АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/571/16 Справа № 204/483/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000062 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Веселий Кут Березневатського району Миколаївської області, громадянина України, проживаючого в буд. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України повернутий до Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в зв`язку з невідповідністю вимогам ст.291 КПК України.

На вказану ухвалу прокурором місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 , який приймав участь у підготовчому судовому засіданні, подана апеляційна скарга, в якій апелянт просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило прийняти законне обґрунтоване рішення

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що підставою повернення обвинувального акту прокурору може бути тільки не виконання прокурором процесуальних обов`язків, передбачених ст.ст. 290 - 293 КПК України. Зазначає, що коли всі вимоги прокурором виконані, а обвинувачений порушив умови запобіжного заходу та ухилився від проведення підготовчого судового засідання, суд не уповноважений повертати обвинувальний акт прокурору.

Вказує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про повідомлення належним чином обвинуваченого ОСОБА_6 про місце та час розгляду кримінального провадження в суді. Також зазначає, що закон не вимагає вказівки в обвинувальному акті місця реєстрації обвинуваченого, а тільки його місця проживання, а тому посилання суду в ухвалі на зазначені обставини є не обґрунтованими. В обвинувальному акті слідчим зазначено те місце проживання обвинуваченого, яке було встановлено на момент закінчення досудового розслідування, в тому числі і при обранні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Вважає, що суд безпідставно в ухвалі, на підтвердження рішення про визнання недійсною зазначену в обвинувальному акті адреси місця проживання обвинуваченого, порушив вимоги п.2 ч.1 ст.372 КПК України, посилаючись на рапорт співробітника поліції, який згідно ст.84 КПК України не може бути доказом у кримінальному провадженні.

Зазначає, що судом не було вжито всіх передбачених КПК України процесуальних заходів для забезпечення доставки обвинуваченого до суду та вчасного проведення судового розгляду, безпідставно відмовлено в клопотанні прокурора про оголошення обвинуваченого у розшук.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, повернуто до Дніпропетровської місцевої прокуратури №4.

Приймаючи вказане рішення, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки зазначені в ньому відомості щодо місця проживання обвинуваченого ОСОБА_6 не відповідають дійсності. Прийняті судом міри щодо забезпечення участі обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні, а саме виклик в судове засідання, неодноразове застосування приводу - не дали належних результатів.

Суд не знайшов законних підстав для задоволення клопотання прокурора про оголошення розшуку ОСОБА_6 , оскільки прийняття такого рішення на стадії підготовчого судового засідання не передбачено ч.3 ст. 314 КПК України

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, провівши судові дебати, вивчивши надані апеляційному суду матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

По даному кримінальному провадженню суд першої інстанції прийняв законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_6 прокурору.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті повинні міститися в тому числі і відомості про місце проживання обвинуваченого.

В обвинувальному акті зазначено місце проживання ОСОБА_6 : АДРЕСА_1 . Як вбачається з матеріалів провадження, за вказаною адресою ОСОБА_6 неодноразово викликався в підготовче судове засідання, а саме : на 28 січня , 03 люте 2016 року, проте в судове засідання він не з`явився, в зв`язку з чим ухвалою суду від 3, 8 та 15 лютого 2016 року відносно нього був застосований привід в підготовче судове засідання відповідно на 8, 15 та 24 люте 2016 року.

Як установлено судом із рапорту оперуповноваженого Красногвардійського ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровської області (а.п. 31) ОСОБА_6 за вищезазначеною адресою не проживає та місце його знаходження на даний час не відоме. Крім того, відповідно до довідки, за даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованим та знятим з реєстрації не значиться (а.п.32).

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 за місцем проживання, на який послався орган досудового розслідування, відсутній, суд позбавлений можливості на виконання вимог ч.1 ст.314 КПК України належним чином викликати його в підготовче судове засідання та прийняти рішення передбачені ч.3 ст.314 КПК України, що порушує право підозрюваного на захист.

Посилання прокурора на недопустимість доказів, а саме, рапорту працівника поліції є необґрунтованим, оскільки в ньому викладені дані на виконання ухвали суду про привід обвинуваченого ОСОБА_6 , які не використовувались судом на даній стадії судового розгляду на підтвердження чи спростування фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню при розгляді його по суті.

В матеріалах провадження відсутні дані, що ОСОБА_6 умисно ухиляється від явки в судове засідання, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, оскільки суд не зміг належним чином повідомити його про виклик, а тому обґрунтовано відмовив прокурору в клопотанні про розшук обвинуваченого. Крім того,положення ст. 335 КПК України підлягають застосуванню у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду, а в даному випадку встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 на час надходження обвинувального акта до суду першої інстанції вже не проживав за зазначеною стороною обвинувачення адресою, виходячи з чого суд і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що органом досудового розслідування не встановлено та не зазначено в обвинувальному акті, як того вимагає п. 2 ч. 1 ст. 291 КПК України місце проживання ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, безпідставними є доводи прокурора щодо визначення достовірного місця проживання обвинуваченого ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування, а також його твердження, що ОСОБА_6 залишив місце проживання після направлення обвинувального акта до суду. Доказів на підтвердження вказаних обставин прокурором не надано.

Не обґрунтованим є посилання прокурора в апеляційній скарзі на положення ч.3 ст.315 КПК України, оскільки в підготовчому судовому засіданні суд має право змінити запобіжних захід обраний щодо обвинуваченого з дотриманням правил передбачених розділом ІІ КПК України при наявності клопотань учасників судового провадження. Такі клопотання від прокурора в підготовчому судовому засіданні не надходили.

Не ґрунтується на чинному кримінальному процесуальному законі твердження сторони обвинувачення в апеляційній скарзі про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. У відповідності з приписами ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінальних проваджень, з дотриманням прав та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Виходячи з зазначеної норми закону, суд першої інстанції не допустив порушення принципу розгляду кримінального провадження в розумні строки, а повернув прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 з метою належного встановлення стороною обвинувачення місця проживання ОСОБА_6 , що в подальшому буде забезпеченням виконання положень ст. 2 КПК України.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду щодо ОСОБА_6 та задоволення апеляційних вимог прокурора.

Керуючись ч. 1 ст. 404, ст. 405, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - залишити без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4