Справа № 215/1655/14-к
1-кс/215/69/14
У Х В А Л А

24.03.2014 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
в складі: слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
представника установи - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_5 щодо незаконного утримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2014 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_5 щодо його незаконного утримання під вартою, в порядку ст.206 КПК України.(2012 р.)
В обґрунтування вказує, що незаконно утримується під вартою, оскільки згідно постанови суду від 19.06.2012 року, його строк тримання під вартою було продовжено лише до 20.07.2012 року. 19.07.2012 року справу передано до Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу. Таким чином з 20.07.2012 року по 01.08.2012 року він знаходився без будь якого рішення суду. 01.08.2012 року суд виніс постанову про призначення справи до судового розгляду та вирішив питання та вирішив питання про залишення міри запобіжного заходу утримання під вартою без зазначення конкретного строку утримання. Суд прийняв рішення залишити , а не подовжити подальше утримання під вартою, а після 20.07.2012 року взагалі такого рішення не виносилося, вважає своє тримання під вартою з 20.07.2012 року незаконним і просить прийняти відповідне рішення.
ОСОБА_5 звернувся з клопотанням про підтримку скарги та розгляд справи у його відсутність.
Представник Криворізької установи виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 проти клопотання заперечує, вважає, що ОСОБА_5 на законних підставах утримується під вартою. Вказує, що строк тримання ОСОБА_5 під вартою було продовжено лише до 20.07.2012 року, але зазначений строк тримання під вартою обирався на досудовому розслідуванні, у вказаний строк кримінальна справа у відношенні ОСОБА_5 надійшла до Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу, справа розслідувалася та розглядається в порядку КПК 1960 року, рішення по справі не прийнято, тому вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 з під варти.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що оскільки справа у відношенні ОСОБА_5 розслідувалася та розглядається відповідно норм КПК України 1960 року, відповідно до яких було необхідно продовжувати строк тримання під вартою лише на досудовому розслідуванні, вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 з під варти.
Дослідивши матеріали особової справи, вислухавши прокурора, представника установи, ОСОБА_5 , суд вважає необхідним в задоволенні клопотання відмовити.
Згідно ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого, знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Слідчій суддя здійснює розгляд питань, які стосуються застосування, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження (у тому числі й запобіжних заходів); нагляд за дотриманням законності в питаннях затримання особи та утримування її під вартою; надання дозволів на вчинення окремих слідчих (розшукових) дій в ході досудового розслідування; розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування; вирішення питань щодо поміщення неповнолітнього у приймальник-розподільник та щодо направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи;
Як вбачається з клопотання досудове розслідування закінчено 19.08.2012 року і справу передано до розгляду до Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу, тобто до набрання чинності КПК України (2012).
Згідно ст. 156 ч.1,2,9 КПК України 1960 року, тримання під вартою під час досудового розслідування не повинно тривати більше двох місяців. У випадках коли у вказаний строк, розслідування справи закінчити не можливо, строк тримання під вартою може бути продовжений. Подальше продовження зазначеного строку проводиться з урахуванням часу перебування обвинуваченого під вартою до направлення справи до суду.
Відповідно до п.9 перехідних положень КПК України 2012 року, запобіжні заходи, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни.
Оскільки постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19.06.2012 року ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 20.07.2012 року, 19.07.2012 року справа направлена до суду, постановою цього ж суду від 01.08.2012 року кримінальну справу у відношенні ОСОБА_5 та інших призначено до розгляду в судовому засіданні та вирішено питання стосовно залишення ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що в задоволенні клопотання ОСОБА_5 стосовно його звільнення з під варти, у зв`язку із незаконним утриманням слід відмовити.
Таким чином, лише відповідно до норм КПК України 2012 року необхідно при судовому розгляді справи продовжувати строк тримання під вартою, справа у відношенні ОСОБА_5 розглядається в порядку КПК України 1960 року, яке не вимагає при судовому розгляді справи продовжувати підсудним строки тримання під вартою.
Крім того, ухвалами Тернівського районного суду 25.07.2013 року та 28.10.2013 року в антологічних клопотаннях ОСОБА_5 було відмовлено, а ухвалами Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.08.2013 року та 13.02.2014 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
Керуючись ст. 206, 392 КПК України, на підставі ст. 156 КПК України 1960 року, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_5 щодо його звільнення з під варти.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Суддя: