Справа №468/111/16-к 24.06.2016

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
Обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Євгенівка Снігурівського району Миколаївської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.
Обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч.2 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч.3 ст. 289 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 обвинувачені ОСОБА_6
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9
захисники ОСОБА_10 ОСОБА_5
потерпіла ОСОБА_11 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просити вирок скасувати. Кримінальне провадження закрити за відсутністю доказів його вини у вчиненні інкримінованих _____________________________________________________________
провадження № 11-кп/784/477/16 головуюча у 1 інстанції ОСОБА_12
категорія ст.ст. 187 ч.2, 289 ч.3, 135 доповідач в апеляційній інстанції
ч.1 України ОСОБА_1
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04.04.2016 р. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 187; ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 289 КК України та призначено покарання: за ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 187 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 289 КК України - 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , а також з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в солідарному порядку: на користь держави 741 грн. 84 коп. витрати за лікування потерпілої ОСОБА_11 ; на користь потерпілої ОСОБА_11 14360 грн. у відшкодування матеріальної шкоди; на користь потерпілої ОСОБА_11 по 10 000 грн. з кожного обвинуваченого у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів. Постановлено зняти арешт, накладений на автомобіль ВАЗ 2105 державний номер НОМЕР_1 , та звернути його на користь держави в рахунок конфіскації майна ОСОБА_6 .

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 наводить показання обвинувачених та потерпілої в судовому засіданні стосовно обставин події.

Вважає припущенням свідчення потерпілої щодо організації злочину ОСОБА_6 . Зазначає, що він є її конкурентом в реалізації нелегального товару. Мав право претендувати на спільно нажите майно. Між ними були конфліктні ситуації. Тому у потерпілої є намір обмовити ОСОБА_6 .

Наводить показання на слідчому експерименті обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 В Вважає, що потерпіла має намір обмовити і їх.

Вказує, що показання потерпілої щодо обставин її виявлення та обстановки на місці події стосовно наявності перешкоди для проїзду автомобіля не підтверджені свідком ОСОБА_13 .

Показання свідка ОСОБА_14 вважає не достовірними, ставлячи під сумнів можливість розгледіти на значній відстані 2-х незнайомих чоловіків, які за його показаннями сілі в автомобіль червоного кольору марки «ВАЗ» біля бригади в с. Єрмолівка Баштанського району Миколаївської області у день події.

Посилаючись на показання свідка ОСОБА_15 , робить висновок, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілу з машини не витягали. Тому відсутній склад злочину, передбачений ст. 289 ч.3 КК України. За змістом апеляційної скарги вважає, що йдеться про кваліфікацію за ст. 289 ч.1 КК України.

Наводячи показання свідка ОСОБА_16 , зазначає, що судом залишено поза увагою використання мотоциклу для вчинення злочину.

Вказує, що свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_14 надали недостовірні показання стосовно обставин виявлення потерпілої після події.

Вважає, що висновки суду про причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до злочинів не підтверджені дослідженими доказами, які є суперечливими і яким не надано належної оцінки. Стверджує, що не враховані, насамперед, показання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які заперечують причетність ОСОБА_6 до злочинів. Ставлення потерпілої до обвинуваченого є упередженим, а її показання суперечливі. Показання свідків надумані.

Також наводить про відсутність підстав для солідарного стягнення з ОСОБА_6 у числі інших обвинувачених у відшкодування майнової шкоди потерпілій, через відсутність доказів винуватости ОСОБА_6 .

Вказує на неправомірну конфіскацію в дохід держави автомобіля «ВАЗ 2105» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . З цього приводу зазначає, що в жовтні 2015 р. ОСОБА_18 надав автомобіль ОСОБА_6 у тимчасове користування. Однак, згідно з нотаріально оформленим дорученням від 23.10.2008 р. автомобілем користується ОСОБА_18 , а відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 20.08.2002 р., власником автомобіля є ОСОБА_19 . Вважає, що зазначений автомобіль слід повернути ОСОБА_18 .

Водночас наводить про неврахування судом при призначенні покарання ОСОБА_6 пом`якшуючих покарання обставин - часткового відшкодування шкоди, його важкого стану здоров`я, викриття ним справжніх злочинців, повідомлення у міліцію про злочин.

Встановлені судом 1 інстанції обставини.
07.11. 2015 р. ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_8 здійснити розбійний напад на його колишню співмешканку ОСОБА_11 та незаконно заволодіти її транспортним засобом з метою його подальшого продажу. При цьому, ОСОБА_6 достовірно знаючи маршрут руху ОСОБА_11 , періодичність транспортування нею товару та транспортний засіб, на якому вона перевозить товар, розробив відносно неї план вчинення злочинів, який повідомив ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Далі ОСОБА_6 заздалегідь розподілив між учасниками ролі, а саме, вказав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , що безпосередньо не буде вчиняти активні протиправні дії відносно ОСОБА_11 , а на своєму автомобілі ВАЗ 2105, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 доставить їх обох до заздалегідь обраного місця вчинення злочину. Вони ж, в свою чергу, будуть безпосередньо вчиняти розбійний напад та заволодіють автомобілем ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний намір, 09.11. 2015 р. ОСОБА_6 на зазначеному автомобілі в с. Капустине Жовтневого району Миколаївської області забрав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та в подальшому того ж дня вони разом прибули на ділянку лісосмуги, яка розташована на відстані 2-х км. в південно-східному напрямку від с. Єрмолівка Баштанського району Миколаївської області. Там проходить ґрунтова дорога між селами Привільне та Єрмолівка Баштанського району.

Прибувши на заздалегідь обране місце вчинення злочину, ОСОБА_20 залишив там ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а сам поїхав до с. Єрмолівка. Відповідно до плану вчинення злочину, який розробив ОСОБА_20 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 достовірно були обізнані, що по вказаній ділянці дороги того дня повинна була проїхати ОСОБА_11 . Продовжуючи діяти за попередньою домовленістю, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перегородили проїзну частину гілками з метою змусити ОСОБА_11 зупинити свій автомобіль, що надасть їм змогу здійснити розбійний напад та незаконно заволодіти транспортним засобом потерпілої. В свою чергу ОСОБА_20 прибув в с. Єрмолівка Баштанського району, де вирішив дочекатись завершення вчинення злочину.

09.11. 2015 р., приблизно о 14 год., ОСОБА_11 на власному автомобілі ЗАЗ-ДЕО, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , проїжджаючи по зазначеній ділянці дороги, була змушена зупинити автомобіль у зв`язку з тим, що проїзна частина була перегороджена гілками. В цей момент ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , продовжуючи діяти за попередньою домовленістю, долаючи опір ОСОБА_11 , насильно витягли її з автомобіля. ОСОБА_9 приставив їй до шиї лезо ножа, погрожуючи в разі опору позбавити її життя. Вони вдвох відтягли ОСОБА_11 в лісосмугу на відстань близько 30 м. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з метою подолання можливого опору ОСОБА_11 зв`язали їй руки і ноги, та відкрито із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, заволоділи її золотими сережками, вартістю 3500 грн., знявши їх з вух потерпілої. Після цього, наділи на голову ОСОБА_11 тканинний мішок та залишили зв`язаною у лісосмузі. Далі незаконно заволоділи зазначеним вище автомобілем потерпілої, керуючи яким залишили місце злочину.

Крім того, внаслідок розбійного нападу заволоділи майном, яке знаходилось в автомобілі, у тому числі грошима в сумі 10 860 грн., золотим кулоном, мобільними телефонами, товарно-матеріальними цінностями (горілчаними виробами, сигаретами) та іншим майном.

В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зустрілися з ОСОБА_6 та розпорядилися майном потерпілої на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_11 матеріальних збитків на суму 32152 грн..

Під час вчинення вказаного злочину ОСОБА_11 згідно з висновком експерта № 05/03 від 14.01.2016 р. заподіяні легкі тілесні ушкодження у виді рани на передній поверхні шиї (в області щитовидного хряща), крововиливу в області рани, крововиливу в області променево зап`ясткових суглобів; садна в області нижньої щелепи зліва.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення на підтримку апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , заперечення прокурора ОСОБА_7 , провівши на підставі ст. 404 ч. 3 КПК України часткове повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Вина ОСОБА_6 в організації, керуванні та підготовці вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом та нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб та поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за наведених у вироку обставин підтверджена наданими стороною обвинувачення доказами, які досліджені в судовому засіданні.
Так, з показань потерпілої ОСОБА_11 вбачається, що вона та ОСОБА_6 проживали разом приблизно 3 роки та спільно займалися торгівлею. Реалізовували товар по магазинах Баштанського району Миколаївської області. У неї є власний автомобіль марки «Славута» червоного кольору. ОСОБА_6 достеменно було відомо, з якою періодичністю та за яким маршрутом вона розвозить товар по магазинах. З її ініціативи розлучилися у вересні 2015 р. Спільно нажите майно розділили добровільно. Після цього ОСОБА_6 неодноразово пропонував їй повернутися. Також погрожував, що інакше у неї можуть бути проблеми, з людьми, яких він знайшов. З ОСОБА_9 та ОСОБА_8 взагалі не знайома. Знає їх за матеріалами кримінального провадження.

Зранку 09.11.2015 р. ОСОБА_21 зателефонував та питав, чи буде вона їхати за своїм звичним маршрутом. Підтвердила це. Далі вирушила в напрямку с. Старогаражино, де приблизно о 12 год. зустріла Красуляка на автомобілі «ВАЗ 2105» червоного кольору. Він повідомив, що їде з с. Єрмолівка до м. Баштанка. Був помітно знервований. Коли поїхала далі, він знову зателефонував та попросив почекати його біля дамби в напрямку с. Старогаражино. Вони знову зустрілися. ОСОБА_6 просив її повернутися до нього. Відмовила йому. Домовилися зустрітися пізніше та поговорити. Далі по селах розвозила товар.

Приблизно о 14 год. рухалася на своєму автомобілі в напрямку с. Єрмолівка до останнього за маршрутом магазину. По дорозі біля лісосмуги дорогу перегородив стовбур дерева. Його під колеса автомобіля кинув ОСОБА_8 . Коли зупинила автомобіль, то підбіг ОСОБА_22 , обличчя якого було закрите платком. Він витяг її з машини. У ОСОБА_23 в руках була мотузка та ніж. Вони вдвох потягли її до лісосмуги. ОСОБА_9 порізав їй шию ножем, щоб не пручалася. Її вдарили по голові, зв`язали, наділи на голову мішок, затягли далі у лісосмугу й залишили. Потім почула, як майже одночасно двічі грюкнули двічі двері її автомобіля. Потім автомобіль від`їхав від лісосмуги. Звуку від руху мотоцикла не було.

Не могла рухатися, змерзла, постійно кликала на допомогу. Приблизно через 4 год. її у лісосмузі знайшли незнайомі чоловіки, які проїздили тим шляхом. Вони привезли її на ферму, надали допомогу. Викликали міліцію та швидку. Ввечері до неї у лікарню приїжджав ОСОБА_6 .

З показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_13 вбачається, що того дня вони везли телят на автомобілі «КАМАЗ». Приблизно о 16 год. рухалися ґрунтовою дорогою в напрямку м. Баштанка. Неподалік від с. Єрмолівка водій ОСОБА_15 через відкрите вікно кабіни почув з лісосмуги крики про допомогу. Там побачили потерпілу. Вона лежала на землі зі зв`язаними руками та ногами, зав`язаним на голові мішком. У неї була засохла кров на шиї, руках. Зателефонували керівникові фермерського господарства ОСОБА_17 , який невдовзі приїхав на місце події.

Жінка була дуже налякана, змерзла, без верхнього одягу. Скаржилася, що руки сильно перетягнуті мотузкою. Вони були набряклими. Розв`язали її та привезли на ферму. Вона говорила, що на неї напали двоє чоловіків та заволоділи її автомобілем. Далі викликали міліцію та швидку.

Свідок ОСОБА_13 також повідомив, що раніше бачив потерпілу. Вона привозила на автомобілі товар до магазину в с. Єрмолівка.

Свідок ОСОБА_17 надав аналогічні показання щодо стану потерпілої під час її виявлення у лісосмузі на відстані приблизно 30 м. від дороги. Також зазначив, що 09.11.2015 р., приблизно о 10 год. 30 хв., рухався на автомобілі по тій ділянці дороги. Звернув увагу, що по боках дороги лежали дрючки дерев. Наступного дня працівник господарства ОСОБА_14 повідомив, що у день події він бачив, як приблизно о 10-11 год. неподалік від бригади зупинявся червоного кольору автомобіль марки «ВАЗ» п`ятої моделі, до якого сіли двоє чоловіків. Автомобіль одразу уїхав. ОСОБА_14 вказував, що автомобіль та чоловіки не місцеві.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що бачив зазначене, приблизно о 11-12 год., за 50-100 м. від бригади, яка розташована в с. Єрмолівка, саме в день, коли було виявлено потерпілу у лісосмузі.

Згідно з проколом огляду місця події від 09.11.2015 р. (розпочатий о 18 год. 10 хв.), ділянка лісосмуги шириною приблизно 20 м. розташована на відстані приблизно 2-х км. на схід від с. Єрмолівка Баштанського району Миколаївської області. Її пересікає ґрунтова дорога між селами Привільне та Єрмолівка. На лівому узбіччі дороги в центральній частині лісосмуги виявлено 5 масивних стовбурів дерев. На відстані 16 м. від них на схід в центральній частині лісосмуги на грунті на листві виявлено 2 плями бурого кольору, схожі на кров. На відстані 13 м. на схід від них виявлено 3 елементи мотузки, мішок з тканини з плямами бурого кольору, пояс з тканини (т.1 а.с. 176-181).

За висновками судово-медичних експертиз речових доказів № 1 від 08.01.2016 р., № 217-ц від 28.12.2015 р., № № 218-ц, 219-ц від 05.01.2016 р., на фрагменті тканини (наволоки), листі з дерева, фрагменті тканини синього кольору, фрагментах мотузки, які вилучено в ході огляду місця події, знайдено кров людини, походження якої за результатами серологічного дослідження від ОСОБА_11 не виключається (т.1 а.с. 223-224, 238-239, 241-242, 244-245).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 05/03 від 14.01. 2016 р. ОСОБА_11 заподіяні легкі тілесні ушкодження у виді рани на передній поверхні шиї (в області щитовидного хряща), крововиливу в області рани, крововиливів в області променево зап`ястних суглобів, садна в області нижньої щелепи зліва, виникнення яких не виключається за встановлених у справі обставин. Крововиливи в області променево зап`ястних суглобів могли виникнути внаслідок зв`язування рук. Садно в області в нижньої щелепи зліва виникло внаслідок дії тупого твердого предмету. Характер рани не виявляється можливим визначити у зв`язку з неповним її описом в історії хвороби. Однак, в ній є вказівка, що рана є «колото-різаною» (т.1 а.с. 220-221).

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді показав, що 07.11.2015 р. разом з ОСОБА_9 перебував у ОСОБА_24 . Той скаржився на колишню цивільну дружину ОСОБА_11 , що та його вигнала і нічого не залишила від спільного бізнесу. Стверджував, що здійснити напад на потерпілу, забрати у неї товар та виручку йому запропонував ОСОБА_25 та що ОСОБА_6 до цього не причетний. На пропозицію ОСОБА_25 погодився. 09.11.2015 р. з ним вдвох вирішили реалізувати задумане. З цією метою, він на власному мотоциклі «Іж-Юпітер» разом з ОСОБА_9 вирушили за автомобілем ОСОБА_6 тому, що не знали дороги. Доїхавши до необхідної лісосмуги неподалік с. Єрмолівка, накидали гілки дерев на ґрунтову дорогу, що проходить повз лісосмугу. Стали чекати, коли буде їхати потерпіла на своєму автомобілі. Приблизно через 2 год. біля тих гілок зупинився автомобіль марки «Славута» червоного кольору. Зрозуміли, що це була потерпіла. Вона вийшла з автомобіля, щоб відкидати гілки. Підійшовши до неї ззаду, схопили за руки, затягли в лісосмугу. Там зв`язали окремо руки, окремо ноги, а їх між собою. Зняли у неї з вух золоті сережки. Наділи на голову тканинний мішок, щоб не кричала та не чинила опір. Відтягли її далі в лісосмугу та залишили. Стверджував, що під час зв`язування потерпіла чинила опір та наштрикнулася на ніж, який був у ОСОБА_9 . Від цього отримала поріз шиї. Повернувшись до її автомобіля, виявили там велику кількість товару, гроші в сумі 10860 грн., мобільні телефони, сумку з документами. Стверджував, що товар на мотоцикл не поміщався. Тому вирішили забрати його разом з автомобілем потерпілої. Також стверджував, що ОСОБА_9 рухався на автомобілі попереду, а він на мотоциклі за ним. Приїхавши додому в с. Капустине, залишив мотоцикл. Вдвох з ОСОБА_9 на викраденому автомобілі поїхали до м. Миколаїв. Там на ринку «Колос» збули невідомій особі золоті сережки потерпілої. Гроші розділили. Автомобіль залишили на стоянці в м. Миколаєві. Стверджував, що повернувшись додому, виявив зникнення мотоциклу, але про крадіжку не заявляв. Пізніше автомобіль перегнали на бойню, де працював ОСОБА_9 . У вечорі в середу (тобто, 11.11.2015 р.) зателефонували ОСОБА_26 , щоб поміг реалізувати викрадене майно. Той погодився. Через день був затриманий працівниками міліції за вчинення розбійного нападу на ОСОБА_27 . Зрозумів, що його викрив ОСОБА_6 . Тому оговорив його щодо участі у вчиненні розбою.

Обвинувачений ОСОБА_9 в суді показав, що від ОСОБА_28 дізнався, що його колишня співмешканка ОСОБА_11 реалізує товар по магазинах Баштанського району. Заробляє непогані кошти. Стверджував, що приблизно за тиждень до події ОСОБА_6 попросив його поїхати з ним розвезти товар по магазинах. Тоді біля лісосмуги неподалік с. Єрмолівка повз них проїхала ОСОБА_11 на автомобілі марки «Славута» червоного кольору. ОСОБА_6 повідомив, що то його колишня жінка, яка цим маршрутом їздить щопонеділка та щочетверга. Тоді у нього виник намір вчинити на неї напад через потребу у коштах на погашення кредитів. До вчинення злочину залучив свого знайомого ОСОБА_8 . Знав, що ОСОБА_21 в понеділок 09.11.2015 р. буде їхати тим же маршрутом, що і ОСОБА_11 . Тому вдвох з ОСОБА_29 на мотоциклі прослідували за ОСОБА_30 непомітно для нього до місця вчинення злочину. Там перекрили дорогу гілками. Коли потерпіла зупинилася, щоб прибрати гілки, напали на неї. Затягли в лісосмугу, зв`язали. Зняв з неї золоті сережки. Потім заволоділи її майном разом з автомобілем, оскільки в мотоцикл товар не поміщався. Стверджує, що рухався на автомобілі, а ОСОБА_8 - на мотоциклі. Розділи кошти потерпілої, якими заволоділи та виручені від продажу сережок.

Також стверджував, що запропонував ОСОБА_6 викрадений товар через те, що ОСОБА_11 тому нічого не залишила. ОСОБА_6 мав намір підкинути товар потерпілій. Однак, він здав товар у міліцію і їх було викрито. Зазначив, що більше не бажає обмовляти ОСОБА_6 . Тому змінив показання щодо участі ОСОБА_6 у вчиненні розбійного нападу.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих злочинів не визнав. Суду 1 інстанції показав, що з ОСОБА_31 співмешкав приблизно 3 роки у м. Миколаїв. Спільно займалися нелегальною торгівлею алкогольними та тютюновими виробами по магазинах Баштанського району Миколаївської області. З вересня 2015 року за ініціативою ОСОБА_11 припинили спільне проживання. Став мешкати в с. Капустине Жовтневого району. Там познайомився з сусідами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Приблизно 07.11.2015 р. поскаржився ОСОБА_25 та ОСОБА_32 на ОСОБА_11 , яка його вигнала та продовжує займатися тим самим бізнесом. Стверджував, що не повідомляв їм про маршрути, якими вона возить товар та не пропонував вчиняти щодо неї протиправні дії. Продовжив сам займатися нелегальною реалізацією товару по магазинах, у тому числі в Баштанському районі. Тому їхні маршрути з потерпілою часто збігалися. Також стверджував, що незадовго до події з ним за маршрутом їздив ОСОБА_9

09.11.2015 р., до 09 год. на власному автомобілі «ВАЗ 2105» червоного кольору з метою реалізації товару виїхав у напрямку с. Єрмолівка Баштанського району. Туди приїхав приблизно об 11 год. 30 хв. Потім виїхав у напрямку с. Шевченково. Однак, по дорозі неподалік с. Привільне у період часу з 12 год. 30 хв. до 13 год. зустрів ОСОБА_33 , яка рухалася назустріч на автомобілі «ЗАЗ-ДЕО» червоного кольору та розвозила товар. Вона завжди рухалася за одним маршрутом. Зранку їй телефонував. Не пам`ятає, з яких питань. Мав намір помиритися з ОСОБА_11 . На його прохання вона зупинила автомобіль. Під час спілкування домовилися зустрітися в кафе цього ж дня пізніше, щоб продовжити розмову. Потім приїхав додому приблизно о 15 год. Виїхав до м. Миколаєва приблизно о 16 год. 30 хв. на зустріч з нею. Однак, зателефонувала знайома та повідомила, що на ОСОБА_11 напали і вона перебуває у лікарні. Приїхавши до лікарні у м. Баштанка, від ОСОБА_11 дізнався про обставини нападу на неї двома невідомими чоловіками, заволодіння автомобілем з товаром, золотими прикрасами, сумкою з документами.

Приблизно через 3 дні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повідомили, що розбійний напад здійснили вони. Приїхав до ОСОБА_23 додому. Там перевантажили в його автомобіль товар, щоб він продав по своїх точках. Взяв у них сумку ОСОБА_11 з документами. У дворі у ОСОБА_8 бачив автомобіль потерпілої. Наступного дня звернувся у міліцію та видав майно ОСОБА_11 . Також стверджував, що через погане самопочуття внаслідок хвороб підписав слідчому свідчення, що організував напад на ОСОБА_11 він. В обмін на це слідчий обіцяв не арештовувати його.

Відповідно до протоколу від 12.11.2015 р. огляду автомобіля ВАЗ 2105 червоного кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , транспортний засіб перебував неподалік від адміністративної будівлі Баштанського РВ УМВС. В багажнику автомобіля виявлено та вилучено товар - горілчані вироби та цигарки, сумку з належними ОСОБА_11 документами та інші речи. За поясненнями ОСОБА_28 вилучені з його автомобіля речі належать його колишній співмешканці ОСОБА_11 та отримані ним від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (т.1 а.с. 182-187).

Згідно з протоколом огляду місцевості від 13.11.2015 р. на території військового містечка № 125 в с. Капустине Жовтневого району Миколаївської області виявлено та вилучено належній потерпілій ОСОБА_11 автомобіль марки «ЗАЗ» Славута, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору. На сидінні водія виявлено тканину, яка нагадує покривало (Т.1 а.с. 189-201).

За матеріалами тимчасового доступу до відомостей про зв`язок абонентів обвинувачених та потерпілої, 09.11.2015 р., о 08:02:59 відбувся дзвінок з мобільного телефону ОСОБА_6 на мобільний телефон ОСОБА_11 (т.2 а.с. 113). Останній перед подією дзвінок ОСОБА_11 на телефон НОМЕР_3 прийняла від ОСОБА_6 з його телефону НОМЕР_4 об 11:40:03 під час його перебування в зоні дії базової станції с. Привільне Баштанського району (т.2 а.с. 114).

Наведені вище докази судом 1 інстанції оцінені за правилами ст. 94 КПК України, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд 1 інстанції, детально проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази, правильно встановив на їх підставі сукупність фактичних обставин, які поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому злочинів і його роль як організатора злочинів, виконавцями яких були обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Зокрема, про наявність саме у ОСОБА_6 мотиву на заволодіння майном ОСОБА_11 свідчать не лише її показання про намагання обвинуваченого повернути її після припинення між ними стосунків та продовження нею самою бізнесу, який вони вели до цього спільно, а й показання обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , яким незадовго до події ОСОБА_6 скаржився на таку поведінку потерпілої, яка має непоганий дохід, а йому нічого не залишила. Наявність такої розмови, яка відбулася 07.11.2015 р., тобто, за 2 дні до вчинення протиправних дій відносно потерпілої та її майна, не заперечував і сам обвинувачений ОСОБА_6 в суді 1 інстанції.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 взагалі не були знайомі з потерпілою - жителькою м. Миколаєва. Будучи жителями іншого населеного пункту с. Капустине Жовтневого району Миколаївської області, вони не були обізнані, чим вона займається, за яким маршрутом, у які дні та на якому автомобілі розвозить по магазинах товар для реалізації, у тому числі в с. Єрмолівка Баштанського району Миколаївської області, неподалік від якого і були здійснені протиправні дії. Однак, вказані обставини були добре відомі саме ОСОБА_6 . Саме він у день нападу двічі телефонував їй та зустрічався на території Баштанського району, коли вона на своєму автомобілі перевозила товар. При цьому, як зазначила потерпіла, був помітно знервований. Саме до ОСОБА_6 в подальшому звернулися обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за допомогою у реалізації викраденого майна потерпілої і він на це погодився, про що вони зазначали в суді і цього не заперечував сам обвинувачений ОСОБА_6 в суді 1 інстанції. Вказаний товар і був завантажений в автомобіль ОСОБА_6 .

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 був обізнаний від обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і про обставини заволодіння майном потерпілої та її автомобілем 09.11.2015 р., які ними були вчинені як виконавцями злочинів і безпосередньо бачив викрадений автомобіль потерпілої у дворі у ОСОБА_8 . Цих обставин не заперечував сам обвинувачений ОСОБА_6 в суді 1 інстанції.

Судом 1 інстанції також обґрунтовано встановлено, що в день вчинення злочину ОСОБА_6 рухався за маршрутом, який був відмінним від маршруту потерпілої. Ця обставина об`єктивно спростовує твердження обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стосовно того, що 09.11.2015 р. вони непомітно для ОСОБА_6 рухались на мотоциклі ОСОБА_8 слідом за автомобілем Красуляка і таким чином зустріли потерпілу на автомобілі з товаром у місці нападу.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 показав, що того дня виїхав з с. Капустине Жовтневого району до с. Леніне Єрмолівка у напрямку с. Шевченково, не доїхавши до якого біля с. Старогаражино зустрів потерпілу, яка рухалася назустріч в напрямку с. Єрмолівка. Після цього, він повернувся в с. Капустине Жовтневого району. Потім поїхав до м. Миколаєва. Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не заперечували, що дороги до місця вчинення злочину вони не знали й на місцевості не орієнтуються. Не знають назви населеного пункту, до якого вони начебто непомітно доїхали за ОСОБА_6 . Обвинувачені вказували і на те, що коли ОСОБА_6 звернув до невідомого їм села, то вони чекали на нього, а потім продовжили рух.

Однак, як показала потерпіла ОСОБА_11 саме ОСОБА_6 рекомендував їй їхати за її звичним маршрутом під час телефонних розмов з ним 09.11.2015 р.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як виконавці злочину, були обізнані про такі деталі способу життя потерпілої, які могли бути відомі лише обвинуваченому ОСОБА_28 і уся їхня злочинна поведінка планувалася за його активної участі.

