Справа № 132/909/15-к
Провадження №11-кп/772/776/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого- судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув «20» вересня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скагою прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 , апеляційною скагою з доповненнями адвоката ОСОБА_7 , апеляційною скагою цивільного відповідача ТОВ "Сота" на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

українця, громадянина України,

уродженця м.Ніжин Чернігівської області,

жителя АДРЕСА_1 ,

працюючого водієм в TOB «СОТА» м.Івано-Франківськ,

раніше не судимого,

визнано винним за ч.2 ст.286 КК України і засуджено до 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

У відповідності до ч.1 п.п.2, 3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Відповідно до ст.49 ч.1, ст.74 ч.5 КК України ОСОБА_10 від призначеного покарання звільнити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто з TOB «СОТА» м.Івано-Франківськ на користь ОСОБА_11 22 тис. 948 грн. по відшкодуванню вартості пошкодження автомобіля, 1918 грн. витрат на лікування, 413 081 грн. по відшкодуванню втраченого заробітку та 140 тис. грн. по відшкодуванню моральної шкоди. В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення у зв`язку з їх безпідставністю.

Позов ОСОБА_12 задоволено частково.

Стягнуто з TOB «СОТА» м.Івано-Франківськ на користь ОСОБА_12 1934 грн. по відшкодуванню втраченого заробітку, 1334,00 грн. витрат на лікування та 50 тис. грн. по відшкодуванню завданої моральної шкоди. В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення у зв`язку з їх безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 1843 грн.20 коп.процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Як встановлено вироком, 01.10.2004 року біля 16 години ОСОБА_13 , маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи технічно справним вантажним автомобілем «Сканія», д.н. НОМЕР_1 , в порушення п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України (під час вибору в установлених межах швидкокості руху водій повинен ураховувати обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), рухаючись в м.Калинівка по вул. Шевченка зі швидкістю 40-50 км/г виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем Ніссан Прімера» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «Ніссан Прімера» ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 7,8 - го ребер зліва, забитої рани в лобній та лобно-тім`яній ділянках голови зліва, забоїв органів грудної клітки та черевної порожнини. Відповідно до висновку експертів № 122-К від 26.11.2014 року закриті переломи 7,8-го ребер тягнуть за собою тривалий розлад здоров`я (понад 21 день) та належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що не потягли за собою стійкої втрати загальної працездатності.
Водій автомобіля «Ніссан Прімера» ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломів лівої плечової кістки: відкритого багато уламкового внутрішньо суглобового в нижній третині та закритого в ділянці хірургічної шийки, переломів 4-7 - го ребер зліва; закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки голови, а також множинних саден тулуба та кінцівок, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів).При теперішньому обстеженні у ОСОБА_11 виявлено відсутність рухів (кістковий анкілоз) в лівому плечовому та ліктьовому суглобах.Дане порушення функцій лівої верхньої кінцівки у ОСОБА_11 стоїть в причинному зв`язку з вказаними в п.1 переломами лівої плечової кістки у верхній та нижній третинах і становлять 75% ( сімдесят п`ять) стійкої втрати загальної працездатності. Таким чином, відповідно до висновку експерта №123-к від 05.12.2014 року, тілесні ушкодження у ОСОБА_11 у вигляді переломів лівої плечової кістки у в/З та н/3 належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою втрати загальної працездатності не менш ніж на 1/3 ( не менше 33%).
Згідно висновку експерта № 2140/2141/14-21/601А за результатами проведення авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи від 02.03.2015 року встановлено:
Під час зіткнення автомобіль «Ніссан Прімера» контактував з лівими колесами напівпричепа автомобіля «Сканія», який рухався у зустрічному напрямку під кутом між повздовжними вісями транспортних засобів близько 170 градусів.
- Зіткнення автомобілів сталось на смузі руху автомобіля «Ніссан Прімера».
- Під час ДТП момент контактування автомобіля «Ніссан» з задніми колесами лівої сторони автомобіля «Сканія» останні могли не знаходитись в стані обертального руху.
При технічно справній системі АБС гальмівної системи автомобіля «Сканія» занос на протилежну смугу руху напівпричепа автомобіля при рівномірному русі по вказаному закругленню в даній дорожньо-транспортній ситуації зі швидкістю 50-55 км/год. та зі швидкістю 50-55 км/год. із застосуванням гальмування (можливо різкого) малоймовірне.
Свідчення водія ОСОБА_11 щодо заносу задньої частини причепа автомобіля «Сканія» на смугу руху його автомобіля на час зіткнення та щодо можливого блокування коліс причепа при цьому є технічно обґрунтованими.
В заданій дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Сканія» д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_9 вбачається невідповідність технічним нормам вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «Ніссан Прімера» ОСОБА_11 невідповідностей технічним нормам вимог Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку з даним ДТП, не вбачається.
Прокурор до початку судового засідання відкликав свою апеляційну скаргу.
У своїй апеляційній скарзі з доповненнями адвокат ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку Калинівського районного суду від 01.04.2016 року і закриття провадження на підставі ст.284 ч. 1 п. 2 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що у вироку не зазначено, в чому полягали порушення ОСОБА_9 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. В жодному з висновків автотехнічних експертиз, на які послався суд у вироку як на доказ вини ОСОБА_15 не встановлено і не наведено,яких вимог п.12.1 ПДР останній не дотримався.Судом не звернуто увагу, на те, що виїзд на смугу зустрічного руху з боку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_13 можливий в двох варіантах - контрольований1 водієм транспортного засобу і не контрольований ним, тобто в стадії заносу. Експертний висновок №472/473 від 30.11.06р. (т.1 а.с.307-314) повністю побудований на припущеннях5' експертів, що зіткнення автомобіля відбулося на полосі руху автомобіля «Ніссан» і що в такому разі міг мати місце занос напівпричепа автомобіля «Сканія».Суд, посилаючись на висновок експерта №1142/1143 від 23.02.10р. (т.2 а.с.102-108) спроектував можливість заносу, чим фактично погодився з засудженим, який на всіх етапах досудового розслідування і судового розгляду заперечував саму можливість заноса і контрольованого виїзду, оскільки рухався з невеликою швидкістю, не гальмував, дорога перед місцем зіткнення і в його місці практично рівна, заокруглення дороги лишилось позаду транспортного засобу. В обґрунтування своїх показів ним долучено до справи масштабну схему дороги в місці ДТП і відрізок; в 25 метрів в обох напрямках, з якої видно, що даний відрізок дороги відносно рівний і занос на ньому виключається.З висновку експерта №4287 від 01.12.15р., долученого до справи, видно, що в момент ДТП колеса напівпричепа автомобіля «Сканія» знаходились в стані обертового руху, чим також спростовується можливість їх заносу на зустрічну смугу.

Судом в повній мірі не враховані висновок автотехнічної експертизи №1142/1143 від 23.02.10р. (т.2 а.с.102-108) щодо неможливості встановити місце розташування зіткнення, підстави цього, а також суд не звернув уваги на наведені висновки щодо неспроможності з технічної точки зору показів потерпілих щодо обставин, які мали місце перед ДТП. Використавши фрагменти з цього висновку суд не звернув увагу, що експерт, прийшов до переконання, що в даній дорожній обстановці водієм ОСОБА_9 та ОСОБА_16 необхідно було діяти у відповідності з вимогами п.11.2 Правил дорожнього руху і належної оцінки вказаному висновку не було дано.
У своїй апеляційній скарзі цивільний відповідач ТОВ "Сота"просить скасувати вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2016 року в частині вирішення цивільного позову ТОВ "Сота" і закрити кримінальне провадження, посилаючись на те, що про цивільні позови, заявлені потерпілими ОСОБА_17 та ОСОБА_12 вони дізнались лише із вироку суду, копії даних позовів до винесення вироку суду вони не отримували. У вироку вказано, що передставник цивільного відповідача ТОВ "Сота" м. Івано-Франківськ у судове засідання не з"явився без поважних причин, проте на 01.04.2016 року нас не повідомляли, повістки не отримували.Також зазначає, що судом не перевірено які саме медичні препарати були прописані ОСОБА_17 та ОСОБА_12 та з чеками долучених до справи, а також не підтверджені документально витрати на лікування, а моральна шкода є явно завищеною. Також без достатньої мотивації суд стягнув витрати на лікуваня, не перевіривши чи дійсно надані чеки, пов"язані з лікуванням від травм, отриманих в ДТП. При визначенні матеріальної та моральної шкоди судом першої інстанції не враховано обставини ДТП, не обгрунтовано розмір визначеної матеріальної та моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судове засідання не з"явився, проте надіслав суду заяву, в якій просив розглядати кримінальне провадження у його відсутність.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 ,який вважає рішення суду першої інстанції законним; думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу з доповненнями та просив її задовольнити; перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_9 в скоєні злочину,за який він засуджений,при обставинах, викладених у вироку,є обґрунтованим і підтверджується доказами, повно та всебічно перевіреними в судовому засіданні, яким суд дав вірну юридично-правову оцінку і кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст.286 КК України.

Вина засудженого ОСОБА_9 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим ОСОБА_17 та ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесні ушкодження повністю доведена доказами, які ретельно перевірив місцевий суд , а саме :

- поясненнями самого обвинуваченого ОСОБА_9 який вказував, що під час виконання повороту вправо збільшив радіус повороту і лівий край напівпричепа був поза полем його зору і при роз`їзді кабінами раптово відчув удар в заднє ліве колесо напівпричепа.

- показаннями потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , які стверджували, що напівпричіп автопоїзда при здійсненні повороту знаходився на їх смузі, тобто на смузі зустрічного руху, де і відбулося зіткнення;

- показаннями свідка ОСОБА_18 у судовому засідfнні, який пояснив, що ним проводився огляд місця пригоди ДТП, складено схему та відбиралися пояснення.У присутності ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які були залучені у якості понятих, він провів необхідні заміри, слідів гальмування автомобілів не було, оскільки був мокрий асфальт, автомобіль «Ніссан» розвернуло і він знаходився на обочині, а автопоїзд після зіткнення проїхав трохи і зупинився на своїй смузі руху. Уламки від автомобілів лежали на смузі руху автомобіля «Ніссан». Було складено протокол огляду, який підписали поняті та водієм ОСОБА_9 , ніяких зауважень не було. Вважає, що зіткнення автомобілів відбулося на смузі руху автомобіля «Ніссан»;

- показаннями свідка ОСОБА_19 у судовому засіданні, який пояснив, що він був запрошений в якості понятого при огляді місця ДТП, яка сталася в м.Калинівка по вул. Шевченка, 01 жовтня 2004 року,особисто допомагав слідчому проводити заміри, оглядати транспортні засоби, потім було складено схему, яку він власноручно підписав. Стверджує, що протокол огляду місця ДТП підписаний ним особисто, записи в ньому та схеми вірні;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , згідно яких вбачається, що він був запрошений в якості понятого при огляді місця ДТП, яка сталася в м. Калинівка по вул. Шевченка, 01 жовтня 2004 року, особисто допомагав слідчому проводити заміри, оглядати транспортні засоби, а потім було складено схему, яку він підписав. Стверджує що протокол огляду місця ДТП підписаний ним особисто, записи в ньому та на схемі вірні;

- показаннями свідка ОСОБА_21 даними під час судового засідання першої інстанції, згідно яких вбачається, що в жовтні місяці 2004 року в м. Калинівка по вул. Шевченка сталась ДТП, в місце пригоди виїхав слідчий ОСОБА_18 , начальник ДАІ Калинівського РВ УМВС ОСОБА_22 .. Він особисто, як начальник слідчого відділу Калинівського РВ УМВС був присутній під час огляду ДТП. Всі слідчі дії проводив слідчий ОСОБА_18 , на момент приїзду автомобіль «Сканія» був припаркований нижче до залізничного мосту в напрямку м. Вінниці. Погода була дощова. Вантажний автомобіль «Сканія» з напівпричепом рухався в напрямку м. Вінниця, а автомобіль, що належав потерпілому ОСОБА_17 їхав в напрямку м. Козятина. На заокругленні дороги напівпричіп автомобіля «Сканія» під керуванням ОСОБА_9 занесло в сторону протилежної смуги руху, тобто на смугу руху легкового автомобіля під керуванням ОСОБА_17 . Чому не підписав протокол огляду місця події не знає, можливо був не до кінця, а слідчі дії проводив слідчий з участю понятих. Дорога прикривалась на момент замірів;

Крім того, свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_21 пояснювали, що під час первинного огляду місця ДТП осипи бруду та обломки автомобіля «Ніссан» знаходились на смузі руху автомобіля потерпілих, що свідчить про те, що зіткнення автомобілів відбулося саме на цій смузі;

- показаннями свідка ОСОБА_22 даними під час судового засідання першої інстанції, згідно яких вбачається, що в жовтні 2004 року він був присутній на огляді місця ДТП в м. Калинівка по вул. Шевченка. На той час він виконував обов`язки начальника ДАІ Калинівського РВ УМВС. Участі в огляді місця ДТП він не приймав, так як слідчі дії виконували слідчий ОСОБА_18 з участю понятих, в зв`язку з чим він і не був зобов`язаний підписувати протокол. При огляді місця ДТП з ним був присутній начальник слідчого відділення Калинівського РВ УМВС ОСОБА_21 ;

- показаннями свідка ОСОБА_23 даними під час судового засідання першої інстанції, згідно яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_17 його знайомий. Коли він дізнався про аварію, то приїхав на місце ДТП в м. Калинівка на вул. Шевченка. Машин вже не було. На обочині дороги валялось розбите скло машини «Ніссан», яка належить ОСОБА_17 . Він приймав участь в відтворенні обстановки і обставин події 21.12.2004 року в якості понятого. Він вважає, що на ділянці заокруглення дороги вправо, куди рухався автомобіль «Сканія», як гласять ПДР, задня частина причепа зміщується до центру дороги. ОСОБА_17 не зміг звернути праворуч, так як там висів рекламний щит. Від удару з лівим заднім колесом напівпричепа автомобіля «Сканія», автомобіль «Ніссан» під керуванням ОСОБА_17 відкинуло в дерева. Як би не дерева, ОСОБА_17 з пасажиром могли б загинути;

- показаннями свідка ОСОБА_24 даними під час судового засідання першої інстанції, згідно яких вбачається, що він був присутнім 21 грудня 2004 року в якості понятого при відтворенні обстановки та обставин події ДТП, яка мала місце 01 жовтня 2004 року. При відтворенні використовувався вантажний автомобіль фура і легковий автомобіль. Він особисто приймав участь в слідчих діях і підписував протокол;

- показаннями свідка ОСОБА_25 даними під час судового засідання першої інстанції, згідно яких вбачається, що він працює провідним інженером відділу експлуатації безпеки служби автомобільних доріг у Вінницькій області. По характеристиці ділянки дороги в м. Калинівка по вул. Шевченка біля знаку «Житомир-98» він може пояснити слідуюче: згідно паспорта автомобільної дороги Житомир-Могилів-Подільський км. 98, на даній ділянці дороги ширина проїжджої частини 9 м., ширина узбіччя по 3 м. дорога відноситься до дороги 3-ї технічної категорії, на даній ділянці дороги радіус поворота 260 метрів, ширина кожної проїзної смуги по 4 м. Достатньо щоб автомобілі роз`їхались. Якщо тягач на даній ділянці дороги зробив правий поворот, то напівпричіп зміщується вліво ближче до цетру дороги. Поворот не закритий. Видимість близько 100м., якщо б водій автомобіля «Сканія» їхав по своїй смузі руху, то зіткнення можливо було б уникнути.

Крім того, вина засудженого ОСОБА_9 доводиться

- протоколом відтворенні обстановки і обставин події 21.12.2004 року (т.1, а.с.№31-32);

- протоколом огляду місця події (т.1, а.с.№3-6, 305);

- протоколами огляду транспортних засобів (т.1, а.с.№7, 8);

- висновками судово-медичних експертиз (т.1, а.с.№№24-25, 41-42);

- висновком комплексної комісійної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 2140/2141/14-21/601А від 02.03.2015 року (матеріали кримінального провадження №132/909/15-к, а.с.66-73) зіткнення автомобілів сталось на смузі руху автомобіля «Ніссан Прімера»; під час ДТП момент контактування автомобіля «Ніссан» з задніми колесами лівої сторони автомобіля «Сканія» останні могли не знаходитись в стані обертального руху; при технічно справній системі АБС гальмівної системи автомобіля «Сканія» занос на протилежну смугу руху напівпричепа автомобіля при рівномірному русі по вказаному закругленню в даній дорожньо-транспортній ситуації зі швидкістю 50-55 км/год. та зі швидкістю 50-55 км/год. із застосуванням гальмування (можливо різкого) малоймовірне; свідчення водія ОСОБА_11 щодо заносу задньої частини причепа автомобіля «Сканія» на смугу руху його автомобіля на час зіткнення та щодо можливого блокування коліс причепа при цьому є технічно обґрунтованими; в заданій дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Сканія» д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_9 вбачається невідповідність технічним нормам вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «Ніссан Прімера» ОСОБА_11 невідповідностей технічним нормам вимог Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку з даним ДТП, не вбачається.

- висновком автотехнічної експертизи № 297 від 29.12.2004 року (т. № 1, а. с. № 60- № 61);

- висновком комісійної комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 472/473 від 30.11.2006 року (т. № 1, а. с. № 307- № 314), з якої вбачається, що зіткнення автомобілів відбулося на смузі руху автомобіля «Ніссан», невідповідностей технічним нормам вимог ПДР в діях автомобіля «Ніссан» ОСОБА_17 не вбачається; водій ОСОБА_9 не дотримався безпечної швидкості та не врахував дорожню обстановку, уникнути зіткнення водій ОСОБА_17 можливості не мав; експерти ОСОБА_26 та ОСОБА_27 (т. № 2, а. с. № 166 - №167);

- висновком комісійної комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 1142/1143 від 23.02.2010 року (т. № 2, а .с. № 102 - № 108), яка не спростовує висновки двох попередніх експертиз щодо зіткнення автомобілів на смузі руху автомобіля «Нісан», а лише вказує (дослідницька частина), що розташування уламків переднього бамперу автомобіля «Нісан» та осипу скла на схемі ДТП зафіксовано нечітко, тому не є достатньою інформативною ознакою, яка б вказувала на розташування місця первинного контакту транспортних засобів. Висновок даної експертизи, що занос напівпричіпа внаслідок гальмування є неможливий із-за оснащення його системою АБС, лише спростовує показання потерпілих щодо можливого заносу, проте не спростовує можливий виїзд напівпричіпа під час виконання повороту на зустрічну смугу руху. Наявність, відсутність чи справність системи АБС на автомобілі «Сканія» експертами не перевірялася, оскільки автомобіль їм на дослідження не надавався, такий висновок не є категоричним.

Перелічені висновки експертиз районний суд вірно прийняв до уваги, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в сукупності всіх обставинах ДТП і узгоджуються з іншими здобутими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями потерпілих, свідків, висновками та роз`ясненнями експертів.

Таким чином,з огляду на докази, зібрані під час досудового слідства в порядку КПК України (ред. 1960 року), суд вважає, що винуватість підсудного ОСОБА_10 у вчиненні ДТП та спричиненні тілесних ушкоджень потерпілим доведеною по таких підставах.

Суд вірно визнав недостовірними показання обвинуваченого ОСОБА_10 в судовому засіданні про те, що він не виїжджав автомобілем «Сканія» під час виконання повороту праворуч на зустрічну смугу руху автомобіля «Нісан».В даній дорожній обстановці ОСОБА_13 повинен був діяти згідно вимог п.12.1 ПДР - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно керувати ним.

Зокрема, потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_12 стверджують, що напівпричіп автопоїзда при здійсненні повороту знаходився на їх зустрічній смузі руху, де і відбулося зіткнення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що під час первинного огляду місця ДТП осипи бруду та обломки від автомобіля «Нісан» знаходилися на смузі руху автомобіля «Нісан», що свідчить про зіткнення автомобілів саме на цій смузі.

Експерти ОСОБА_26 та ОСОБА_28 також зазначили у висновку, що без виїзду на зустрічну смугу руху можливість контактування транспортних засобів виключається. Даним висновком підтверджується покази потерпілих, що вони на зустрічну смугу руху автомобіля «Сканія» не виїжджали, оскільки кабіни автомобілів вільно розминулися, і згодом раптово побачили перед собою задню частину напівпричепа, водій ОСОБА_17 не мав технічної можливості попередити зіткнення автомобілів терміновим гальмуванням.

Таким чином,а налізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, апеляційний суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, встановлених у вироку, доведена.При цьому суд вважає,що скоєння ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, які є взаємопов`язаними, повністю узгоджуються між собою та в своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_9 та прийняття відповідного процесуального рішення.З огляду на це, показання обвинуваченого, дані в судовому засіданні, в яких ОСОБА_9 заперечує свою вину, суд вважає повністю спростованими та розцінює їх як спосіб його захисту з метою уникнути відповідальності за скоєний ним тяжкий злочин.

Щодо доводів захисника засудженого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на недійсність протоколу огляду місця ДТП в частині фальсифікації підписів понятих в ньому і не допустимості його як належного доказу в справі, то дані твердження є лише припущеннями і нічим не підтверджується, оскільки спростовуються показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які неодноразово підтверджували свої підписи в протоколі та схемі ДТП, а також показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_29 та ОСОБА_22 .

Суд першої інстанції з тих же підстав вірно не врахував почеркознавче дослідження, проведене спеціалістом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3760 від 05.12.2005 року (т. № 1, а. с. № 193 - № 194) здійсненої без постанови суду та без належних зразків підпису свідка.

Щодо доводів адвоката, що у вироку не зазначено, в чому полягали порушення ОСОБА_9 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, то колегія суддів вважає, що у вироку чітко зазначено яке саме порушення ПДР допустив ОСОБА_15 ,-«виїхав на смугу зустрічного рух», що потягло тяжкі наслідки.

Крім того, задовольняючи клопотання захисникаадвоката ОСОБА_7 щодо досслідження в суді висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №4287 від 01.12.15рроку,на виконання вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд важає, після його дослідження, що даний документ жодним чином не доводить невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, а є лише виключно баченням спеціаліста з висвітлення поставлених захистом перед ним питань.

Щодо апеляційної скарги цивільного відповідача ТОВ "Сота", апеляційний суд констатує, що доводи цієї апеляційної скарги в частині невинуватості ОСОБА_9 в основному співпадають з доводами апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 і щодо цивільного позову та виннуватості ОСОБА_9 у інкримінованому йому злочині.

Цивільний позов в кримінальному провадженні вирішується та шкода відшкодовується (компенсується) у відповідності та за правилами ст.ст. 127-129 КПК України.

Потерпілим ОСОБА_17 11.08.2015 року було заявлено цивільний позов до ТОВ «Сота» м. Івано-Франківськ про відшкодування 974 577, 46 грн. шкоди, завданої злочином, з яких: 61 496,46 грн. складала матеріальна шкода, 500 тис. грн.- моральна шкода та 413 081 грн.- втрачений з 01.10.2004 року по 01.08.2015 року заробіток (т. 1 а.с.№24-27).
Потерпілим ОСОБА_12 11.08.2015 року було заявлено цивільний позов до ТОВ «Сота» м. Івано-Франківськ про відшкодування 103 268 грн. шкоди,завданої злочином, з яких: 1134 грн. витрати на лікування, 100 тис. грн. - моральна шкода та 1934 грн.- втрачений заробіток (т. 1 а.с.23). Задовольняючи позови потерпілих частково, суд виходив з того, що ТОВ «СОТА», який є цивільним відповідачем, є власником джерела підвищеної небезпеки - транспортного засобу «Сканія», д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом, д.н. НОМЕР_4 (т.1, а.с.172). ОСОБА_13 відповідно до наказу директора TOB «СОТА» № 140 від 24.09.2002 року працював в зазначеному товаристві на посаді водія-експедитора і на момент вчинення ДТП перебував з товариством в трудових відносинах (т.1, а.с.№170).
Вина обвинуваченого доведена доказами, наведеними вище в мотиваціях апеляційного суду стосовно апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 .
Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода,завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом.
Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових обов`язків.
Як встановлено, ОСОБА_13 , виконуючи свої трудові обов`язки,під час керування транспортним засобом, порушив ПДР України, внаслідок чого потерпілим ОСОБА_30 та ОСОБА_12 завдано середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження. Так, ОСОБА_14 втратив 70 % працездатності, став інвалідом II гр., ОСОБА_12 втратив 10 % працездатності строком на 1 рік (т.1, а.с.98, 103).

Відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України та Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язок відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівником під час виконання трудових обов`язків,несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Тому суд першої інстанції прийшов до правильних висновків покладаючи у своєму рішення стягнення збитків саме на ТОВ «Сота», працівником якого є обвинувачений.
У апеляційній скарзі цивільного відповідача вказано про те, що судом при визначенні розміру матеріальної шкоди не було перевірено,які саме медичні препарати були прописані потерпілим ОСОБА_17 та ОСОБА_12 та не перевірено витрати на лікування, проте як вбачається з вироку та матеріалів провадження, судом було оглянуто чеки та квитанції на придбання ліків, а також оглянуто виписки з амбулаторних карт.
Щодо доводів апеляції цивільного відповідача про завищення розміру моральної шкоди, завданої потерпілим, то суд в своєму вироку чітко вказав підстави прийняття такого рішення.
Ч.3 ст.23 ЦК України зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Так, суд в повному обсязі врахував характер, обсяг, глибину, тривалість заподіяних потерпілому ОСОБА_17 моральних та фізичних страждань, те, що потерпілий був змушений витратити чималу суму грошових коштів і часу на пошук кваліфікованих лікарів та адвокатів, від отриманих тілесних ушкоджень він на все життя став інвалідом, з урахуванням ступеню вини обвинуваченого, а також перенесені ним психологічні страждання, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті і вирішив його цивільний позов у повній відповідності засадам розумності, виваженості й справедливості.
Також при визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_12 , суд виходив з того, що потерпілий отримав тілесні ушкодження та психологічні страждання, тривалий час відновлював своє здоров`я, втратив звичайний життєвий уклад та спосіб життя.
Щодо доводів цивільного відповідача про визначення розміру втраченого заробітку потерпілими, то колегія суддів вважає, що суд вірно визначив його розмір, взявши до уваги довідки № 33 та № 34 від 03.02.05 р. (т.1, а.с.164, 168) TOB фірма «Кредо», відповідно до яких середньомісячний заробіток потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складав до ушкодження здоров`я - 516,45 грн., що менше п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, тому розмір втраченого заробітку слід обчислювати, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, який буде складати: ОСОБА_30 , згідно розрахунку суми втраченого заробітку за період з 10.03.2005 р. по 01.05.12 р. (т.2 а.с.124,125, т.3 а.с.63) в сумі 190592 грн.50 коп. та за період з 01.05.12 р. по 01.08.15 р. (матеріали кримінального провадження № 132/909/15-к, а.с.27) в сумі 222 489 грн., а всього 413 081 грн. (5-кратний розмір мінімальної зарплати х 70 % втрати працездатності).
ОСОБА_12 за період з 01.04.2005 р. по 01.04.06 р. в сумі 1934 грн.(5-кратний розмір мінімальної заробітної плати х 10 % втрати працездатності).
Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана потерпілому відшкодувати заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.
Відповідно до ст. 1197 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями), розмір втраченого заробітку внаслідок ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.
Також колегія суддів вважає, що суд вірно прийняв рішення про стягнення з відповідача TOB «СОТА» на користь позивача ОСОБА_11 22 тис. 948 грн. по відшкодуванню вартості пошкодженого автомобіля «Нісан», посилаючись на висновок автотоварознавчої експертизи (т.1, а.с.№44-49).
Щодо тверджень цивільного відповідача по справі ТОВ «СОТА» про те що їм не надходили ні повідомлення ні повістки про час, місце та дати розгляду справи, а також копії рішення суду першої інстанції, на думку апеляційного суду є надуманими, оскільки матеріалами справи встановлено, що усі вищезгадані процесуальні документи були направлені на адресу ТОВ «СОТА» ,вул. Дудаєва, буд. 2, м. Івано-Франківськ і у матеріалах кримінальної справи є телеграма директора ТОВ «СОТА», в якій він просить слухати справу без представника цивільного відповідача (т. № 3, а. с. № 9)

Судом першої інстанції вірно було встановлено, що з цивільного відповідача ТОВ «СОТА» необхідно стягнути витрати, а саме:

- на користь ОСОБА_17 , 22948 грн. по відшкодуванню вартості пошкодженого автомобіля «Ніссан», що підтверджується висновком авто товарознавчої експертизи (т. № 1, а. с. № 44 - №49);

- на користь ОСОБА_17 ,1918 грн. на лікування, що підтверджується чеками та квитанціями про придбання ліків, виписками з амбулаторної картки, висновком СМЕ (т. № 1, а. с. № 96 100);

- на користь ОСОБА_17 ,190562 грн. 50 коп. по відшкодуванню втраченого заробітку внаслідок ушкодження здоров`я, що підтверджується довідками МСЕК від 10.03.2005 року та 28.03.2006, 14.04.2009 років (т. № 1, а. с. № 98, № 339; т. № 2, а. с. № 131 - № 133);

- на користь ОСОБА_17 ,40000 грн. по відшкодуванню моральної шкоди, оскільки позивач внаслідок ДТП переніс фізичні страждання, доклав значних зусиль для відновлення здоров`я, проте його відновити не зміг та став інвалідом ІІ групи безстроково.

- на користь ОСОБА_12 , 1334 грн. витрат, пов`язаних з придбанням медичних препаратів за призначенням лікаря (т. № 1, а. с. № 107 - № 138);

- 934 грн. по відшкодуванню втраченого заробітку внаслідок ушкодження здоров`я, що підтверджується довідкою МСЕК від 29.03.2005 року про 10 % втрати працездатності до 01.04.2006 року (т. № 1, а. с. № 103);

-20000 грн. по відшкодування моральної шкоди, так як позивач внаслідок ДТП переніс значні фізичні та психологічні страждання і переживання,доклав значних зусиль для відновлення свого здоров`я.

Доказів , що спростовувавли б вимоги цивільних позовів потерпілих , цивільний відповідач не надав ні як суду першої інстанції ні в додатках до апеляційної скарги.

Доводи апеляції цивільного відповідача ТОВ «СОТА» з приводу задоволення значної частини моральної шкоди, є надуманими та оцінюються, як захист своїх інтересів, однак будь-яких порушень при встановленні суми моральної шкоди не встановлено, оскільки така шкода оцінюється судом на власний розсуд, беручи до уваги конкретні обставини, які настали чи могли б настати.

Крім того, судом також вірно було відмовлено в частині стягнення 30000 грн., які за позовом потерпілого були витрачені на проведення операції, і 940 грн. за пошкоджений одяг, оскільки позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження таких витрат.

На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.
За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що юридично-правових чи виключно процесуальних підстав для зміни чи скасування вироку районного суду - не має.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

у х в а л и в :
апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

апеляційну скаргу цивільного відповідача ТОВ "Сота" - залишити без задоволення.

Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 01.04.2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у 3 (тримісячний) строк з часу його проголошення .

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4