Справа № 166/894/16-к Провадження №11-кп/773/625/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.115 ч.1 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку кримінальне провадження за апеляцією заступника прокурора Волинської області на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Варівка Вишгородського району Київської області, зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_9 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування призначеного ОСОБА_9 покарання вирішено рахувати з 26 червня 2016 року. Зараховано в строк відбування призначеного ОСОБА_9 покарання час перебування його під вартою з 26 червня до 15 вересня 2016 року, а саме 164 (сто шістдесят чотири) дні, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У справі вирішено питання щодо речових доказів та стягнення судових витрат.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В :
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що він, 25 червня 20І6 року, близько 22 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_10 , який раптово виник на грунті особистих неприязних відносин, керуючись метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій особі - ОСОБА_10 , усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, взяв останню лівою рукою за волосся та вдарив обличчям в дерев`яну тумбу. Після чого, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 потягнув свою матір у одну з кімнат будинку, застосовуючи при цьому фізичну силу, шляхом утримання та здавлення її шиї руками, обмеживши її у диханні та, зачепившись за поріг кімнати, впав на останню, навалившись своїм тілом, вдарившись при цьому руками в область грудної клітки. Після цього, обхватив руками за шию, цим самим знову ж обмежив матір у диханні, затягнув її на ліжко та наніс рукою один удар в область обличчя, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, крововиливи під м`яку мозкову оболонку, крововиливу в м`які тканини голови, які за ступенем тяжкості оцінюються по наслідкам, синців та саден в ділянці голови, синців та саден тулуба, верхніх кінцівок, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, закритої тупої травми грудної клітки у вигляді перелому грудини, переломів ребер справа та зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості; синців та садна в ділянці шиї, крововиливу в підшкірній клітковині і м`язах в глибину до правої стінки гортані в проекції синця на шкірі, крововиливи під капсулою правої долі щитовидної залози, крововиливу в слизову та під слизову оболонку гортані, які утворились від здавлення шиї руками, що призвело до механічної асфіксії (дрібно крапкові крововиливи під кон`юнктиву лівого ока, вогнищева емфізема легень, крововиливи під вісцеральний листок плеври та під епікард - плями Тард`є; венозне повнокрів`я внутрішніх органів, малокрів`я селезінки - ознака Сабінського, крововилив в лівий наднирник рідкий стан крові), які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, і вказують на механізм настання смерті потерпілої, і які в динамічному процесі призвели до розвитку механічної асфіксії, яка згідно висновку судово медичної експертизи № 101 від 10.08.2016 року та згідно висновку додаткової судово - медичної експертизи № 101-А від 11.08.2016 року, спричинила смерть ОСОБА_10 .
В поданій апеляції прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок що вирок постановлений з істотним порушенням вимог кримінального закону та у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що хоча судом формально у вироку і враховано при призначенні покарання обвинуваченому тяжкості злочину, однак не надав належної оцінки обставинам і наслідкам кримінального правопорушення, зокрема вчиненого обвинуваченим з особливою жорстокістю тяжкого злочину відносно матері похилого віку, внаслідок чого наступила її смерть. Злочин вчинений за обтяжуючих покарання обставин вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, яким судом також не дано належної оцінки. Наведене призвело до невідповідності призначеного покарання. Крім цього, вважає, що суд неправильно вирішив питання зарахування строку перебування під вартою, зарахувавши у строк відбування покарання на час постановлення вироку, однак залишивши запобіжний захід щодо тримання під вартою обвинуваченого до набрання вироком законної сили. Просив вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавленні волі строком на 10 років, зарахувавши відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_9 у строк відбування покарання час з моменту затримання 26 червня 2016 року та перебування під вартою до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляції, думку прокурора, який апеляцію підтримав з викладених у ній мотивів, обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника та потерпілу, які апеляцію заперечили та просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Апеляційний розгляд кримінального провадження проводиться в межах поданої апеляційної скарги, де обставини вчинення інкримінованого злочину не оспорюються.

Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчинені інкримінованого йому у вину злочину, а кваліфікація його дій за ч.1 ст.115 КК України є правильною. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом доказах.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії особливо тяжких, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Доводи прокурора щодо невідповідності призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості злочину та даним про його особу внаслідок м`якості, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд скурпульозно з`ясував всі обставини у справі, на грунті яких відбулись всі події, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу і дії самої загиблої, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Окрім встановлених судом обтяжуючих вину обвинуваченого обставин, визначено і пом`якшуючі покарання обставини, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю вчиненого злочину, які об`єктивно підтверджені швидким і ефективним проведеним слідством, зважаючи на щире каяття ОСОБА_9 і сприяння у його проведенні.

Колегія суддів вважає, що суд, врахувавши наявність пом`якшуючих обставин і той факт, що обвинувачений усвідомив протиправність вчиненого, має постійне місце проживання, даних його характеризуючих, а також незадовільного стану його здоров`я, де взято до уваги і поведінку загиблої при вказаних обставинах, обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання за нижчою межею санкції статті закону за яким він притягнутий до відповідальності.

Наведене узгоджується і з позицією учасників судового розгляду в суді першої інстанції, де прокурором пропонувалось обрати покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі, а потерпіла просила не призначати обвинуваченому суворого покарання, визначивши його мінімальним.

Доводи в апеляції прокурора про м`якість призначеного покарання та необхідність призначення ОСОБА_9 покарання саме у виді 10 років позбавлення волі задоволенню не підлягають з огляду на вищезазначені обставини. При цьому в самій апеляції прокурора не міститься будь-яких належних обґрунтувань щодо необхідності призначення обвинуваченому саме зазначеного строку покарання. Акцентування уваги прокурором лише на тому, що суд не дав належної оцінки обставинам і наслідкам вчиненого правопорушення, не може бути беззаперечним доводом у можливості незастосування покарання визначеного судом першої інстанції.

Разом з тим, при призначенні ОСОБА_9 покарання, судом було обґрунтовано зазначено про відсутність підстав для призначення його нижче межі визначеної в санкції закону за яким він притягнутий до відповідальності, а також можливості застосування іспитового строку.

Врахувавши усі обставини справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 є законним і обґрунтованим, а призначене йому покарання таким, що відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Не заслуговують на увагу і доводи в частині неправильного зарахування у відповідності до ч.5 ст.72 КК України строку перебування під вартою на момент постановлення вироку.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення у відповідності до вказаної норми закону на час постановлення ним рішення, а тому наведене прокурором в апеляції в цій частині не є підставою для зміни чи скасуванні вироку суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2016 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України строк відбування ОСОБА_9 покарання рахувати з 26 червня 2016 року, зарахувавши в строк відбування покарання час перебування під вартою з 26 червня 2016 року по 29 листопада 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, та може бути оскаржена протягом трьох місяців в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді