справа № 488/2729/15-к
провадження № 1-кп/488/265/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2015 року
Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі: судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, освіта середня, неодружений, не працює, місце реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 02.04.2015 року приблизно о 15 годині умисно заподіяв ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин:
у вказаний час ОСОБА_7 на своєму автомобілі Ніссан Прем`єра д/н НОМЕР_1 рухався по пр.Корабелів в напрямку вул.Айвазовського у м.Миколаєві, коли в районі будинку №12 по пр.Корабелів по пішохідній зоні перебігав дорогу ОСОБА_8 та зупинився на тротуарі. Використавши необгрунтований привід для створення конфліктної ситуації, ОСОБА_7 зупинився перед пішохідним переходом, вийшов з салону свого автомобіля та підійшовши до потерпілого, наніс ОСОБА_8 один удар кулаком руки в область обличчя, завдавши тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозоку, рани нижньої губи, вивіху 1,2 зубів праворуч і 1,2 зубів зліва на ніжній щелепі, які за висновком експертизи відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознаками тривалої стійкої загальної втрати працездатності.
Обвинувачений у судовому засіданні в інкримінованому злочині винним себе визнав частково, суду пояснив, що на своєму автомобілі він під`їжджав до пішохідного переходу, коли потерпілий прямо перед його машиною почав перебігати дорогу з велосипедом, всі інші особи з його компанії залишилися на тротуарі. Потерпілий зупинився на тротуарі та коли він (обвинувачений) вийшов з машини, потерпілий почав в його бік грубіянити та хамити, за що він вдарив того долонею по обличчю, потерпілий впав на землю. Від завданого удару у потерпілого не могло виникнути тих тілесних ушкоджень, які встановлені висновком експерта; зазначені травми у потерпілого - не від його дій.
Провина обвинуваченого, не дивлячись на його часткове визнання, повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів - показаннями потерпілого, свідків, судового експерта:
потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 02.04.2015 року приблизно о 15 годині разом із ОСОБА_9 вони проводжали ОСОБА_10 додому; вони пройшли одну частину дороги по пішохідному переходу та зупинилися. Він побачив на відстані 300-500 м від переходу автомобіль обвинуваченого, він їхав зі швидкістю 70 км/год. Він вирішив перебігти дорогу, при цьому велосипед тримав у руках, ніяких перешкод в русі обвинуваченому при цьому він не створив, його друзі залишилися на узбіччі. Він перебіг дорогу, проїхав на узбіччі коло на велосипеді довжиною десь 2 м; після цього почув визг від гальм автомобіля обвинуваченого, який занесло перед пішохідним переходом. Обвинувачений вийшов з машини та почав висловлюватися на його адресу матом із погрозами, що вдарить, після цього підійшов до нього і наніс удар кулаком правої руки у ліву частину щелепи ближче до центра обличчя. При цьому, велосипед він тримав у руках з правої сторони; від удару він перелетів через велосипед в праву сторону та вдарився головою об асфальт, на якийсь час втратив свідомість; коли прийшов до тями - в роті у нього були пошкоджені зуби, губа розірвана, окрім того при його падінні було пошкоджено мобільний телефон, який відновленню не підлягає;
свідок ОСОБА_11 суду повідомила, що 02.04.2015 року приблизно о 15 годині її проводжали додому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; вони пройшли одну частину дороги по пішохідному переходу та зупинилися. ОСОБА_8 з велосипедом в руках пробіг другу половину дороги та стояв з велосипедом в руках на узбіччі, чекав їх; ОСОБА_9 вона зупинила, бо здалеку побачила автомобіль обвинуваченого на дорозі, який їхав дуже швидко приблизно 80 км/год. Автомобіль обвинуваченого різко занесло перед пішохідним переходом через гальмування. Обвинувачений вийшов з автомобіля та почав нецензурно лаятися в бік потерпілого, останній лише встиг спитати, що він не так зробив; потім підійшов до потерпілого та вдарив його кулаком по обличчю, потерпілий впав на землю через велосипед, вони підбігли до нього та привели його до тями. У потерпілого було дуже багато крові; у нього була скоба в роті; щось з зубами було не так - вони трималися на скобі, розсічена губа набрякла. Вона чула від потерпілого, що в нього зламався телефон, але за яких обставин, не знає. Обвинувачений відразу поїхав;
свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що 02.04.2015 року приблизно о 15 годині разом із ОСОБА_12 вони проводжали ОСОБА_10 додому; вони пройшли одну частину дороги по пішохідному переходу, ОСОБА_12 йшов трохи попереду них, вони зупинилися; ОСОБА_8 з велосипедом в руках пробіг другу половину дороги, на узбіччі проїхав коло на велосипеді та чекав їх; автомобіль обвинуваченого їхав дуже швидко, перед пішохідним переходом різко загальмував, обвинувачений вийшов з автомобіля та почав нецензурно лаятися в бік потерпілого, погрожуючи вдарити, після цього підійшов та вдарив потерпілого з розмаху рукою в щелепу. Потерпілий впав на землю через велосипед, вони підбігли до нього; він не був у свідомості, бо не рухався, очі були заплющені. У потерпілого була розбита губа, зуби з`їхалися - тобто в нижній щелепі накладалися один на одного, було багато крові. До лікарні разом із потерпілим їздила ОСОБА_11 . Про пошкоджений телефон потерпілого (4-й айфон) він дізнався на другий день після пригоди, про це його повідомив сам потерпілий;
свідок ОСОБА_13 суду повідомила, що 02.04.2015 року приблизно о 15 годині вона гуляла із дитиною по проспекту Корабелів у м.Миколаєві, коли почула визг від гальмування автомобіля, перед пішохідним переходом побачила автомобіль таксі темного кольору, водій (обвинувачений) вийшов з автомобіля та почав висловлюватися на адресу потерпілого, який на той час знаходився на узбіччі, нецензурною лайкою з погрозами побиття за те, що той не своєчасно перейшов дорогу, підійшов до потерпілого та вдарив його в обличчя, той впав на землю; вона підходила до потерпілого - було багато крові, одяг був в крові також, розірвана губа, зуби хиталися;
свідок ОСОБА_14 суду повідомила, що 02.04.2015 року приблизно о 15 годині вона знаходилася по проспекту Корабелів у м.Миколаєві біля перукарні, коли почула на відстані 50-70 м. від себе визг від гальмування автомобіля, який зупинився перед пішохідним переходом, водій (схожий на обвинуваченого) вийшов з автомобіля та почав щось голосно кричати на потерпілого з приводу того, що той ліз під колеса його автомобіля, потім підійшов до потерпілого та вдарив його в обличчя, той впав на землю; обличчя потерпілого було у крові; з боку потерпілого вона не чула ніяких висловлювань до обвинуваченого;
судово-медичний експерт ОСОБА_15 суду повідомив, що свій висновок судово-медичної експертизи №96 від 24.04.2015 року підтверджує. Надав роз`яснення, що не виключається, що тілесні ушкодження, які мають місце у потерпілого (пошкодження передніх зубів), могли бути заподіяні при нанесенні удару кулаком руки у ліву частину щелепи; при цьому сусідні від пошкоджених, тобто бокові зуби могли і не постраждати, бо вони тримаються щільнише та міцніше через існування двох коренів, тоді як у пошкоджених - по одному кореню. Можливість вивіху 1,2 зубів праворуч від нанесеного удару в ліву частину щелепи пояснив тим, що внаслідок тиску на ліву частину щелепи через завдання удару, та враховуючи, що зуби прилягають один до одного, відбувся тиск та зміщення на праву частину щелепи, у зв`язку із чим мало місце пошкодження зубів з правої частини щелепи. Тривала стійка загальна втрата працездатності, яка мала місце внаслідок заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, була меншою як на одну третину. У разі, якщо б вона була більшою-завдані тілесні ушкодження по ступеню тяжкості відносилися б до тяжких. Встановлення значної стійкої втрати працездатності менш як на одну третину обумовлено загальними медичними показниками, а саме - вивіхом 4-х зубів. Уточнив, що у висновку експертизи мають місце технічні помилки - а саме, датою проведення експертизи слід вважати 24.04.2015 року, постанова слідчого про призначення експертизи також від 24.04.2015 року.
Вина обвинуваченого також підтверджується:
протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_8 до міліції про вчинений відносно нього злочин від 02.04.2015 року;
висновком судово-медичної експертизи №96 від 23.04.2015 року, відповідно до якої у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді струсу головного моз ку, рани нижньої губи, вивіху 1,2 зубів праворуч і 1,2 зубів зліва на ніжній щелепі, які могли утворитися від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею по типу удару (можливо кулаком), не виключено у строк, вказаний в постанові (тобто - 2.04.2015 року); відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалої стійкої загальної втрати працездатності; розмежовувати їх за ступенем тяжкості недоцільно, бо вони перебувають в одній анатомічній зоні та могли утворитися внаслідок одного ударного впливу;
довідкою №1916 про надходження ОСОБА_8 02.04.2015 року до приймального відділення ЖЦРЛ з діагнозом ушиблена рана нижньої губи;
виписним епікрізом ЖЦРЛ відносно хворого ОСОБА_8 , відповідно до якого останній знаходився на стаціонарному лікуванні нейро-травматологічному відділенні ЖЦРЛ з 03.04. по 24.04.2015 року з діагнозом струс головного мозку, рана нижньої губи, пошкодження зубів нижньої щелепи, вестибулярний синдром; хворого госпіталізовано; в Миколаївській обласній лікарні у відділенні щелепно-лицьової хірургії наложено шину на нижні зуби; виписаний 24.04.2015 року з направленням до невропатолога;
медичними картками амбулаторно хворого ОСОБА_8 з ЖЦРЛ та Жовтневої стоматологічної поліклініки
довідкою-розрахунком №32 нейротравматологічного відділення Жовтневої ЦРЛ про витрати лікарні на лікування потерпілого у сумі 2 473,42 грн.;
протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.06.2015, 05.06.2015, 08.06.2015, 09.06.2015 року, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 впізнали обвинуваченого ОСОБА_7 , як особу, яка заподіяла тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 ;
товарними чеками, квитанціями та довідками лікарень щодо витрат потерпілого ОСОБА_8 на придбання медичних препаратів на лікування;
Аналізуючи представлені докази та даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_7 суд приходить до наступних висновків:
суд критично відноситься до показань обвинуваченого в частині того, що він вдарив потерпілого долонею руки по обличчю, що від завданого ним удару у потерпілого не могло виникнути тих тілесних ушкоджень, які встановлені висновком експерта, оскільки, як встановлено у судовому засіданні відразу після нанесення потерпілому обвинуваченим тілесних ушкоджень, потерпілий у супроводі свідка ОСОБА_11 був доставлений до приймального відділення Жовтневої ЦРБ, де йому було надано допомогу лікарем-хірургом та лікарем-стоматологом та надалі у відділенні щелепно-лицьової хірургії Миколаївської обласної лікарні було встановлено шину на нижню щелепу, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 бачили маючи місце пошкодження у потерпілого внаслідок нанесеного йому удару обвинуваченим, у тому числі травмовані зуби.
Вказаним свідкам у суду немає підстав невірити, незважаючи на те, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_9 є знайомими потерпілого, оскільки їх пояснення є стабільними, послідовними та логічними, не протирічать встановленим судом обставинам та представленим доказам, дослідженим судом.
Зазначені обставини підтверджені поясненнями самого потерпілого ОСОБА_8 , яким суд вірить, бо вони є стабільними, непротиречивими та нічим не спростованими, які навпаки підтверджуються сукупністю доказів по справі - показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , положеними судом у підставу свого рішення, висновком судово - медичної експертизи.
Показання обвинуваченого ОСОБА_7 суд розглядає, як спосіб його захисту, з метою уникнути кримінальної відповідальності і покарання.
Суд вважає, що ніяких дій, які б спровокували обвинуваченого на заподіяння тілесних ушкоджень, потерпілий не вчинив та доводи обвинуваченого з цього приводу, а саме - що ОСОБА_8 фактично створив йому перешкоду у проїзді пішохідного переходу та після цього грубиянив йому та хамів, суд вважає недоречними та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, спростовані поясненнями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; порушень правил дорожнього руху з боку потерпілого ОСОБА_8 суд не вбачає також.
Таким чином, суд вважає встановленим, що обвинувачений умисно вдарив потерпілого рукою в область обличчя кулаком правої руки, чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани ніжньої губи, вивіху 1,2 зубів праворуч і 1,2 зубів зліва на ніжній щелепі, які за висновком експертизи відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознаками тривалої стійкої загальної втрати працездатності.
При цьому, суд вважає необгрунтованими доводи захисника обвинуваченого щодо неможливості вивіху 1,2 зубів праворуч, через те, що удар було завдано обвинуваченим у ліву частину обличчя потерпілого, оскільки, як встановлено з показань судово-медичного експерта ОСОБА_15 , підстав невірити якому у суду немає, внаслідок тиску на ліву частину щелепи через завдання удару, та враховуючи, що зуби прилягають один до одного, відбулося зміщення на праву частину щелепи, у зв`язку із чим мало місце пошкодження зубів з правої частини щелеп.
Також суд критично відноситься до посилання захисника обвинуваченого на неможливість пошкодження передніх зубів потерпілого через завдання удару в ліву частину щелепи, оскільки вони також спростовані поясненнями експерта ОСОБА_15 , який не виключив, що маючи місце пошкодження зубів у потерпілого могли виникнути від завдання удару кулаком руки у ліву частину щелепи; при цьому сусідні від пошкоджених, тобто бокові зуби могли і не постраждати, бо вони тримаються щільнише та міцніше через існування двох коренів, тоді як у пошкоджених - по одному кореню.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 за ст. 122 ч. 1 КК України в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжчують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, відсутність тяжких наслідків; особу обвинуваченого, раніше не судимого, до кримінальної відповідальності не притягуваного, який позитивно характеризується за місцем мешкання, порушень громадського порядку з його боку не було, алкогольними напоями не зловживає.
З урахуванням вищевикладених обставин, які характеризують особу винного та в своїй сукупності істотно знижують фактичну ступень тяжкості злочину, ступінь небезпечності винної особи для суспільства та для досягнення цілей покарання суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
По справі потерпілим ОСОБА_8 заявлено позов, у якому потерпілий просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди 8 928,55 грн., яка складається з витрат на лікування у сумі 2 628,55 грн. та вартості пошкодженого під час відбувшихся подій мобільного телефону iPhon4 у сумі 6 300 грн., який ремонту не підлягає; та на відшкодування моральної шкоди - 20 000 грн., яку потерпілий обгрунтував завданням обвинуваченим йому моральних страждань внаслідок скоєння відносно нього злочину, через негативні зміни в його житті: щоденні думки та спогади про наслідки події, страх можливого повторення події, тимчасовою відірваністю від активного життя, порушенням сну, бажанням уникати контактів, почуттям образи, обурення, приниженої гідності, побоюванням щодо подальшого стану здоров`я; перенесеними фізичними стражданнями внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень; наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, у зв`язку із чим був змушений звернутися до лікаря невропатолога. Окрім того, як на підставу заподіяння моральної шкоди потерпілий посилається на байдуже ставлення обвинуваченого до стану його здоров`я, який не сплатив жодної копійки на його лікування, жодним чином не поцікавився про його стан та навіть не пробачився за скоєне.
Щодо пошкодженого телефону та відшкодування з обвинуваченого його вартості, потерпілий послався на те що під час відбувшихся подій, мобільний телефон перебував в лівій кишені його куртки, та при його падінні, вдарився о землю, в телефоні прийшло в непридатність його плато, він не підлягає ремонту.
Обвинувачений ОСОБА_7 позов потерпілого щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав у повному обсязі..
Заявлений потерпілим цивільний позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного:
суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого, як особи злочинними діями якої потерпілому заподіяно майнову шкоду, на користь потерпілого ОСОБА_8 витрати, понесені потерпілим на лікування, які підтверджені представленими суду фіскальними та товарними чеками фармацевтичних установ, довідками ГО Лікарняна каса про вартість придбаних ліків, виписним епікризом, копіями медичних карток щодо діагнозу, маючих місце наслідків та призначеного лікування потерпілому, висновком судово-медичної експертизи, а також показаннями потерпілого і свідків, в доведеному потерпілим розмірі, який об`єктивно підтверджений протягом судового засідання, а всього в сумі 2 628,55 грн..
Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення з обвинуваченого вартості пошкодженого під час злочину мобільного телефону iPhon4 у сумі 6 300 грн. Дані фактичні обставини, суд вважає, не доведені потерпілим як такі, які безпосередньо пов`язані зі злочином та мають причинно-слідчий зв`язок із подією злочину та його наслідками. Як встановлено у судовому засіданні з показань безпосередніх очевидців пригоди свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , останні факт пошкодження мобільного телефону потерпілого під час вчинення відносно нього злочину, суду не підтвердили, як і факт взагалі перебування даного телефону при собі у потерпілого, а з представленої потерпілим довідки сервіс центру лише вбачається, що за результатами огляду ремонт телефону неможливий.
Моральна шкода, завдана потерпілому ОСОБА_8 , полягає в перенесених потерпілим стражданнях, негативних переживаннях та спогадах, виниклих почуттях тривоги, емоційної напруги, порушенням сну, бажанням уникати контактів, почуттям образи, обурення, приниженої гідності; перенесеними фізичними стражданнями внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень, в подальшому за цим стаціонарному лікуванні і пов`язаних з ним фізичних незручностях, дискомфорті, необхідності пристосування до негативних умов існування - ліжковий режим, гігієничні проблеми, впродовж 23 днів потерпілому була встановлена шина на щелепу, він не міг пережовувати їжу, вживав їжу впродовж тривалого терміну через трубочку, за вказаний час втратив 15 кг ваги, потребував сторонньої допомоги від близьких, з приводу чого почувався як джерело клопоту та обмежень для родичів; у необхідності звернення до лікаря невропатолога через випробувані моральні страждання, а також у байдужому ставленні обвинуваченого до стану здоров`я потерпілого та взагалі до вчиненого, який у скоєному не покаявся, свого бажання спокутувати провину перед потерпілим не висловив, не прийняв жодного заходу на відшкодування витрат потерпілого на лікування. Дані обставини підтверджені висновком судово-медичної експертизи, медичною документацією відносно потерпілого, показаннями потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , які встановлені судом як достовірні та об`єктивні та положені у підставу судового рішення.
Моральний збиток у відповідності зі ст.1167 ЦК України підлягає відшкодуванню обвинуваченим.
При конкретних обставинах заподіяння шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості доходить висновку про часткову обґрунтованість вимог потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди та розмір компенсації моральної шкоди визначає в 10 000 грн.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі. З обвинуваченого на користь держави в особі фінансового управління Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області також підлягає стягненню кошти, витрачені Жовтневою ЦРЛ на лікування потерпілого у сумі 2 473,42 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним за ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки; у відповідності зі ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи КВІ; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі фінансового управління Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області кошти, витрачені Жовтневою ЦРЛ на лікування потерпілого у сумі 2 473,42 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди - 2 628,55 грн., моральної шкоди - 10 000 грн.
Заходи забезпечення кримінального провадження, стосовно ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України, не застосовувались.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1