Справа № 594/498/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві кримінальну справу за обвинувальним актом матеріалів досудового розслідування, внесеного 28 березня 2016 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000101 щодо обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Влащинці Лановецького району Тернопілської області, громадянина України, з вищою освітою, вдівця, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04 лютого 2013 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 8-ми років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

27 березня 2016 року близько 19 год. ОСОБА_5 , відбуваючи покарання, у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2013 року, у Копиченецькій виправній колонії № 112 на дільниці соціальної реабілітації в с. Лосяч Борщівського району Тернопільської області, куди 26 лютого 2016 року був переведений за постановою начальника виправної установи, будучи ознайомленим з адміністративними межами такої, попередженим про кримінальну відповідальність за втечу з місць позбавлення волі відповідно до ст. 393 КК України, діючи умисно, без відповідного дозволу, усвідомлюючи те, що не має будь-яких законних підстав для залишення місця позбавлення волі, таємно, з особистих спонукань, маючи умисел на вчинення втечі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю належного нагляду з боку працівників колонії, самовільно залишив адміністративні межі дільниці соціальної реабілітації та поїхав в Закарпатську область з метою покинути межі України, де 03 квітня 2016 року був затриманий Чопським прикордонним нарядом за спробу незаконного перетину державного кордону України з Словаччиною.

В судовому засіданні ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичних обставин справи, свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, давши суду покази про те, що дійсно при вищевказаних обставинах, 27 березня 2016 р. біля 19 год., скориставшись тим, що межі дільниці соціальної реабілітації, яка знаходиться в лісі біля с. Лосяч, не були огорожені, відсутністю контролю за його діями працівників колонії, вчинив втечу з місця позбавлення волі, самовільно залишивши місце відбування покарання. В подальшому дійшов до с. Лосяч, де сів в автомобіль, який рухався до м. Ужгород Закарпатської області. З водієм такого напередодні по мобільному телефоні, через соціальні мережі, домовився про поїздку в Закарпатську область та попоросив останнього заїхати за ним 27 березня 2016р. у с. Лосяч. По прибуттю у м. Ужгород, де-який час винаймав житло, а 03 квітня 2016 року намагався незаконно перетнути державний кордон України з Словаччиною, проте, був виявлений та затриманий прикордонним нарядом. В скоєному розкаявся. Показав, що в останній рік переніс особисті втрати померли його дружина та мати, що тяжко переживав, а тому, маючи дітей та бажаючи щоб останні були належним чином забезпечені, вчинив втечу з метою потрапити за межі держави, де знайти гідну роботу, щоб мати можливість таким чином матеріально допомогти дітям. Докази його вини добуті досудовим слідством визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин справи і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.
Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються.
З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ними не оспорюються, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Згідно вироку Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2013 року вбачається, що ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Постановою начальника Копичинської ВК-112 від 26 лютого 2016 року ОСОБА_5 , як особа, яка відбула 1/3 частину призначеного судом строку покарання, стає на шлях виправлення, переведений для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації цієї ж колонії.

Відповідно до довідки Копичинської виправної колонії в Тернопільській області станом на 27 березня 2016 року засуджений ОСОБА_5 відбув 4 роки 9 місяців 19 днів строку покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання становить 3 роки 2 місяці 11 днів.

З рапорта чергового Борщівського відділення поліції від 28 березня 2016 р., зареєстрованого в журналі обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення за № 562, слідує, що таким о 09. год. 05 хв. від чергового, помічника начальника установи Копиченецької ВК № 112 надійшло повідомлення про те, що 27 березня 2016 року о 22 год. 05 хв. на дільниці соціальної реабілітації в с. Лосяч Борщівського району було виявлено відсутність засудженого ОСОБА_5 .

Згідно даних протоколу огляду місця події від 28 березня 2016 року, з доданими до такого фото-таблицями, плану схеми ДСР с. Лосяч, слідує, що при проведенні огляду території дільниці соціальної реабілітації №2 Копичинської виправної колонії №112, що знаходиться в с.Лосяч Борщівського району Тернопільської області встановлено, що територія даної дільниці біля в`їзду частково огороджена бетонною стіною, зі сторони лісу огородження відсутні. Вхід до даної дільниці здійснюється через контрольно-пропускний пункт, а саме, через металеві двостворчаті ворота. Далі за даними воротами розміщений пункт поселення для реабілітації засуджених до позбавлення волі. Далі ще контрольно-пропускний пункт ВК-112, від якого з правої сторони розміщена житлова зона, вхід до якої здійснюється через металеві двері. Присутній при огляді виконуючий обов`язки начальника дільниці соціальної реабілітації №2 ОСОБА_6 , пояснив, що 27.03.2016 року після 18 год. засуджений ОСОБА_5 здійснив втечу.
З матеріалів особової справи № 56 ОСОБА_5 , що утримується у пункті тимчасового тримання ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.04.2016р. слідує, що останній о 21 год 15 хв 03 квітня 2016р. був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на напрямку 255 прикордонного знаку, на відстані 10 м від лінії Державного кордону за спробу незаконного перетинання Державного кордону України.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 04 квітня 2016 року вбачається, що в цей день о 20 год. 15 хв. ОСОБА_5 був затриманий слідчим СВ Борщівського відділення поліції.

Виходячи з обставин, встановлених в ході кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, своїми діями, які виразились у самовільному залишенні місця відбуваня покарання, вчинив втечу з місця позбавленя волі, а тому, кваліфікує його злочинні діяння за ч. 1 ст. 393 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, обставини вчинення кримінального діяння, ставлення обвинуваченого до вчиненого порушення та поведінку після скоєння кримінального правопорушення, наслідки, що настали, характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень закону, особу обвинуваченого, в тому числі характеристики з місця відбування покарання, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Так, ОСОБА_5 є раніше судимим, скоїв кримінальне діяння відбуваючи міру покарання у виді позбавлення волі. По місцю відбуття покарання характеризується позитивно, за період відбування допустив два порушення, які погашені та достроково зняті. На обліку в психіатра та нарколога не перебуває, хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ступеня, придатний до фізичної праці без тяжких фізичних навантажень.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 злочину, обставини такого, поведінку винного як до так і після події, його особу, наведені вище обставини, суд приходить до висновку що останньому слід обрати покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі на певний строк, у відповідності до мінімального строку передбаченого санкцією ч. 1 ст. 393 КК України, що суд знаходить необхідним та достатнім для його виправлення.
Оскільки ОСОБА_5 вчинено злочин в період відбуття покарання у виді позбавлення волі за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2013 року остаточне покарання йому слід обрати на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , який ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області було продовжено до 20 год. 15хв. 02 серпня 2016 року, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три) роки.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2013 року, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати термін його попереднього ув`язнення, а саме затримання та перебування під вартою з 04 квітня 2016 року по 10 червня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попереднім утримання під вартою.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуюча: