В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 при секретарі ОСОБА_4 за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження №0003621 від 10.08.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого: - 30.10.1997 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.206 КК України (1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.45 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 1 рік, штраф 170 грн. в дохід Держави; - 20.10.1999 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.140 КК України (1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, звільнився 04.04.2001 року з Софіївської ВК Запорізької області по відбуттю строку покарання; - 18.12.2001 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.141, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.395, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, звільнився 08.08.2006 року з Оріхівської ВК Запорізької області по відбуттю строку покарання; - 20.03.2007 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.153 КК України до покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 8 років, відбував покарання в Херсонській ВК №61 по відбуттю строку покарання звільнений 21.11.2014 року; - 06.04.2015 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановила:

10 серпня 2015 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, стоячи біля лавки, яка розташована навпроти будинку №4 по Б. Шевченка в м. Запоріжжі, маючи прямий умисел на умисне вбивство ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, що виникли під час сумісного вживання спиртних напоїв, схопив за горлечко скляну пляшку з під пива і розбив її, після чого утримуючи в правій руці горлечко від залишків розбитої скляної пляшки, наніс ним 1 удар в область шиї зліва ОСОБА_8 , чим спричинив останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи №2665 від 10.08.2015 року, поодиноке, сліпе колото-різане поранення шиї з ушкодженням лівих зовнішньої і внутрішньої сонних артерій, сходового м`яза з подальшою масивною кровотечею, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпечності для життя, і є в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, внаслідок чого настала смерть потерпілого ОСОБА_8 на місці події.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України. В судовому засіданні обвинувачений, не оспорюючи час, місце, спосіб, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.115 КК України, винним в обвинуваченні визнав себе повністю, розкаявся.

Щодо обставин злочину обвинувачений пояснив, що 10.08.2015 року зустрів свого знайомого ОСОБА_8 . Після чого, разом з компанією потерпілого, продовжили відпочивати на бульварі Шевченка в м. Запоріжжі, розпиваючи алкогольні напої. Відпочинок привали працівники міліції, які просили, зокрема обвинуваченого, який не боявся, відбути на Прибережне шосе, де трапилося вбивство з метою допомогти повантажити труп невідомого чоловіка.

Після цього, перебуваючи на бульварі Шевченка, ввечері, обвинувачений передзвонив з телефону товариша потерпілого до своєї цивільної дружини, а коли взнав від дочки, що її немає вдома, - розстроївся, в нього погіршився настрій. А уже коли залишився на одинці з потерпілим, близько другої години ночі, між ними на цьому грунті виник словесний конфлікт. В кульмінації конфлікту потерпілий зазначив, що його «порішить» та здійснив намагання підвестися з лавки. На що обвинувачений перехватив в руках скляну пляшку з під пива, тримаючи її в правій руці горлечком донизу, розбив пляшку об парапет та уламком пляшки завдав один удар в шию потерпілого. З утвореної рани потерпілого хлинула кров, що злякало обвинуваченого і покинув місце пригоди. Пішов в напрямку Алеї Слави, в подальшому покинув місто Запоріжжя, а на наступний день був затриманий працівниками міліції по місцю свого фактичного проживання.

Обвинувачений зазначив, що не бажав вбивати потерпілого. Хотів лише нанести удар уламком пляшки в плече, оскільки відчував для себе небезпеку так, як потерпілий був крупнішим за його та міг мати в кишені холодну зброю. Оскільки один одного сильно образили без бійки б не обійшлось.

Пояснив, що в момент нанесення удару потерпілий сидів перед ним на лавці, сам же стояв біля парапету лицем до потерпілого. Протягом дня та вечора споживав алкогольні напої, свій стан оцінив, як «добре випивший». Невідкладну допомогу потерпілому не надавав, бо злякався.

Потерпіла ОСОБА_9 , належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду, проте в судове засідання не з`явилась. Матеріальних претензій до обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і судового розгляду не пред`являла.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 , щодо часу, місця, способу, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку з відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. Сторонам роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Даючи юридичну оцінку встановленим обставинам, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 , своїми умисними діями протиправно спричинив смерть іншій людині та кваліфікує його дії за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство.

Оскільки обвинувачений знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння, суд виключає будь-які сумніви у наявності можливого особливого емоційного стану (стан вираженого емоційного збудження або емоційного напруження, які можуть розглядатися як психологічна основа виникнення сильного душевного хвилювання).

ОСОБА_6 у досліджуваній ситуації не виявляв ознак сильного душевного хвилювання. З урахуванням індивідуально-психологічного стану особистості обвинувачений міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Підхід обвинуваченого до обрання знаряддя злочину, беручи до уваги його властивості, характер нанесення удару в область життєво-важливою частини тіла, де, зокрема, пролягають сонні артерії, а також його поведінку до та після надзвичайної події, усуває будь-які сумніви в наявності умислу обвинуваченого на заподіяння смерті ОСОБА_8 .

Таким чином, судовим розглядом встановлено винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Як обставини, що пом`якшують покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При визначенні виду й міри покарання суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.п. 1, 2, 5 постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує вчинення обвинуваченим, раніше судимим, злочину, що ст.12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів. Також враховано відомості про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, де скарг на його поведінку не надходило, не одруженого, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, має ряд тяжких хронічних захворювань, та, відбувши повний строк покарання через нетривалий час вчинив новий злочин на іспитовому терміні покарання за який знову вчинив особливо тяжкий злочин.

Оскільки кримінальне правопорушення за дійсним вироком ОСОБА_6 вчинив протягом іспитового строку до повного відбуття покарання за попереднім вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 06.04.2015 року за ч.2 ст.185 КК України, остаточне покарання за даним вироком йому належить призначити за правилами передбаченими ст.71 КК України.

Таким чином, із огляду на зазначене, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування ст.69 КК України та доцільність призначення обвинуваченому покарання виді позбавленні волі на певний строк в межах санкції статті Кримінального Кодексу України. При цьому суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі буде відповідати принципу необхідності і достатності для його виправлення, та попередження вчинення нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Строк попереднього ув`язнення засудженому слід зарахувати, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374, 376 КПК України, колегія суддів,
засудила:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Вiдповiдно до ст.71 КК України, до призначеного покаpання частково приєднати невiдбуте покаpання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 06.04.2015 року і призначити ОСОБА_6 остаточне покаpання у виді 7 (семи) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання, тобто з 11.08.2015 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Держави процесуальні витрати у розмірі 2764 (дві тисячі сімсот шістдесят чотири) грн. 80 коп.

Речові докази, згідно постанови слідчого від 16.10.2015 року, що передані на відповідальне зберігання до камери схову Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області, а саме футболку, шорти, пару капців ОСОБА_6 , брюки, пару кросівок, футболку ОСОБА_8 , три флакони з під настойки «Глоду», уламки пляшки коричневого скла, уламки пляшки зеленого скла, 7 недопалків цигарок з пластиковою коробкою, пачку цигарок «Столичні», пачку з під чіпсів «Люкс», мікрооб`єкти зі спинки лавочки, мікрооб`єкти з сидіння лавочки, змиви РБК з поверхні тротуарної плитки, змиви з правої та лівої рук ОСОБА_8 , п`ять змивів з МП, змиви з правої та лівої рук ОСОБА_6 , мікрооб`єкти з правої та лівої кістей рук трупа ОСОБА_8 , змиви з піднігтьового змісту ОСОБА_6 , зрізи вільних нігтьових пластин та зразки волосся з п`яти областей голови трупа ОСОБА_8 матеріали для можливого ДНК-дослідження, спецпакет №0243013 зі слідами папілярних узорів у кількості 13 штук, спецпакет №1720141 з вмістом кишень трупа ОСОБА_8 , спец пакет №2442291 зі слідами низу взуття з лавки знищити.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1
Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_3