АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/834/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 1 ст. 279 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

24 березня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу неповнолітнього ОСОБА_3 , до якого застосовані примусові заходи виховного характеру, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 рокузадоволено клопотання прокурора прокуратури Дарницького району м. Києва ОСОБА_4 про звільнення неповнолітнього ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру.

Застосовано до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суспільно-небезпечні дії якого підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 279 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, а саме: обмежено перебування ОСОБА_3 поза домівкою щоденно з 22 години вечора до 06 години ранку строком 1 /один/ рік.

До Апеляційного суду міста Києва надійшли матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_3 з апеляційною скаргою останнього на вказану ухвалу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , до якого застосовані примусові заходи виховного характеру, просить скасувати вказану ухвалу, а кримінальне провадження закрити на підставі ст.284, ст. 417 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Вважає, що під час судового розгляду не було доведено належними та допустимими доказами те, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, не роз`яснено йому права, передбачені ст.ст.284, 498-502 КПК України, та право звернутися з клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, чим порушено його право на захист. Крім того, він не є суб`єктом інкримінованого йому злочину, оскільки станом на дату вчинення злочину йому ще не виповнилося 14 років, а кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 279 КК України, настає лише з 16 років. Тобто, судом першої інстанції порушено вимоги ч. 2 ст. 501 КПК України та безпідставно не закрито дане кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Частиною 2 статті 394 КПК України передбачає, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

З матеріалів провадження вбачається, що в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_3 свою вину у скоєнні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 279 КК України, за обставин викладених в ухвалі визнав повністю та щиро розкаявся. Згідно заяви від 22 січня 2016 року, неповнолітній ОСОБА_3 просив суд розглядати справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин справи, які він не оспорює. Зміст заявленого прокурором клопотання та зміст фактичних обставин справи він розуміє та йому роз`яснено, що в даному випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи. Вказана заява підписана особисто ОСОБА_3 /а.с.36/
В апеляційній скарзі неповнолітній ОСОБА_3 не порушує питання щодо неправомірності розгляду справи судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та просить закрити кримінальне провадження за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення.

Враховуючи, що неповнолітнім ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу на судове рішення, яке відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які нічим не оспорювалися під час судового розгляду, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 399 КПК України,

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою неповнолітнього ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року про застосування до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених ч. 2 ст. 105 КК України, у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, а саме: обмеження перебування ОСОБА_3 поза домівкою щоденно з 22 години вечора до 06 години ранку строком 1 /один/ рік.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальної справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою - з моменту отримання копії судового рішення.

Суддя
Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_2