Справа № 459/5202/14-к
УХВАЛА
ІМНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

особи, щодо якої передбачається застосування

примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження № 5001631, внесеного у ЄРДР 08.09.2014 року, за клопотанням старшого слідчого СВ Червоноградського МВ ГУМВС України у Львівській області, затвердженого прокурором, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червонограда Львівської області, українця, громадянина України, проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-08.12.2003 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.3 ст.296 , ч.3 ст.185, 69, 70 КК України на 2 роки позбавлення волі;

-27.12.2005 року тим же судом за ч.3 ст.296, ч.2 ст.185, 70 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-17.06.2008 року тим же судом за ч.3 ст.296, ч.1 ст299, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців

у зв`язку з учиненням суспільно небезпечного діяння, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 близько 23:00 год. 09.07.2014 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на підґрунті довготривалих неприязних відносин з ОСОБА_8 , що виникли через порушення останньою санітарних норм у власній квартирі, перебуваючи на площадці сходової клітки другого поверху будинку АДРЕСА_2 , ногою вибив дверне полотно вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , які впали на Позднякову і яка разом із ним впала на підлогу вітальної кімнати. Зайшовши у вказану квартиру, ОСОБА_6 , діючи з необережності, наступив на останню та спіткнувшись, став обома колінами на її грудну клітку, після чого ще декілька разів наступив на тіло потерпілої. Внаслідок цих дій заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді тупої травми грудей, живота з розривом серцевої сорочки і серця, що супроводжувалось кровотечею в грудну порожнину і привело до знекровлення організму і смерті останньої.

Законний представник ОСОБА_6 його мати ОСОБА_5 пояснила у суді, що у сина вроджений психоневроз, порушена діяльність нервової системи. Останній періодично лікувався починаючи з 1994 року. Зазначила, що він мав конфліктні стосунки з покійною ОСОБА_8 через антисанітарний спосіб життя останньої. Також був в АТО добровольцем. У побуті вів себе нормально, не палив і не вживав алкоголь, займався спортом.

Законний представник та захисник ОСОБА_4 заперечив вину ОСОБА_6 в інкримінованому йому діянні.

У судовому засіданні ОСОБА_6 вказав, що не вчиняв зазначених дій відносно ОСОБА_9 .

Не зважаючи на це, вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння підтверджується наступними доказами.
Так потерпілий ОСОБА_7 у суді пояснив, що був братом ОСОБА_8 .. На протязі останніх трьох років вона йому скаржилася, що боїться ОСОБА_6 , що той її б`є, зокрема, тричі вибивав двері у її квартирі. Конфлікти виникали у зв`язку із антисанітарним станом її квартири.

Показами свідка ОСОБА_10 , котрий суду пояснив, що є знайомим ОСОБА_6 .. Знав про конфлікт останнього з убитою, що мав місце через її антисанітарний спосіб життя, внаслідок чого потерпав і скаржився ОСОБА_6 , оскільки ті жили по сусідству й інколи сморід був і у його житлі. Вказав, що після перебування в АТО ОСОБА_6 став більш дратівливий. Зазначив, що в останнього були відхилення психіки.

Показами свідка ОСОБА_11 , котра пояснила, що покійна була племінницею її чоловіка. За життя остання мала конфлікти із ОСОБА_6 , що жив по сусідству. Скаржилася, що той її постійно б`є, вона боїться жити в квартирі. Зазначила, що одного разу, після того як ОСОБА_6 вибив двері у квартирі покійної, сама зробила йому зауваження, що так робити не можна, однак від нього почула погрози.

Показами свідка ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що була сусідкою ОСОБА_6 та покійної ОСОБА_8 .. У квартирі останньої була антисанітарія, із-за якої та мала конфлікти із ОСОБА_6 , який робив їй зауваження, проте та на них не реагувала. Пізніше 10.07.2014 року від сусіда дізналась, що у квартирі ОСОБА_13 були вибиті двері і виявлено її труп.

Показами свідка ОСОБА_14 , яка у судовому засідання пояснила, що жила поряд із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Вказала, що покійна зловживала алкоголем, своє житло тримала у запущеному стані, що постійно викликало сварки зі співмешканцями будинку.

Аналогічні покази дала суду свідок ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_16 у суді пояснив, що 10.07.2014 року зранку він побачив вибиті двері у квартиру ОСОБА_9 . Коли оглядав квартиру з працівниками міліції, виявили труп останньої. Він також був понятим при відтворенні обставин події із ОСОБА_6 (див. Т.1, с. 120).

Показами свідка ОСОБА_17 , наданих нею суду, котра пояснила, що є сестрою ОСОБА_6 й зазначила, що останній є дещо дратівливий. У дитинстві був на лікуванні у психіатричній лікарні.

Свідок ОСОБА_18 показала, що є знайомою ОСОБА_6 09.07.2014 року пізно ввечері останній приніс їй одежу для прання. Це була чорна уніформа. (Т.1., с. 184).

Свідок ОСОБА_19 у суді пояснив, що 10.07.2014 року він йшов на вулицю і побачив вибиті двері квартири ОСОБА_9 . Коли заглянув туди, виявив, що вона лежить на підлозі. Він викликав швидку. Перед тим, ввечері двері були на місці.

Показами експерта ОСОБА_20 , котрий вказав, що смерть ОСОБА_8 настала в результаті травми грудної клітки з розривом сорочки і серця. Всі ушкодженя були нанесені в один час. Тупими предметами, від яких настала смерть ОСОБА_8 , могли бути з однієї сторони як ступня і коліно, а з іншої підлога квартири.

Показами експерта ОСОБА_21 , котрий суду пояснив, що під час обстеження ОСОБА_6 в останнього було виявлено характерні ознаки параноїдної шизофренії. Певні розлади наскільки виразні, що свідчать про давність захворювання. Здатність правильно сприймати оточуючу дійсність виразно порушена. Був хворий на час вчинення інкримінованих йому дій.

Показами експерта ОСОБА_22 , допитаної в суді, котра пояснила, що на час обстеження ОСОБА_6 поведінка останнього була агресивна, різко змінювався його настрій і теми розповідей. Себе уявляв надлюдиною, був твердо переконаний, що від таких людей як ОСОБА_8 слід очистити землю. Факт правопорушення не заперечував.

Згідно акту судово-психіатричного експерта № 174 від 15.02.2014 р., у період вчинення інкримінованих йому дій ОСОБА_6 страждав та страждає нині на хронічне психічне захворювання у формі параноїчної шизофренії, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Не може постати перед слідством та судом. Також у акті вказано, що ОСОБА_6 факт скоєння правопорушення відносно ОСОБА_8 не заперечив.

(Т. 1, а.с. 214-218)

Відповідно до висновку судово-психологічного експерта № 104 від 16.02.2015 р., ОСОБА_6 на момент інкримінованих йому дій був психічно хворим, страждає хронічним психічним захворювання у формі параноїчної шизофренії та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

(Т.1., а.с. 30)

Згідно з висновком експерта № 077/2014 від 08.09.2014 р., причиною смерті ОСОБА_8 стала тупа травма грудної клітки з розривом серцевої сорочки і серця, що супроводжувалось кровотечею в грудні порожнини і привело до гострої крововтрати. Також експертом було виявлено численні тяжкі та середньої тяжкості пошкодження крововиливи й садна на голові й тілі, розриви м`язів, переломи ребер та ін., що утворилися від дії тупих предметів незадовго до настання смерті.

(Т. 1, а.с. 117)

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.09.2014 року під час огляду приміщення квартири АДРЕСА_4 було встановлено, що біля вхідних дверей знаходиться труп ОСОБА_8

(Т. 1 а.с. 189-194)

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 09.09.2014 р., ОСОБА_6 добровільно надав згоду на проведення останнього та відтворив обставини сварки з ОСОБА_8 та спричинення їй тілесних ушкоджень.

(Т. 1, а.с. 195)

З протоколу допиту свідка від 19.09.2013 р., заяви від 19.09.2013 р., пояснення від 25.07.2013 р., протоколів допиту свідка від 15.07.2013 р., протоколу про прийняття заяви від 15.07.2013 р., витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000997 вбачається, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були тривалі неприязні стосунки. Зокрема ОСОБА_8 зверталася до міліції зі заяви на її побиття ОСОБА_6 , вибиття ним вхідних дверей, а останній із заявами на ОСОБА_8 щодо її антисанітарного способу життя.

(Т.2, а.с. 1-12)

Висновком експерта № 289/2015 від 26.11.2015 р., згідно якого смерть ОСОБА_8 настала в результаті тупої травми грудей і живота з розривом серцевої сорочки і серця, що супроводжувалось кровотечею в грудні порожнини і привело до знекровлення організму. Розрив серця міг утворитися як від удару тупого предмету в грудну клітку (або навіть в живіт) тік і від стискання грудної клітки між двома тупими предметами.

(Т.2. а.с. 149-150)

Оцінюючи наведені вище докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст.119 КК України вбивство через необережність.

Зазначені дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення були кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 . Однак дана кваліфікація дій ОСОБА_6 не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні. Судом не здобуто доказів щодо умисного заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, що привели до вказаних наслідків.

Тому суд дійшов до висновку, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати як вбивство через необережність, і враховуючи приписи ч.3 ст.337 КПК України та клопотання прокурора про зміну кваліфікації дій ОСОБА_6 , змінив правову кваліфікацію суспільно-небезпечного діяння із ч.2 ст.121 КК України на ч. 1 ст.119 цього Кодексу.

При цьому суд враховує, що згідно ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно п.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Так як ОСОБА_6 учинив суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбаченого частиною 1 статті 119 КК України, у стані неосудності, що підтверджується наявними у матеріалах справи обґрунтованими висновками експертів-психіатрів, то у зв`язку з цим відповідно до частини 2 статті 19 цього Кодексу він не підлягає кримінальній відповідальності.

Тому ураховуючи ступінь і характер розладу психічної діяльності й психічної хвороби, тяжкість учиненого діяння, пов`язаного з посяганням на життя й здоров`я людини, беручи до уваги ступінь небезпечності психічно хворого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України ст.ст. 372, 376, 512, 513 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

З часу доставки (прийому) ОСОБА_6 у медичний заклад обраний запобіжний захід поміщення до психіатричного закладу скасувати.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1