Провадження № 1-кп/643/563/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження № 1-КП/643/563/16 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого раніше засудженого: 09.07.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України - до штрафу у розмірі 850 грн., 04.11.2015 року Київським районним судом м.Харкова за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України - до двох років обмеження волі та штрафу 850 грн., 06.04.2016 року Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ст. 70,71 КК України - до двох років шести місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 850 грн., який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2014 року Московським районним судом м. Харкова ухвалено вирок стосовно ОСОБА_4 , яким його визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначене покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 грн.

ОСОБА_4 15.07.2014 року належним чином повідомлений про обов`язок щодо сплати штрафу у місячний термін з моменту набрання вироком суду законної сили та про необхідність повідомлення про це суду шляхом надання документу про сплату штрафу, а також про кримінальну відповідальність за ст. 389 КК України за ухилення від сплати штрафу.

Не зважаючи на це, ОСОБА_4 з заявою про розстрочку сплати штрафу не звертався, хоча був належним чином повідомлений про порядок виконання покарання у вигляді штрафу та наслідки ухилення від сплати штрафу, на облік до Державного центру зайнятості не став та протягом часу з 09.08.2014 року до 20.10.2015 року не сплатив штраф за вироком суду від 09.07.2014 року, тобто злісно ухилився від покарання, не пов`язаного із позбавленням волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України 09.07.2014 року вироком Московського районного суду м. Харкова до штрафу у розмірі 850 гривень, який до теперішнього часу не сплатив, незважаючи на те, що був 15.07.2014 року повідомлений письмово Московським районним судом м. Харкова про свій обов`язок щодо сплати штрафу у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і необхідності повідомлення суду, шляхом представлення документу про сплату штрафу. Обвинувачений зазначив, що до теперішнього часу до суду с заявою про росточку штрафу не звертався, офіційно не працевлаштований, відбуває покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Київського районного суду м. Харкова.
Обвинувачений ОСОБА_4 у суді зазначив про те, що він розуміє, що скоїв злочин, та щиро розкаявся у його вчинені.
За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєні ним злочину, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.389 КК України, як ухилення від сплати штрафу особою, засудженою до цього виду покарання.
При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття, та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання останнього, які передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 389 КК України у вигляді обмеження волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії, оскільки його перевиховання та виправлення в умовах без ізоляції від суспільства суд вважає неможливими.

Крім того, з урахуванням тієї обставини, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 389 КК України ОСОБА_4 скоїв до ухвалення Київським районним судом м. Харкова вироку від 06.04.2016 року, яким його засуджено до позбавлення волі на строк два роки шість місяців та штрафу - 850 грн., суд вважає за необхідне при визначенні розміру покарання застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Київського районного суду м.Харкова, з урахуванням положень ч.1 ст. 72 КК України.

Відповідно до положень ст. 72 КК України покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, призначене ОСОБА_4 за вироком Московського районного суду м. Харкова від 09.07.2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України підлягає самостійному виконанню.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході досудового слідства та під час розгляду справи судом не обирався.
Разом із тим, судом враховується, що ухвалою суду від 18.05.2016 року обвинуваченого ОСОБА_4 тимчасово залишено у слідчому ізоляторі на час розгляді даного кримінального провадження, а ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 18.08.2016 року, якою залишено без змін вирок Київського районного суду м. Харкова від 06.04.2016 року стосовно ОСОБА_4 , зараховано йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою в умовах СІЗО з 25.12.2015 року до 18.08.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. На підставі викладеного, та відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, суд зараховує у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, тобто тримання в умовах СІЗО з 19.08.2016 року по 20.10.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази, цивільний позов, та процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування, по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року трьох місяців обмеження волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Київського районного суду м.Харкова від 06.04.2016 року, з урахуванням положень ч.1 ст. 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі зі штрафом у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн. Покарання у вигляді штрафу, відповідно до ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком суду законної сили.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, тобто тримання в умовах СІЗО з 19.08.2016 року по 20.10.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1