Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3928/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.03.2016 м.Виноградів
Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представника скаржників адвоката ОСОБА_3 , прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів матеріали скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 29.12.2015р.,
В судовому засіданні представник скаржників доводи скарги підтримали повністю з підстав, наведених в ній, а відтак просили її повністю задоволити, прокурор заперечував проти задоволення даної скарги, вважає оскаржувану постанову слідчого законною та обґрунтованою.
При розгляді даної скарги суд виходить з того, що відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дії чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а відтак, саме в запровадженні такого механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді і полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Так, інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу, зокрема, відповідно до приписів п.17 ч.1 ст.7 КПК України забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією із загальних засад кримінального провадження.
Зокрема, главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, зокрема, ч.1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким.
Пріоритетним завданням кримінального провадження (ч.1 ст.3 КПК України) визначено захист осіб від кримінальних правопорушень.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу, зокрема, відповідно до приписів п.17 ч.1 ст.7 КПК України забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією із загальних засад кримінального провадження.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дії чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а відтак, саме в запровадженні такого механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді і полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Зокрема, главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, зокрема, ч.1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким.
Згідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Отже, досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Зокрема, кримінальне провадження закривається в разі (п.2 ч.1 ст.284 КПК України), якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Так, відповідно до ч.3 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймають постанову, яка може бути оскаржена у порядку, установленому п.п.3,4 ч.1 ст.303 цього Кодексу.
Розглядаючи дану скаргу суд виходить з того, що інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу, зокрема, відповідно до приписів п.17 ч.1 ст.7 КПК України забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією із загальних засад кримінального провадження.
Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження, зокрема, потерпілим або його представником.
Між тим, з матеріалів кримінального провадження та матеріалів скарги вбачається, що скаржники звернулися до прокуратури Закарпатської області із письмовою заявою про кримінальне правопорушення на незаконні дії ДІМ Виноградівського РВ УМВС України ОСОБА_8 , в які зазначали наступні елементи злочинних діянь: Підписи на обох протоколах про адміністративне правопорушення в графі «отримав копію протоколу» підроблені і не належать заявникам, а відмітки про відмову від отримання не зазначено в жодному з протоколів; Протоколи на ОСОБА_5 та Собода 1.1, (про вчинення ними дрібного хуліганства) складені ДІМ ОСОБА_8 внаслідок розгляду заяви про злочин самих ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , які є потерпілими від злочину; Справи про адміністративне правопорушення закриті апеляційним судом Закарпатської області, як такі, що не відповідають законодавству, а отже в діях ОСОБА_8 є склад злочину щодо внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Проте, в рамках даного провадження слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги ст.ст.2,91 КПК України- не було проведено повне і неупереджене розслідування даної справи, проводив розслідування із «виправдувальним уклоном», надав беззаперечну доказову силу лише показам ОСОБА_8 , при цьому необґрунтовано не прийняв до уваги пояснення скаржників та членів їх сімей.
З огляду на встановлене суд вважає за необхідне зазначити, що слідчий суддя має право залишити в силі лише обґрунтовану постанову органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження, що прийнята після відкриття кримінальної справи за результатами належно та об`єктивно проведеного досудового розслідування, проте, необхідною умовою для такої позиції слідчого судді слід вважати встановлення ним факту повного, всебічного і об`єктивного дослідження органами досудового розслідування усіх обставин протиправного діяння, що зазначені у скарзі, поданої в порядку, встановленому чинним КПК,
Між тим, зазначеним вимогам КПК України оскаржувана постанова не відповідає.
Так, з кримінального провадження та матеріалів скарги встановлено, що оскаржувана постанова від 29.12.2015р. є незаконною та підлягає скасуванню за однобокістю, поверховістю та неповнотою досудового розслідування, якого фактично не було.
Так, у зв`язку із підробкою підписів на протоколі про адміністративне правопорушення відносно заявників, останні були змушені з`являтися до суду, відстоювати свою правоту, зазнавати моральних страждань та переживань через те, що вони притягуються до адміністративної відповідальності та здійснювати витрати на правову допомогу.
Як встановлено у суді, оскаржувана постанову слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 29.12.2015р. є необ`єктивною, необґрунтованою, немотивованою, незаконною і такою, що підлягає до скасування, оскільки слідчим вимоги ст.2 КПК України дотримано не було, так як не було проведено повне і неупереджене розслідування, тому що слідчий проводив слідчі дії з «виправдовувальним» ухилом на користь «працівника Виноградівського РВ УМВС».
Згідно з ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
За весь час розслідування даного провадження слідчий (маючи в розпорядженні всі необхідні докази: показання скаржників, рішення судів, які доказують винуватість ОСОБА_8 провів формальне розслідування та закрив провадження, взявши до уваги тільки показання учасника кримінального правопорушення, а також матеріали службового розслідування, які проведені формально самими працівниками УМВС.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст.84 КПК України).
Вбачається, що слідчий надав беззаперечну доказову силу показанням - свідку ОСОБА_10 , проте слідчим не проведено одночасні допити між всіма свідками та учасниками провадження, оскільки в їх показах містяться розбіжності, не враховано постанови апеляційних судів Закарпатської області, не враховано вимоги ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду від 22.05.2015р., зокрема, такі виконанні лише частково.
Так, на час розгляду даної скарги слідчим проігноровані вимоги ухвали слідчого судді про необхідність проведення одночасних допитів ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , не вирішено питання про визнання показів свідка ОСОБА_8 допустимими чи не допустимими з урахуванням положень п.6 ч.2 ст.88, ст.94 КПК України.
Встановлено також, що майже два роки пройшло з того часу, як скаржники звернулися із заявою про вчинення даного кримінального правопорушення.
З цього приводу суд вважає зазначити наступне.
Законодавець встанови засоби захисту законних прав і інтересів особи від вчиненого стосовно неї злочину, серед переліку цих засобів є можливість відкриття кримінального провадження і проведення досудового розслідування, яке повинно бути здійснено у розумні строки без невиправданої затримки.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і розумність строків (п.21 ч.1 ст.7 КПК України).
Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції (ст.28 ч.ч.1,2 КПК України).
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303-307,318-380 КПК України, суд-
Скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 29.12.2015р.- задоволити частково.
У задоволенні клопотання про заміну слідчого ОСОБА_7 на іншого слідчого прокуратури- відмовити.
Матеріали справи направити безпосередньо прокурору Закарпатської області для належної організації проведення ретельної та об`єктивної перевірки скарги ОСОБА_14 та ОСОБА_6 .
Копію ухвали невідкладно направити учасникам кримінального провадження та прокурору.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора (ч.3 ст.307 КПК України) не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Головуючий ОСОБА_1