориспільської ЦРЛ в м. Бориспіль, вул. Котляревського, 1, де побачив велосипед марки «KONTUR SHARK» синього кольору, належний ОСОБА_7 .
У цей час у нього виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення вказаного велосипеда.
Реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , за допомогою металевих ножиць для прутів, які мав при собі, перерізав металевий трос із замком, яким вказаний велосипед був прикріплений до металевих прутів огорожі, та поїхав на викраденому велосипеді у напрямку вул. Київський Шлях в м. Бориспіль, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 5727 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 01.09.2016 р. біля 22-00 год., ОСОБА_3 знаходився біля велосипедної стоянки біля магазину «АТБ» в м. Бориспіль, вул. Головатого, 87, де побачив велосипед марки «Genius azimut 26» зеленого кольору, належний ОСОБА_8 .
У цей час у нього виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення вказаного велосипеда.
Реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , за допомогою металевих ножиць для прутів, які мав при собі, перерізав металевий трос із замком, яким вказаний велосипед був прикріплений до поручнів велосипедної стоянки, та поїхав на викраденому велосипеді у напрямку вул. Київський Шлях в м. Бориспіль, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1550 грн.
Обвинувачений в судовому засіданні вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю, просив його суворо не карати, у повному обсязі визнав та підтвердив фактичні обставини викладені у обвинувальному акті, пояснив, що більше такого не повториться. Крім того пояснив, що він скоїв зазначені крадіжки, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі, бо йому нічим було сплачувати за комунальні послуги.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину та підтвердив дійсність фактичних обставин викладених у обвинувальному акті, а також те, що відносно цього не заперечують інші учасники судового провадження, суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, впевнившись у добровільності їх позиції, та роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорені, а саме обставин скоєння обвинуваченим інкримінованих йому дій, та, після допиту обвинуваченого дослідив приєднані сторонами матеріали, що характеризують його особу.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дійсно ОСОБА_3 12.08.2016р. та 01.09.2016р. повторно викрав чуже майно, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 5727 грн., та потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1550 грн.
Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд вважає ОСОБА_6 винним у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення (злочину).
Суд вважає, що ОСОБА_9 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення (злочин), оскільки доказів іншого учасниками судового провадження суду надано не було.
При обранні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного злочину, особу винного.
Обвинувачений раніше судимий вироком від 02.02.2015р. Баришівського районного суду Київської області, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, покарання не відбув, зазначений злочин скоїв під час іспитового строку. Обвинувачений має постійне місця проживання за яким характеризуються посередньо, офіційно не працює, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину 1999 р.н., на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, вину свою визнав у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся, добровільно допомагав досудовому слідству і суду у розслідуванні кримінального провадження, викрадене майно повернуте власникам, скоїв кримінальне правопорушення під збігом тяжких матеріальних обставин, що згідно до вимог ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставин, що згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обираючи покарання обвинуваченому суд виходить з наступного:
ОСОБА_3 раніше судимий вироком від 02.02.2015р. Баришівського районного суду Київської області, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, покарання не відбув.
П.10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003р. №7 «Про практику призначення судами покарання» зі змінами і доповненнями визначено, що частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
У разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК України, та призначення покарання, яке згідно з частиною 3 статті 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від не відбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд призначає остаточне покарання у виді сукупності не відбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.
Згідно до матеріалів провадження, ОСОБА_3 був засуджений за попереднім вироком до 3 років позбавлення волі. Зазначене покарання, згідно до вимог ч. 3 ст.72 КК України складанню підлягає, а тому у суду відсутні підстави для застосування в цьому випадку положень ст. 72 КК України щодо окремого виконання вироків.
Згідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
На підставі наведеного суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , не можливе без ізоляції від суспільства, і єдиним і достатнім покаранням для нього може бути лише позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання за цим вироком обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком з урахуванням правил складання покарань, визначених ст. 72 КК України.
Речові докази: велосипеди повернути власникам, згідно до зберігальних розписок; ножиці для прутів знищити; Рюкзак, рожковий ключ та мобільний телефон «Lenovo» 4 G чорного кольору повернути власнику, ОСОБА_3 .
Крім того, з обвинуваченого необхідно стягнути судові витрати на проведення експертизи в дохід Держави.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, Суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.2 КК України.
ОСОБА_10 призначити покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 ч.1 КК України остаточно призначити ОСОБА_10 покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання за цим вироком у виді 3 (трьох) років 1 місяцю позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_10 залишити попередній, тримання під вартою в СІЗО ДПСУ у м. Києві та Київській області, рахуючи строк відбуття покарання з 02.09.2016 р.
На підставі ст..72 ч.5 КК України, додатково зарахувати ОСОБА_10 у строк відбутого покарання строк перебування під вартою в умовах СІЗО під час проведення досудового слідства і судового розгляду в період з 02.09.2016р. по 24.11.2016р., а всього 2 місяці 22 дні.
Речові докази: велосипеди повернути власникам, згідно до зберігальних розписок; ножиці для прутів знищити; Рюкзак, рожковий ключ та мобільний телефон «Lenovo» 4 G чорного кольору повернути власнику, ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь Державного бюджету України судові витрати у сумі 250 (двісті п`ятдесят) гривень за проведення експертизи.
На вирок може бути принесено апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення.
Після закінчення строку на апеляційне оскарження вирок набирає законної сили.
Копія вироку вручається прокурору і обвинуваченим негайно, після оголошення.
Суддя ОСОБА_1