АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №11кп/790/1667/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України
ВИРОК
Іменем України
21 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Московського районного суду м. Харкова від 19.04.2016р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Черемушна Харківської області, громадянин України, непрацюючий, неодружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-14.08.2015р. Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

-11.09.2015р. Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

засуджено за: - ч.3 ст.185 КК України до 3(трьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі;

- ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3(трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання 3(три) роки 6(шість) місяців позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднане не відбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2015р. та остаточно призначене 4(чотири) роки позбавлення волі.

Крім того, вказаним рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат в порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України.

Згідно вироку, 25.11.2015р., у денний час доби, точний час не встановлено, ОСОБА_7 знаходячись біля б.140 по вул. Академіка Павлова у м. Харкові, маючи злочинний намір, направлений на незаконне збагачення за рахунок злочинної діяльності, з корисливих мотивів, з метою викрадення гальмівної котушки, зайшов у 3-й під`їзд вказаного будинку та піднявся на 9-ий поверх за допомогою ліфта. Знаходячись на 9-му поверсі вказаного будинку, побачивши, що дверцята технічного поверху не замкнуті на замок, ОСОБА_7 впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням до приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, проник на технічний поверх вказаного будинку. Знаходячись на технічному поверсі, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що двері машинного відділення ліфта, що знаходилось на технічному поверсі, не замкнені на замок, проник у машинне відділення, вимкнув напругу, дістав зі своєї кишені викрутку, відігнув та демонтував дві гальмівні котушки ліфтового обладнання МП-201, які належить КП «Жилкомсервіс». Після цього, ОСОБА_7 покинув місце події, тим самим викравши та розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду КП «Жилкомсервіс» у розмірі 1200грн. 00 коп.

Аналогічним чином, в період з 25.11.2015р. по16.01.2016р. ОСОБА_7 в різних домах у м. Харкові вчинив ще 33 крадіжки гальмівних котушок ліфтового обладнання МП-201, які належить КП «Жилкомсервіс» включаючи один випадок вчинення замаху на крадіжку, оскільки був затриманий мешканцем дома.

В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи встановлені факти та кваліфікацію, просить вищезазначений вирок скасувати у зв`язку з невідповідність призначеного покарання в наслідок м`якості та неправильним застосування кримінального закону. Так, апелянт просить ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому за ч.3 ст.185 КК України 4(чотири) роки позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України 3(три) роки 6(шість) місяців позбавлення волі. Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити 4(чотири) роки позбавлення волі, а згідно ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироками Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2015р. та Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2015р. і остаточно призначити 4(чотири) роки 6(шість) місяців позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію обвинуваченого, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

З вироку суду (т.1 а.с.145-158) вбачається, що обвинувачений свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, дав пояснення з приводу фактичних обставин так як це викладено в обвинувальному акті, в зв`яжу з чим суд скористався положенням ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати ці обставини.

Отже, враховуючи вищезазначені норми апеляційна інстанція перевіряє вирок лише в частині призначення покарання.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, якій відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного, який раніше судимий, злочини скоїв у період іспитового строку, не працює, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; при наявності обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та за відсутністю обтяжуючих покарання обставин, тож на підставі наведеного прийшов до правильного висновку про необхідність призначення покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, з дотриманням вимог ст.71 КК України.

Звідси, колегія суддів вважає, що призначене покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3(трьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі та за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України 3(три) роки позбавлення волі є справедливим у розумінні ст.414 КПК України, а тому доводи апелянта в цій частині вважає необґрунтованими.

Поряд з цим, суд першої інстанції у відповідності до вимог матеріального закону визначив покарання за сукупністю злочинів, правомірно скориставшись положенням ст.70 КК України не допустивши при цьому жодного порушення.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводом прокурора стосовно неправильного застосування кримінального закону в частині використання положення ст.71 КК України.

Так, відповідно до вищевказаної норми за сукупністю вироків для визначення остаточного покарання до призначеного покарання частково необхідно приєднати невідбуте покарання за вироками Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2015р. та Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2015р.

Отже, не врахувавши при призначенні остаточного покарання вирок Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2015р. суд першої інстанції допустив порушення передбачене п.1 ч.1 ст.413 КПК України, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Тож, апеляційні доводи прокурора в частині призначення остаточного покарання колегія суддів визнає обґрунтованими, а тому апеляція в цій частині підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413, 420, КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 19.04.2016р. відносно ОСОБА_7 в частині призначення остаточного покарання скасувати і ухвалити в цій частині новий вирок.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

- за ч.3 ст.185 КК України до 3(трьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання 3(три) роки 6(шість) місяців позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироками Київського районного суду м. Харкова від 14.08.2015р. та Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2015р. і остаточно призначити 4(чотири) роки позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 21.01.2016р. по день набрання вироком законної сили тобто по 21.07.2016р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, - у той же строк з дня отримання копії.

Головуючий

Судді