Справа № 159/4281/16-к
Провадження № 1-кп/159/263/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002332 від 27 жовтня 2016 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого підсобним робітником ТОВ "Верес", раніше не судимого, -

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 26 жовтня 2016 року, близько 11-ї години, з метою таємного викрадення чужого майна з корисливих спонукань, використовуючи заздалегідь підготовлений дублікат ключа від замка вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металевий сейф розмірами 20х17х15 см., що майнової цінності не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 7550 грн. та 60 доларів США, що в перерахунку, згідно курсу Національного банку України станом на 26.10.2016 року, становить 1535,72 грн., паспорт громадянина України, посвідчення водія та картка фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , банківські картки АТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , ПАТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_2 , які майнової цінності не становлять, чим заподіяв ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 9085,72 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю. Суду показав, що з потерпілим ОСОБА_6 разом працювали та товаришували. Потерпілий неодноразово залишав в його автомобілі ключі від вхідних дверей своєї квартири. Скориставшись цим, він виготовив дублікат цих ключів та 26 жовтня 2016 року близько 11-ї години, знаючи, що в квартирі потерпілого нікого немає, проник в цю квартиру та викрав з неї металевий сейф. Після цього сейф залишив в своєму підвальному приміщенні, не відкриваючи його. На наступний день його викликали працівники поліції, яким він зізнався у вчиненій крадіжці. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати та не позбавляти його волі.

Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, який підтверджує їх існування. В зв`язку з цим суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що ОСОБА_7 вчинено тяжке кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 185 КК України (ст. 12 КК України).

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Суд враховує також те, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, на диспансерному обліку в психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання. Крім цього суд враховує відсутність будь-яких претензій в потерпілого до обвинуваченого та позицію потерпілого щодо міри покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного.

ОСОБА_7 вчинено лише один епізод крадіжки та викрадено лише один сейф, хоча реально він мав можливість викрасти і інше майно, належне потерпілому. Після викрадення сейфу, він не відкривав його та не скористався викраденим. Зазначене свідчить про відсутність кримінальної рішучості в обвинуваченого, що зумовлює меншу суспільну небезпечність його дій.

Крім цього, на даний час ОСОБА_7 працевлаштувався, що свідчить про його наполегливе бажання стати на шлях виправлення.

Враховуючи наведені обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням пом`якшуючих обставин та даних про особу винного, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що тяжких наслідків для потерпілого внаслідок вчинення злочину не наступило, суд вважає за можливе пом`якшити призначене обвинуваченому покарання та застосувати щодо нього вимоги ст. 69 КК України з одночасним застосуванням до нього вимог ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 під час досудового розслідування не застосовувались. Підстав для застосування таких заходів щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили судом не вбачається, виходячи із даних про особу останнього та його належної поведінки.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання із застосування ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції до утворення уповноваженого органу з питань пробації);

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (кримінальну-виконавчу інспекцію до утворення уповноваженого органу з питань пробації).

Речові докази:

-металевий сейф, грошові кошти в сумі 60 доларів США та 7550 грн., банківські картки АТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , ПАТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_2 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 , картку фізичної особи платника податків на ім`я ОСОБА_6 , які передано на зберігання ОСОБА_6 , - залишити у володінні ОСОБА_6 ;

-дублікати двох ключів (один від квартири АДРЕСА_2 , інший від сейфу), які передано на зберігання до камери схову Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1