Єдиний унікальний номер:343/895/16-к
Номер провадження: 1-в/0343/294/16
У Х В А Л А
іменем України
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
28 квітня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Долинського ВЦ №118 ОСОБА_4 ,
засудженого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернувся в Долинський районний суд з заявою про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити його заяву та умовно-достроково звільнити його від відбування покарання на невідбутий термін.
У судовому засіданні представник адміністрації Долинського ВЦ № 118 Івано-Франківської області ОСОБА_4 вказав, що комісія Долинського ВЦ відмовила в поданні до суду клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 як такому, що не довів своє виправлення. Засуджений в установу прибув тільки 04.03.2016 року, тому не встиг довести своє виправлення.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення даного клопотання, оскільки КВК України передбачає чіткий порядок дострокового звільнення від відбування покарання, який у даному випадку дотриманий не був.
У судове засідання представник спостережної комісії при Долинській районній державній адміністрації не прибув, причину неявки суду не повідомив, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Заслухавши пояснення засудженого, думку представника адміністрації виправного центру, висновок прокурора, який просив задоволити клопотання, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, з усією повнотою, оцінюючи особу засудженого, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно вимог ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.
Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" орієнтує суди на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 судом встановлено наступні обставини.
Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 12.12.2008 року, який ухвалою Верховного Суду України від 26.03.2009 року залишено без змін, ОСОБА_5 визнано винним за ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено на піставі ст. 70 КК України покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.01.2016 року засудженому ОСОБА_5 в строк відбування покарання за вищевказаним вироком відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 26 лютого 2008 року по 26 березня 2009 року, що становить 1 рік та 1 місяць з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_5 замінено не відбуту частину основного остаточного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі на строк 2 роки 11 місяців. У строк відбування покарання у виді обмеження волі зараховано час перебування в Коломийській ВК (№41) з 24.02.2016 року до моменту набрання цієї ухвали законної сили з розрахунку, що одному дню перебування у Коломийській ВК відповідають 2 дні обмеження волі.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину. Фактично відбута частина терміну покарання становить 9 років 3 місяці 9 днів, 3/4 частини терміну покарання - 18.01.2016 року, фактично невідбута частина терміну покарання засудженого ОСОБА_5 станом на 28.04.2016 року становить 2 роки 8 місяців 21 день.
З характеристики засудженого ОСОБА_5 від 28.04.2016 року вбачається, що останній, перебуваючи в СІЗО м. Полтава допускав порушення вимог режиму тримання під вартою, за що було накладено 3 дисциплінарні стягнення, які зняті достроково та погашені у встановленому законом порядку, заохочення не оголошувались. З 12.11.2009 року відбував покарання в Коломийській ВК (№ 41). Був працевлаштований сантехніком житлової зони. Допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що було накладено одне дисциплінарне стягнення, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку. Оголошувалось чотири заохочення. 04.03.2016 року прибув в Долинський виправний центр (№118). У квітні був працевлаштований днювальником відділення СПС, де і працює по даний час. За час відбування покарання не допускав порушення вимог режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. У взаємовідносинах з іншими засудженими ввічливий. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком "Духовне відродження". Вину у своєному злочині визнав повністю.
Щодо виконання цивільних позовів засудженим ОСОБА_5 , суд враховує те, що у вищеописаній характеристиці вказано, що останній частково погасив цивільний позов в сумі 50,00 грн. Разом з тим з довідок, наявних в матеріалах особової справи, вбачається, що виконавчі листи про сплату позовів та аліментів в установу, де засуджений відбуває покарання, на виконнаня не поступали. Засуджений постійно працював, однак, як він пояснив, та підтверджується матеріалами особової справи коштів на особистому рахунку не має, тому відшкодування шкоди могло здійснюватися тільки шляхом стягнень з його заробітної плати.
Згідно виписки з протоколу № 6 від 22.03.2016 року засідання комісії Долинського ВЦ (№118) відмовила засудженому ОСОБА_5 у поданні до суду клопотання про умовно-дострокове звільнення. При цьому суд враховує те, що ОСОБА_5 у Долинському ВЦ перебував незначний проміжок часу, з 04.03.2016 року, хоча зарекомендував себе з позитивної сторони, з квітня 2016 року був працевлаштований, як і працював, відбуваючи покарання у Коломийській ВК, за що неодноразово мав заохочення. Під час відбуття покарання здобув середню освіту та декілька спеціальностей.
Таким чином, враховуючи зазначену вище позитивну характеристику ОСОБА_5 , за час відбування покарання у виді позбавлення волі чотири рази на нього були накладені стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, після чого за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку в чотирьох випадках був заохочений, що свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення, з 2011 року до нього застосовувались тільки заохочення, відбув 3/4 частини покарання за вироком суду, тому суд вважає, що відповідно до ст. 81 КК України засуджений має право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На підставі викладеного, ст. 81 Кримінального кодексу України, керуючись ст.ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В:
Заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.
Засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білки Іршавського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 , умовно-достроково звільнити від подальшого відбуття покарання на невідбутий термін 2 (два) роки 8 (вісім) місяців 21 (двадцять один) день.
Роз"яснити засудженому ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами ст.ст. 71,72 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.
Суддя: