УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №281/318/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 суддів . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю секретаря . . . . . . . . . ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 04 липня 2016 року,
за участю прокурора . . . . . . . ОСОБА_8
захисника . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 04 липня 2016 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, яке було вилучено під час огляду місця пригоди від 13.06.2016 року, а саме: на автомобіль марки ЗИЛ 131 зеленого кольору д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , жителю с. Рагоща Лугинського району Житомирської області та 33 колоди породи сосна, які знаходяться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНПУ в Житомирській області.
Суд умотивував своє рішення тим, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Слідчий суддя визнав, що є всі підстави вважати, що вилучені речі є знаряддям злочину.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить поновити йому строк апеляційного оскарження судового рішення, скасувати ухвалу слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 06.07.2016 року про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме автомобіля марки «ЗИЛ» 131 зеленого кольору д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та 33 колоди породи сосна та постановити нову, якою клопотання слідчого СВ Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області задовольнити частково, накласти арешт на 33 колоди породи сосна, довжиною 3 м., які знаходяться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Лугинського ВП, в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на майно ОСОБА_7 , а саме автомобіль «ЗИЛ» 131 д/н НОМЕР_1 відмовити.
Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та необґрунтоване накладення арешту на майно ОСОБА_7 - автомобіль «ЗИЛ» НОМЕР_2 .
Посилається на відсутність даних, які б свідчили про те, що з допомогою вилученого на місці події автомобіля «ЗИЛ» 131 р.н. НОМЕР_1 , пристосованого для завантаження і перевезення лісо продукції, здійснювалася незаконна порубка - у будь який спосіб, а також відсутні дані, які б вказували на те, що на вказаному автомобілі збереглися сліди кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, або містяться інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин незаконної порубки лісу.
Вважає, що у сторони обвинувачення немає можливості та умов для зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, оскільки з 13.06.2016 року і по теперішній час, автомобіль «ЗИЛ» 131 р.н. НОМЕР_1 зберігається не на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Також зазначає, що не було встановлено даних, які б свідчили про те, що у разі повернення автомобілю «ЗИЛ» 131 р.н. НОМЕР_1 , його власнику, або передачі вказаного автомобілю йому на відповідальне зберігання, буде завдано шкоди даному кримінальному провадженню.
Вказує, що ОСОБА_7 володіє майном, а саме автомобілем «ЗИЛ» 131 р.н. НОМЕР_1 , на законних підставах. Вказаний автомобіль використовується у правомірній підприємницькій діяльності, кримінальних проваджень щодо ОСОБА_7 або його підприємницької діяльності не проводиться. Даний автомобіль використовується для навантаження та перевезення лісопродукції відповідно до Договору №153 від 15.03.2015 року, строк дії якого триває до 15.10.2016 року. Тому вважає, що автомобіль перебуває у повному розпорядженні сторони обвинувачення, в той час коли ОСОБА_7 , як власник майна позбавлений свого законного права на користування та розпорядження вказаним автомобілем.
Посилається на невідповідність ухвали вимогам ч.5 ст.173 КПК України, оскільки слідчий суддя постановив ухвалу, якою фактично позбавив власника права користуватися та розпоряджатися своїм майном, не зазначивши в ухвалі про таку заборону. Частиною четвертою ст.173 КПК також передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Крім того зазначає, що працівники Лугинського ВП, самостійно перемістили автомобіль ОСОБА_7 з місця його вилучення до Лугинського ВП, проникнувши в кабіну автомобіля, чим порушили вимоги ст.233 КПК України, відповідно до яких ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.
За таких обставин, накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, які вже фактично є недопустимими призвело до порушення загальних засад кримінального процесу та прав власників і володільців майна.
Крім того, просить визнати поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення та поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження, оскільки ухвалу слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 04.07.2016 року було постановлено без участі ОСОБА_7 , а копію зазначеної ухвали він отримав 08.07.2016 року.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши ухвалу слідчого судді відповідно до вимог ст..404 КПК України в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 в судовому засіданні присутній не був, а копію ухвали слідчого суду отримав 08.07.2016 року.
Зазначене свідчить, що строк апеляційного оскарження підлягає поновленню, оскільки строк пропущений з поважних причин.
Згідно до змісту статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України. Згідно з ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України арешт з метою збереження речових доказів може бути накладено на майно будь-якої особи, якщо це майно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, а зокрема є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, набуте кримінально протиправним шляхом або отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За таких обставин, коли є достатні підстави вважати, що арештоване майно (вантажний автомобіль марки ЗИЛ д.н. НОМЕР_1 ) є знаряддям злочину, колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді щодо необхідності прийняття рішення про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_7 , оскільки лише такий захід забезпечення кримінального провадження може забезпечити належне збереження вказаного майна на час проведення досудового розслідування. Істотних порушень вимог кримінально процесуального закону, які б давали підстави для скасування вказаної ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає і тому доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 04 липня 2016 року про накладення арешту на майно - без зміни.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С у д д і: