АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/99/16 Справа № 694/277/16-к Категорія: ст.ст. 183, 184, 193, 194 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаряОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
підозрюваногоОСОБА_7
захисникаОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.02.2016 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 18.02.2014 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.2 ст.311, ч.1 ст.317 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :
25.02.2016 року слідчий Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з матеріалами клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 будучи раніше судимим 18.02.2014 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.2 ст.311, ч.1 ст.317 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, судимість в установленому законом порядку не знята і не погашена, у невстановлений слідством час, місці та спосіб, повторно незаконно придбав порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, та зберігав при собі з метою збуту до 19.02.2016 року, коли приблизно о 13 годині 30 хвилин за місцем його проживання: АДРЕСА_1 подарував, чим незаконно збув особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_11 , залученому оперативними працівниками Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області для проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів в рамках негласних слідчих (розшукових) дій, вказану речовину, яка згідно висновку експертизи №2/253 від 22.02.2016 року, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, в перерахунку на суху речовину - масою 0,033 г.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини особою, раніше судимою за незаконний збут наркотичних засобів.

24.02.2016 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 25.02.2016 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.02.2016 року клопотання слідчого задоволено частково та відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком 60 днів - з 26.02.2016 року по 26.04.2016 року.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Дослідивши матеріали клопотання щодо підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що матеріали кримінального провадження не містять достатніх даних про підвищену суспільну небезпечність останнього, а потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи останнього, шляхом застосування такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Також колегія суддів вважає, що в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не наведені достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, у якій підозрюється.

Крім цього, слідчим не обґрунтована неможливість запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Враховуючи зміст пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, вагомість доказів, особу підозрюваного, який є молодою людиною, стан здоров`я є інвалідом 3 групи (посттромбофлебетичний синдром обох нижніх кінцівок, варикозно-виразкова форма), перебуває на обліку у лікаря-нарколога як особа яка тривалий час вживає наркотичні засоби, раніше судимий за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, міцність його соціальних зв`язків, останній не працевлаштований, на даний час проживає разом з хворою матір`ю та цивільною дружиною, за пред`явленою підозрою вину не визнає, з урахуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України та обіцянки ОСОБА_7 не переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не перешкоджати кримінальному провадженню, не впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту є достатнім і необхідним для запобігання ризикам, зазначених у ст.177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі фактичні обставини справи і прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Будь-яких підстав для скасування ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 25.02.2016 року, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 25.02.2016 року про застосування відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжного заходу у виді домашнього арешту без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді