Справа №490/4825/15-к 10.05.2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002070, за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.02.2016р., якою повернуто прокурору обвинувальний акт за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу суду про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 та призначити новий розгляд кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.02.2016р. обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0002070, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст. 407 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків протягом розумного строку, оскільки не містить формулювання обвинувачення, а лише підозру.

Прокурор в апеляційній скарзі вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, оскільки не надано об`єктивної оцінки відповідності обвинувального акту вимогам кримінально-процесуального закону.Зазначає, що доводи суду 1-ої інстанції про те, що обвинувальний акт складений в порушення вимог ст. 291 КПК України не відповідають дійсності, оскільки в обвинувальному акті міститься правова кваліфікація кримінального правопорушення та чітко викладена суть обвинувачення. При цьому зазначає, що в обвинувальному акті помилково вказано, що ОСОБА_6 підозрюється замість обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 КК України, що в свою чергу не є порушенням вимог ст. 291 КПК України, а є лише опискою в даному обвинувальному акті.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно змісту ст.291 КПК України обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій обвинуваченого, визначаються межі судового розгляду. З вимог ч.2 зазначеної статті випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини.
Зокрема, такими відомостями мають бути:
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ст. 291 КПК України).
За правилами п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, суд дійшов висновку, що в обвинувальному акті не викладено формулювання обвинувачення стосовно інкримінованого ОСОБА_6 злочину, а лише викладено зміст письмового повідомлення про підозру. З цим висновком суд апеляційної інстанції погоджується, оскільки обвинувальний акт за своїм змістом не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Так, при кваліфікації дій ОСОБА_6 зазначено, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, а не обвинувачується.
Ці обставини значно нівелюють статус процесуального документа - обвинувального акту, передбаченого ст. ст. 290, 291 КПК України як підсумкового висновку органа досудового розслідування про достатність зібраних доказів для обвинувачення особи у вчиненні злочину та завершення досудового розслідування з направленням кримінального провадження до суду.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Тому є правильним висновок суду 1-ої інстанції про наявність обставин, які дійсно перешкоджають розгляду даного кримінального провадження у суді.

З огляду на наведене, оскаржувану ухвалу має бути залишено без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Крім того, органу досудового розслідування необхідно встановити фактичне місце проживання ОСОБА_6 , про що зазначити в обвинувальному акті, а також виконати з ним вимоги, які передбачені ст.ст. 290, 293 КПК України.

Керуючись ст.ст.405,407,424,532 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2016 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.407 КК України - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча

Судді