"17" серпня 2016 р. Справа № 363/1245/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000306 від 21.03.2016 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Теплик Вінницької області, громадянина України, одруженого, має двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України, інваліда другої групи, -

ВСТАНОВИВ:
До Вишгородського районного суду Київської області від прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000306 від 21.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 12.11.2015 року приблизно о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метаю таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, на автомобілі марки УАЗ 3741, зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , приїхали до с.Толокунь, Вишгородського району, Київської області, де заїхали на території ДП Рибгосп ««Толокунський» ТОВ Авенсіс будсервіс». Діючи узгоджено, за попередньою змовою, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 за допомогою різака зрізали металеве перекриття авангарду на вказаній території, та викрали зрізані металеві конструкції в кількості 98м., що відповідає 1,2 т, вартістю 18130 гривень. Викрадене майно ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 завантажили до вказаного автомобіля марки УАЗ 3741.

Цього ж саме дня ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , викрадені металеві конструкції на вищевказаному автомобілі відвезли до ТОВ «Технолом» в м. Київ по вул. Електриків, 26, де продали викрадене майно за грошову винагороду в обсязі 3000 гривень.

Крім того, 13.11.2015 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, на автомобілі марки УАЗ 3741, зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , приїхали до с.Толокунь, Вишгородського району, Київської області, де заїхали на територію ДП Рибгосп ««Толокунський» ТОВ Авенсіс будсервіс». Діючи узгоджено, за попередньою змовою, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за допомогою різака зрізали металеве перекриття авангарду на вказаній території, та викрали металеві конструкції в кількості 57м., що відповідає 0,7 т, вартістю 10545 гривень. Викрадене майно ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 завантажили до вказаного автомобіля марки УАЗ 3741 та відвезли до ТОВ «Технолом» в м. Київ по вул. Електриків, 26, де продали викрадене майно за грошову винагороду в обсязі 1750 гривень.

Крім цього, 13.11.2015 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, на автомобілі марки УАЗ 3741, зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , котрий належить ОСОБА_5 , приїхали до с.Толокунь, Вишгородського району, Київської області, де заїхали на території ДП Рибгосп ««Толокунський» ТОВ Авенсіс будсервіс». Діючи узгоджено, за попередньою змовою, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за допомогою різака зрізали решту металевих конструкцій на вказаній території, та о 17.00 годині на місці вчинення злочину були затримані працівника поліції Вишгородського відділу поліції разом з представником потерпілого ОСОБА_8 . Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) до кінця, тому крадіжку не було закінчено з причин, які не залежали від їхньої волі.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб; крім того, вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб та незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В ході досудового слідства була проведена судово-психіатрична експертиза, згідно висновку судово-психіатричної експертизи №60 від 03.02.2016 року ОСОБА_5 в період інкримінованих йому дій і в теперішній час страждав і страждає на хронічне психічне захворювання шизофренію параноїдальну із безперервним перебігом, вираженим апатико-дисоціативним дефектом (МКХ-10; F20.0). Психічні розлади виражені у нього в такому ступеню, що ОСОБА_5 не міг в період інкримінованих йому дій і не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Він потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, передбачених ч.3 ст.94 КК України - потребує госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні в цілому підтвердив обставини інкримінованих йому діянь, повідомив, що восени вони знайшли металолом, різали його, а на третій раз їх спіймали. Кається в скоєному, обіцяє більше такого не робити.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши всі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру з наступних підстав.

Так, судом на підставі досліджених доказів, встановлено, що суспільно-небезпечне діяння - викрадення металевих конструкцій на території ДП Рибгосп «Толокунський» ТОВ «Авенсіс будсервіс» мало місце за обставин зазначених у клопотанні. Вказане діяння вчинено саме ОСОБА_5 вищенаведене знайшло своє підтвердження в досліджених судом доказів, які взаємно узгоджуються один з одним та взаємно доповнюють одне одного.

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 23.06.2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнанні винними у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.2, ст.15 ч.3 ст.185 ч.2 КК України та призначено покарання, вирок набрав законної сили.

Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертиза №60 від 03.02.2016 року ОСОБА_5 в період інкримінованих йому дій і в теперішній час страждав і страждає на хронічне психічне захворювання шизофренію параноїдальну із безперервним перебігом, вираженим апатико-дисоціативним дефектом (МКХ-10; F20.0). Психічні розлади виражені у нього в такому ступеню, що ОСОБА_5 не міг в період інкримінованих йому дій і не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Він потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, передбачених ч.3 ст.94 КК України - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно ч.1, ч.2 ст.513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно-небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка включає застосування покарання; 5) чи слід застосувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Отже, приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні та наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечні діяння мали місце, вина ОСОБА_5 у вчиненні суспільно небезпечного діяння знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду і кваліфікація його дій є правильною за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб. В той же час, зважаючи на те, що ОСОБА_5 скоїв суспільно небезпечне діяння, перебуваючи у стані неосудності й на даний час він також не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними, ОСОБА_5 з підстав визначеними положеннями ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки не міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними під час скоєння суспільно небезпечного діяння, потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Суд, при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, а також тяжкість вчиненого ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння.

ОСОБА_5 скоїв суспільно небезпечне діяння середньої тяжкості, перебуваючи в стані неосудності, тому суд, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворої для себе та інших осіб, з метою його обов`язкового лікування, а також запобіганню вчинення ним суспільно небезпечних діянь, вважає, що ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку про те, що заявлене клопотання не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, а тому є всі передбачені законом підстави для застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, оскільки в період вчинення суспільно небезпечних діянь він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання і на даний час не видужав.

Керуючись ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.19, 93, 94 КК України, ч.2 ст.292, 503, 506, 508, 512, 513, 515 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним режимом нагляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий ОСОБА_1