Ухвала іменем україни 21 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 06 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК, для усунення недоліків; відмовлено обвинуваченому ОСОБА_4 та його захисникові ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт; продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 2 місяці, а саме до 18 липня 2016 року.

Зазначене судове рішення в частині відмови у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт було оскаржене обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 до апеляційного суду.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 червня 2016 року обвинуваченому та його захисникові відмовлено у відкритті апеляційного провадження за їх апеляційними скаргами на підставі ч. 2 ст. 392 КПК.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить переглянути ухвалу суду апеляційної інстанції в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Доводи обвинуваченого щодо незаконності ухвали апеляційного суду є безпідставними.

Стаття 392 КПК визначає перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. При цьому в ч. 2 ст. 392 КПК встановлено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 399 КПК передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином, встановивши, що апеляційну скаргу подано на ухвалу місцевого суду щодо вирішення питання про запобіжний захід, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч 1 ст. 392 КПК, яка за правилами цього Кодексу не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, апеляційний суд вірно відмовив у відкритті провадження.

Отже, ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 06 червня 2016 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3