Судом 1 інстанції перевірена версія обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо їхнього пересування на місце події на мотоциклі ОСОБА_8 і повернення на ньому ОСОБА_8 додому в с. Капустине Жовтневого району Миколаївської області. Вказана версія спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка зазначила, що на місці події вона взагалі не чула гуркоту мотоцикла. Навпаки чула, як після нападу на неї, який тривав декілька хвилин, майже одночасно двічі грюкнули двері її автомобіля. Після цього автомобіль одразу уїхав з місця події. Узгоджуються з цими показаннями потерпілої і показання свідка ОСОБА_14 , який 09.11.2015 р., приблизно об 11-12 год., в с. Єрмолівка Баштанського району Миколаївської області, бачив як неподалік від бригади зупинявся автомобіль ВАЗ червоного кольору і в нього сіли двоє немісцевих чоловіків. Тобто, повідомлені цим свідком, а також з його слів свідком ОСОБА_17 обставини відбулися незадовго до нападу та неподалік від місця вчинення злочину.

Разом з тим, наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 на той час мотоциклу ще не свідчить про пересування на ньому безпосередньо на місце події та не спростовує встановлених судом обставин вчинення обвинуваченими протиправних дій відносно потерпілої. Цих обставин також не спростовує й повернення 12.11.2015 р. обвинуваченим ОСОБА_6 викраденого товару та документів потерпілої, що відбулося через добу після завантаження його автомобіля цим товаром обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою його реалізації ОСОБА_6 по своїх торгових точках.

Вказана поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано розцінена судом як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене. На користь цього свідчать й показання потерпілої, якій під час перебування у лікарні обвинувачений ОСОБА_6 повідомляв, що у день нападу він проїздив повз ту лісосмугу, бачив там 2-х невідомих чоловіків та обіцяв, що викрадене буде їй повернуто.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ст. 27 ч.3, ст. 289 ч.3 КК України як організація, керування та підготовка вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого; за ст. 27 ч.3, ст. 187 ч.2 КК України як організація, керування та підготовка вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Наведені вище докази та встановлена на їх підставі сукупність фактичних обставин спростовує доводи захисника ОСОБА_5 про те, що в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 покладені припущення потерпілої ОСОБА_11 щодо його участі у злочинах. З цих підстав є голослівними й доводи апелянта про намір потерпілої обмовити ОСОБА_6 і водночас обмовити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Показання потерпілої за обставинами події повністю узгоджується з сукупністю досліджених судом доказів, у тому числі з об`єктивними даними, які містяться у висновках судово-медичної, судово-медичних експертиз речових доказів, протоколах огляду місця події, транспортних засобів і з наявністю речових доказів у справі.

Повідомлені потерпілою обставини про телефонні розмови з ОСОБА_6 у день нападу 09.11.2015 р. знайшли об`єктивне підтвердження матеріалами тимчасового доступу до відомостей про зв`язок абонентів. Повідомлені нею періодичність та маршрути пересування на автомобілі з товаром для реалізації не суперечить показанням самого обвинуваченого в цій частині. Обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпіла взагалі не знала. Тому у неї відсутні причини обмовляти їх.

Ставлячи під сумнів показання потерпілої в частині того, що вона зупинила автомобіль тому, що дорогу перегородив стовбур дерева, який кинув ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_5 посилається на показання свідка ОСОБА_13 , який зазначав, що по даній ділянці дороги вони на автомобілі «КАМАЗ» проїхали без перешкод. Однак, захисник безпідставно порівнює обставини, одні з яких мали місце до події, а інші після неї. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 в суді зазначав, що з ОСОБА_9 наносили гілок з лісосмуги на дорогу та чекали на приїзд потерпілої. Таким чином, показання потерпілої в цій частині не містять істотних суперечностей з іншими доказами.

Роблячи наголос на показаннях обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні, проведених з ними слідчих експериментах, у яких вони заперечували причетність ОСОБА_6 до протиправних дій відносно потерпілої та її майна, захисник ОСОБА_5 залишила поза увагою те, що ці твердження обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не підтверджені дослідженими судом іншими доказами.

Наводячи показання свідка ОСОБА_34 , захисник ОСОБА_5 ставить під сумнів можливість розгледіти 2-х невідомих чоловіків, які 09.11.2015 р. сілі в автомобіль червоного кольору марки «ВАЗ». Однак, повідомлені свідком з цього приводу обставини не викликають сумніву, з огляду на те, що він це бачив з незначної відстані приблизно 50-100 м., у денний час доби та був достатньо обізнаний про місцевих жителів.

Не містять істотних суперечностей показання цього свідка та свідка ОСОБА_17 з приводу зазначеної обставини. Тому безпідставні посилання апелянта на неправдивість показань обох свідків.

Не має логічного зв`язку між наведеними захисником ОСОБА_5 показаннями свідка ОСОБА_15 стосовно обставин виявлення потерпілої у лісосмузі та її пояснень в цей момент про подію, з висновком захисника про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 289 ч. 3 КК України.

Показання свідка ОСОБА_16 , у тому числі стосовно наявності мотоциклу у ОСОБА_8 , у вироку наведені. Однак, свідок безпосередньо не вказувала обставин, які б давали підстави для беззаперечного висновку про пересування обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на мотоциклі саме під час вчинення злочинів.

Є обґрунтованим рішення суду в частині стягнення на користь потерпілої невідшкодованої матеріальної шкоди у сумі 14360 грн. (вартість золотих сережок 3500 грн. та викрадені гроші у сумі 10860 грн.) у солідарному порядку з усіх обвинувачених, у тому числі з обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки злочин вчинено у співучасті з ним і завдана шкода є наслідком спільних дій усіх обвинувачених. За такого, доводи захисника ОСОБА_5 і в цій частині є безпідставними.

Захисник ОСОБА_5 , оспорюючи рішення суду в частині звернення автомобіля ВАЗ 2105 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на користь держави у рахунок конфіскації майна обвинуваченого ОСОБА_6 , ставить питання про повернення автомобіля іншій особі ОСОБА_18 .

Однак, матеріали кримінального провадження свідчать, що захід забезпечення кримінального провадження - арешт на зазначений автомобіль, накладено за ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 05.02.2016 р., з посиланням на те, що хоча автомобіль на праві власності належить ОСОБА_19 (згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 20.08.2002 р.), але на час вчинення злочинів фактично перебував у володінні та користуванні ОСОБА_6 . Зазначеної обставини не заперечував і сам обвинувачений (т.2 а.с. 173-174). .

Оскаржуване рішення в цій частині судом умотивовано. Відсутні підстави для прийняття іншого рішення в рамках кримінального провадження.

Не вбачається істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставами для скасування оскаржуваного вироку.

Покарання ОСОБА_6 судом призначено з додержанням вимог ст.ст. 65, 66 КК України, тобто, з урахуванням вчинення умисного тяжкого та особливо тяжкого злочинів, його ролі у злочинах як організатора; пом`якшуючої покарання обставини повернення ним майна потерпілої (частини); даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем колишнього проживання характеризується посередньо, розлучений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на життя заробляв тимчасовими заробітками, має ряд захворювань. Обтяжуючих покарання обставин не встановлено.
Судом враховані в достатній мірі і ті обставини, на які в апеляційній скарзі посилається захисник ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_6 за статтями кримінального закону призначено покарання, яке є наближеним до мінімального, а при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч.1 КК України застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відсутні підстави враховувати «викриття ОСОБА_6 справжніх злочинців», як на це вказує апелянт, оскільки і самим обвинуваченим вчинені протиправні дії.

Обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Підстав для пом`якшення покарання суд апеляційної інстанції не вбачає.

З урахування наведеного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Виходячи на підставі ст. 404 ч.2 КПК України за межі апеляційних вимог, чим не погіршується становище обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає про наявність підстав для зміни вироку в частині солідарного стягнення з обвинувачених на користь держави витрат на стаціонарне лікування потерпілої в сумі 748 грн. 84 коп.
Положення ст. 1206 ЦК України, на застосування яких послався суд 1 інстанції, містять правову підставу для відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, особою, яка вчинила злочин. Однак, у разі вчинення злочину групою осіб, витрати на стаціонарне лікування потерпілого стягуються з кожного обвинуваченого окремо, з урахуванням ступеня їх вини та майнового стану.

Враховуючи ролі кожного обвинуваченого у злочинах, що визначає і ступень їх вини, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені витрати підлягають розподілу між ними у рівних частинах по 249 грн. 61 коп.

Судом 1 інстанції на підставі ст. 72 ч. 5 КК України у строк покарання обвинуваченого ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 13.11.2015 р. по день ухвалення вироку з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. На даній стадії кримінального провадження підлягає зарахуванню більший строк до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
На підставі ст. 404 ч.2 КПК України вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2016 р. відносно ОСОБА_6 в частині солідарного стягнення з обвинувачених на користь держави витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_11 в сумі 748 грн. 84 коп. змінити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_11 в сумі 249 грн. 61 коп.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 13.11.2015 р.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 13.11.2015 р. по 24.06.2016 р. (включно) у строк покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
В іншій частині вище зазначений вирок відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча
Судді: