Кримінальне провадження № 274/4620/15-к
Провадження №1-кп/0274/411/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

потерпілої . . . . . . . . . .. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

представника потерпілої . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

обвинуваченої . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бердичева кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001152 від 25.07.2015 року, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сретенськ, Чітінської області, Російської Федерації, росіянки, громадянки України, незаміжньої, непрацюючої, з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.2 КК України,

в с т а н о в и в:
23.07.2015р., о 12 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи поряд з магазином «Жменя», розташованого за адресою: м. Бердичів, вул. Волочаївська, 35, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , умисно нанесла останній декілька ударів своєю жіночою сумкою по лівій сторонні обличчя. В подальшому ОСОБА_6 , тримаючи ОСОБА_4 за волосся та верхню частину лівого плеча, наступила ОСОБА_4 на ногу та штовхнула останню, від чого ОСОБА_4 впала на коліна. Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір, підійшла до ОСОБА_4 , яка лежала на землі, та нанесла їй правою рукою декілька ударів в ліву область обличчя, в ліву частину шиї та ліве плече. В результаті нанесення ударів ОСОБА_6 спричинила ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді подряпин на лівій руці, саден в лівій щічній ділянці, на лівому коліні та лівій стопі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В ході судового розгляду справи, ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого діяння, а також заявлені потерпілою позовні вимоги про відшкодування заподіяної шкоди заперечила. Суду показала, що в той день, - влітку 2015 року, у обідню пору, вона їхала у салоні маршрутного автобуса №2. У салоні окрім неї знаходились також інші пасажири, серед яких була і потерпіла, яку вона раніше не знала. Під час руху маршрутного автобусу до неї на мобільний зателефонувала невістка та повідомила, що її онуку медичні працівники хочуть забрати у реанімацію. Рознервувавшись, вона голосно стала кричати у телефон, щоб без неї онуку в лікарню не віддавали. На це потерпіла у нецензурній формі зробила їй зауваження. Вона відповіла потерпілій аналогічно та закінчила розмову по телефону. Коли вона, вийшовши з маршрутного автобусу на вул. Волочаївській, йшла додому, неподалік продуктового магазину „Жменя, її наздогнала потерпіла. Остання стала погрожувати тим, що за нетактовну поведінку в автобусі, вона посадить її та стягне з неї гроші, оскільки має сестру адвоката. Вислухавши потерпілу, вона пішла додому. Будь-якого фізичного насильства вона до потерпілої, або потерпіла до неї не застосовували. Свідків даної розмови не було. Одягнена вона була у білий сарафан та мала із собою жіночу сумку. У що була одягнена потерпіла, вона не пам`ятає. Чи були у потерпілої на той момент будь-які тілесні ушкодження не знає, оскільки останню не роздивлялась. Вважає, що потерпіла її оговорює, маючи на меті заробити таким чином коштів. Стверджує, що має захворювання, яке не дозволило б їй підняти на потерпілу руки. На підтвердження своїх слів надала для долучення до матеріалів справи данні магнітно-резонансної томографії (обстеження) її хребта проведеної 10.11.2014р. (а.с.38).

Надані обвинуваченою в судовому засіданні покази суд оцінює критично, оскільки вони є не послідовними та не логічними, твердження щодо неможливості заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень не мотивовані. Наданий нею медичний документ, що свідчить про обстеження її хребта за допомогою магнітно-резонансної томографії, будь-яких даних про обмеження її фізичної активності не містить.

В той же час надані обвинуваченою покази спростовуються, а винуватість у скоєнні інкримінованого діяння у повній мірі стверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_4 суду повідомила, що обвинувачену вона раніше не знала. 23.07.2015р., близько 12 години 30 хвилин, поверталась додому на маршрутному таксі під №2. Людей у маршрутці було багато, в тому числі були діти та особи похилого віку, у зв`язку з чим вона їхала у салоні автобуса стоячи. Обвинувачена сиділа на задньому сидінні автобуса разом із молодим хлопцем, який, на її думку, являється сином обвинуваченої. У якийсь момент обвинувачена стала розмовляти по мобільному телефону, висловлюючись при цьому ненормативною лайкою та погрожуючи комусь. Бабуся, яка сиділа поруч із ОСОБА_7 , зробила їй зауваження. У відповідь ОСОБА_7 стала ображати бабусю. Почувши це, вона не змогла змовчати та також зробила ОСОБА_7 зауваження, запитавши, чи не соромно їй за свою поведінку. Тоді ОСОБА_7 переключилась на неї. Стала ображати її та принижувати. Коли вони обоє виходили із автобусу на зупинці „Металістів, розташованій по вул. Волочаївській, обвинувачена продовжувала її ображати, а потім пішла швидким кроком в напрямку прилеглих будинків. У слід ОСОБА_7 вона знову запитала, чи стало обвинуваченій нарешті соромно за свою поведінку. Почувши її слова, обвинувачена повернулась до неї та зі словами про те, що вона не буде її вчити у 50 років, вдарила її своєю сумкою по лівій половині обличчя. Потім узявши її правою рукою за плече, а лівою за волосся, наступила їй на ногу та штовхнула її від себе. Від поштовху вона впала, а ОСОБА_7 , тримаючи її за волосся однією рукою, іншою правою, продовжила наносити їй удари: в голову, шию, плече. Загалом в той час, коли вона вже була на землі, обвинувачена нанесла їй близько п`яти ударів. Піднятись самостійно при побитті її ОСОБА_7 вона не могла, тому стала кликати перехожих на допомогу. Припинила її бити обвинувачена лише тоді, коли до неї звернулись дві жінки, які підійшли до них та на даний час являються свідками у справі. Припинивши її побиття, ОСОБА_7 підняла з землі свої окуляри а її окуляри, які лежали поряд розтоптала ногами. Після цього обвинувачена пішла до себе додому разом із хлопцем, який сидів поряд з нею у автобусі та який постійно знаходився коло неї, однак її дії припинити не намагався. Розуміючи, що потім вона обвинувачену не знайде, вона пішла слідом за нею, до місця проживання останньої. Також по дорозі вона сфотографувала обвинувачену ззаду за допомогою камери свого мобільного телефону. Пройшовши за обвинуваченою та побачивши, що остання зайшла до буд. АДРЕСА_3 , вона подзвонила своєму чоловіку та звернулась із заявою до міліції.

Також потерпіла зазначила, що будь-яких підстав оговорювати обвинувачену у неї немає. Її побиття відбулось на асфальтованій доріжці прилеглій до магазину „Жменя, на відстані близько 10 метрів від нього. Внаслідок побиття їй було заподіяно тілесні ушкодження у виді забою лівої щоки, подряпин на обличчі, шиї, руці, садна на шиї. Також у неї були збиті коліна, утворився синець на нозі, на яку наступила обвинувачена, було вирване волосся. Внаслідок побиття їй було заподіяно також і моральну травму, оскільки таке побиття відбулось неподалік її місця проживання, про нього дізнались її діти, рідні, сусіди, знайомі. Незважаючи на це, та перебуваючи у пригніченому стані, вона мусила доглядати своїх малолітніх дітей та бути для них належною матір`ю.

Допитана в ході судового розгляду справи в якості свідка ОСОБА_8 суду повідомила, що в той день, влітку 2015 року вона разом із своєю донькою ОСОБА_9 , їхала у маршрутному автобусі по маршруту №2 у м. Бердичеві. При цьому вони із донькою знаходились у передній частині автобусу та чули скандал, який відбувся у задній його частині. Зокрема чули, що якась жінка ображала інших пасажирів нецензурною лайкою та образливими словами. Хто саме це робив вони не бачили, оскільки у автобусі було багато людей. Вийшовши на зупинці по вул. Волочаївській бачили бійку, яка відбулась між потерпілою та обвинуваченою. Зокрема вона бачила, як обвинувачена била потерпілу своєю сумкою по голові, потім штовхнула потерпілу на асфальт, та коли та впала, продовжила наносити їй удари. Загалом обвинувачена вдарила потерпілу по голові близько п`яти разів. Наносячи удари остання висловлювалась на адресу потерпілої нецензурною лайкою, а потерпіла лише намагалась прикритись від ударів, зігнулась та плакала. Підбігши до жінок, вони із донькою стали між ними та намагались заспокоїти обвинувачену. Після цього обвинувачена розтоптала окуляри потерпілої та разом із молодим хлопцем, який стояв поряд, пішла в сторону вул. Металістів.

Також свідок зазначила, що вказана подія трапилась поряд з продуктовим магазином „Жменя, на відстані близько п`яти метрів від нього. Молодого хлопця, який стояв поряд з обвинуваченою вона не знає. Його вони просили забрати обвинувачену при побитті потерпілої, однак він на ці прохання не реагував. Сумка в руках у обвинуваченої була дамською, середніх розмірів та чорного кольору. Після того, як обвинувачена пішла, потерпіла піднялась та пішла за нею, щоб подивитись де остання живе, а вони із донькою присіли відпочити на лавці біля свого будинку. Коли потерпіла повернулась, у неї з коліна та ліктя йшла кров. Чи були у потерпілої видимі ушкодження на обличчі вона не бачила, оскільки потерпіла була дуже заплакана. До неї підбігли її діти старша донька та менший хлопець, які перелякались та боялись, що обвинувачена повернеться та знову буде бити їх маму. Виявилось, що потерпіла проживає у сусідньому будинку із ними. Підстав оговорювати обвинувачену у неї немає.

Допитана в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_9 суду повідомила, що в один з днів липня 2015 року, ближче до обідньої пори, вона разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 їхали у маршрутному автобусі №2 у м. Бердичеві. Під час поїздки чули, як у іншій частині автобусу хтось агресивно, нецензурно лаявся на когось іншого. Це був монолог однієї людини. Хто саме так себе поводив у автобусі вона не бачила.

Виходили з автобусу на зупинці по вул. Волочаївській вони останніми. Вийшовши побачили, як на протилежній стороні дороги, на прилеглій території до магазину „Жменя, зчепились дві жінки: обвинувачена та потерпіла. При цьому агресивно поводила себе саме обвинувачена, яка штовхнула потерпілу та після того, як остання впала на коліно, наносила їй удари сумкою, руками по обличчю та плечі, шарпала її за волосся. Потерпіла при цьому намагалась відмахуватись та ухилятись від ударів. Побиття потерпілої супроводжувалось агресивними висловлюваннями зі сторони обвинуваченої про те, що потерпіла не буде її вчити як жити.

Підійшовши до обвинуваченої і потерпілої, вони стали просити їх зупинитись, але обвинувачена на їх крики не реагувала. Також поряд знаходився молодий хлопець, який стояв дещо осторонь та у конфлікт не втручався. Вони запитували, чи є обвинувачена його мамою, однак він нічого не відповів. Побиття потерпілої закінчилося тим, що обвинувачена збивши з неї окуляри, розтоптала їх ногою. Після чого разом із молодим хлопцем, який під час бійки стояв поряд, пішла у сторону вул. Металістів.

Після того, як обвинувачена пішла, потерпіла деякий час лишалась на місці, а потім піднялась з землі та пішла вслід за обвинуваченою. При цьому потерпіла плакала, у неї було збите коліно, на обличчі, плечі і руці були подряпини, її нижня губа розпухла. На запитання чому це трапилось, потерпіла розповіла, що заступилася у автобусі за бабусю і у відповідь отримала образи і побиття.

Також свідок зазначила, що в момент побиття потерпілої, обвинувачена хворою не виглядала. Рухалась вона без проблем та спокійно пішла після цього далі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду повідомила, що під час проведення Бердичівським міським відділом міліції досудового розслідування у даній справі, вона займала посаду слідчого. При цьому ділила робочий кабінет разом зі слідчим ОСОБА_11 , у провадженні якого і знаходилась вказана справа. Вона пам`ятає, що наприкінці серпня 2015р. до слідчого ОСОБА_12 приводили на допит обвинувачену ОСОБА_7 . Тоді ОСОБА_7 поводила себе агресивно, кричала. Вона визнавала факт конфлікту, але на протокол давати покази відмовилась. Питала де особа, яка написала на неї заяву, та висловлювала погрози у бік заявника. При цьому як особа, яка має вади опорно-рухового апарату, вона не виглядала.

На противагу показам обвинуваченої, покази потерпілої та свідків є послідовними та логічними, узгоджуються між собою та відповідають іншим дослідженим в ході судового розгляду справи доказам.

Так, відповідно до протоколу прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення від 24.07.2015 року, потерпіла ОСОБА_4 звернулась до правоохоронних органів з проханням притягти до кримінальної відповідальності жінку, що проживає в АДРЕСА_3 , яка 23.07.2015 року, близько 12 год. 30 хв., в м. Бердичеві по вул. Волочаївська, 35, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, нанесла їй декілька ударів в область голови та тулуба, чим заподіяла тілесні ушкодження (а.с.47).

Про факт та час спричинення потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень свідчить копія довідки травмпункту, відповідно до змісту якої остання звернулась до лікувального закладу 23.07.2015р. о 12 год. 30 хв. При цьому їй було виставлено діагноз: забій м`яких тканин щелепи зліва, забійні садна попереку, лівого плеча, забій правого коліна. Також встановлено те, що остання на момент звернення була тверезою (а.с.54).

Заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень також підтверджено висновком судово-медичної експертизи №245 від 24.07.2015 року (а.с.56), відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження у вигляді подряпин на лівій руці, саден на лівій щічні ділянці, на лівому коліні та лівій стопі. Тілесні ушкодження у вигляді подряпин та саден відносяться до легких тілесних ушкоджень, вони утворилися від дії тупого твердого предмету, що можливо за обставин вказаних у постанові (23.07.2015р., близько 12 год.30 хв., невідома жінка декілька раз нанесла удари кулаком та сумкою по різним ділянкам тіла). Давність отримання тілесних ушкоджень може відповідати часу та обставинам подій вказаних у постанові. У ОСОБА_4 на момент освідування виявлено як мінімум 5 місць прикладання сили.

Ще в ході проведення досудового розслідування у справі потерпіла детально розповіла та на місці показала про обставини заподіяння їй обвинуваченою тілесних ушкоджень. Про це свідчить протокол проведення слідчого експерименту від 14.09.2015 року за її участю (а.с.58-64). Відповідно до його змісту, потерпіла ОСОБА_4 вказала на місце, де відбулось її побиття: забетоновану ділянку місцевості, розташовану поряд з магазином „Жменя, по вул. Волочаївська, 35, у м. Бердичеві; за допомогою статиста показала взаємне розташування її та обвинуваченої в момент нанесення ударів, місце її падіння від поштовху обвинуваченої, розповіла про послідовність нанесення ударів та вказала на місця прикладення сили. Також потерпіла вказала на напрямок, у якому пішла обвинувачена після її побиття.

В підтвердження свої слів, потерпіла ОСОБА_4 надала фотознімок із зображенням жінки, яка заподіяла їй тілесні ушкодження (а.с.57). Вказаний фотознімок містить зображення жінки у білому сарафані із малюнками темного кольору, яка тримає в лівій руці дамську сумку темного кольору та рухається разом із молодим чоловіком в напрямку від особи, яка фотографує.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №324 від 17.09.2015 року, враховуючи локалізацію, характер та механізм утворення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, спричинення їх за обставин, вказаних в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 , не виключається можливим (а.с.66).

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, як потерпіла, так і свідки у справі - ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вказали на фотознімки із зображенням обвинувачено ОСОБА_6 , як на зображення жінки, яка 23.07.2015р. наносила потерпілій тілесні ушкодження, про що свідчать протоколи проведення вказаної слідчої дії від 10.09.2015р., 12.09.2015р. та від 14.09.2015р. із довідками до них (а.с.67-72).

Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_6 доведеною повністю та кваліфікує її дії за ст.125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При визначенні покарання ОСОБА_6 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ст.125 ч.1 КК України є злочином невеликої тяжкості. Обвинувачена до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину заперечила, проживає разом зі співмешканцем та сином, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, інвалідності не має.

Обставин, що пом`якшують або ж обтяжують покарання обвинуваченій, відповідно до ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченій покарання у виді громадських робіт, що буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування заподіяної потерпілим моральної шкоди, суд керується положеннями ст.23 ч.3 Цивільного кодексу України, відповідно до яких такий розмір визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень постанови Пленуму ВСУ „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таки чином суд зважає на те, що внаслідок скоєння обвинуваченою злочину потерпіла зазнала фізичного болю та душевних страждань. Дії обвинуваченої носили зухвалий характер, викликали необхідність звернення потерпілою до лікувальних закладів та правоохоронних органів, прикладення зусиль для відновлення свого фізичного та морального стану. Їй довелось приймати участь у проведенні слідчих дій, неодноразово розповідати про те, що трапилось, як працівникам правоохоронних органів так і своїм рідним. Подія злочину носила стресовий характер для неї та членів її сім`ї, відобразилась на її психічному та фізичному стані, що певний час перешкоджало нормальному здійсненню нею батьківських обов`язків. Також судом приймається до уваги поведінка обвинуваченої після скоєння злочину, яка свою вину за наявності очевидних доказів заперечує, перед потерпілою не вибачилась та добровільно заподіяні збитки відшкодовувати відмовляється.

В той же час, задовольняючи позовні вимоги частково, суд зважає на те, що будь-яких доказів понесення матеріальних витрат у зв`язку зі скоєнням злочину потерпілою не надано. Також не надано потерпілою або її представником доказів, які б свідчили про вимушені зміни у її життєвих і виробничих стосунках пов`язані з подією злочину.

Процесуальних витрат по справі немає.

Будь-яких процесуальних рішень, які б свідчили про надання статусу речових доказів у провадженні речам або документам до суду не подано.

Арешт на майно обвинуваченої або інших осіб не накладався.

Підстав для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,

у х в а л и в:
Визнати винуватою ОСОБА_6 у скоєнні злочину передбаченого ст.125 ч.1 КК України та призначити їй покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченій не обирати.

Цивільний позов заявлений ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування заподіяної останній моральної шкоди 20 000 (двадцять тисяч) грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам справи право на отримання копії вироку в суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1