Справа№ 346/4448/16-к
Провадження № 1-кс/346/1121/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в кримінальному провадженні № 0001000 від 13 липня 2016 року клопотання слідчого СВ Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого, в якому він просить з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні №0001000 та запобігання можливості його перетворення, накласти арешт на майно, а саме житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власниками якого згідно рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2015 року є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Клопотання мотивовано тим, що 12 липня 2016 року в Коломийський ВП ГУНП звернулася ОСОБА_10 із заявою про написання завідомо неправдивого висновку експертом ОСОБА_11 під час оцінки та розподілу майна, що перебувало у спільній сумісній власності подружжя.

Зазначене повідомлення 13 липня 2016 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 384 Кримінального кодексу України під номером 0001000 та розпочато досудове розслідування.

Допитана у кримінальному провадженні ОСОБА_10 повідомила, що 25 липня 2014 року шлюб, укладений раніше між нею та ОСОБА_9 був розірваний. В жовтні 2014 року вона звернулася до суду із позовом про розподіл майна. 11 лютого 2016 року Коломийським міськрайонним судом прийнято рішення залишити у її власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та ? частини автомобіля марки «БМВ 530Д». Чоловікові було залишено квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та ? частини автомобіля марки «БМВ 530Д». Зважаючи, що ОСОБА_9 був не згідний з наведеним рішенням суду, він звернувся із апеляційною скаргою до Апеляційного суду Івано-Франківської області. 19 жовтня 2015 року рішенням суду апеляційної інстанції було встановлено залишити у її власності 183 кв. м будинку в цілому, що становить 65,4 % загальної площі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 1318983 грн. Також рішенням суду її зобов`язано переобладнати одне із приміщень на кухню. ОСОБА_9 виділено у власність частину домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме 97 кв. м загальною вартістю 772337 грн., що становить 34,6 % від загальної плащі будинку. Для можливості користуватися окремо виділеними приміщеннями будинку її та ОСОБА_9 зобов`язано за власні кошти влаштувати в холі №1-2 цегляну перегородку у відповідності з висновком експерта, та переобладнати згідно з проектно-кошторисною документацією спеціалізованих організацій електро- та газозабезпечення, водопостачання, каналізацію та опалення будинку.

Крім того, було вирішено стягнути з неї на користь ОСОБА_9 273323 грн. грошової компенсації за відмінність ідеальних часток співвласників у спірному домоволодінні. Визнано за нею та ОСОБА_9 право приватної власності по ? частині за кожним на квартиру АДРЕСА_3 .

Зазначене рішення суду було прийняте на підставі висновку будівельно-технічної експертизи судового експерта ОСОБА_11 №06/06-15 від 27 червня 2015 року.

Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_10 оскаржувала в касаційному порядку, однак в задоволенні її скарги було відмовлено. Також у допуску до провадження Верховного Суду України справи щодо поділу майна за її заявою було відмовлено.

ОСОБА_10 вважає, що висновок експерта ОСОБА_11 №06/06-15 від 27 червня 2015 року, складений із порушеннями вимог законодавства, оскільки експерт з невідомих причин не вказав, що згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», наказів Міненергобуду, дії описані у висновку являють собою реконструкцію будинку, а не, як зазначено в експертизі, що «реальний поділ будинку можливий тільки за одним варіантом і з мінімальним переобладнанням». Згідно вищезазначеного Закону для проведення реконструкції житлового будинку потрібно, щоб спеціалізована організація на замовлення власників будинку розробила містобудівний розрахунок, містобудівні умови та обмеження, після чого оформляється декларація про початок будівельних робіт. У випадку недотримання вищевказаних вимог вона з колишнім чоловіком не зможуть ввести реконструйований будинок в експлуатацію та зареєструвати право власності на нерухоме майно у встановленому законодавством порядку.

Крім того, у висновку експерт визначив суму коштів, яку вона повинна сплатити колишньому чоловікові, чим вийшов за межі своїх повноважень. В тому числі одним із порушень допущених ОСОБА_11 є те, що він оцінив як повноцінний поверх будинку мансарду, де висота стін складає 80 см.

Влаштування цегляної перегородки в холі №1-2 призведе до повного знищення ремонтно-оздоблювальних робіт в цьому приміщенні і потягне за собою зміну загальної житлової площі будинку.

Вважає, що експерт ОСОБА_11 , як людина з відповідною освітою, кваліфікацією та званнями, повинен був знати і знав про такі деталі реального поділу житлового будинку, однак умисно ставив собі за мету поділити майно, нажите у шлюбі, таким чином щоб вона з колишнім чоловіком не могли ним користуватися, а також зареєструвати право власності на нерухомість у встановленому законом порядку.

Отже, судовий експерт ОСОБА_11 свідомо виніс неправдивий висновок, який став підставою для винесення судового рішення, на підставі якого в житловому будинку, а саме в холі №1-2 на даний час працівниками ДВС примусово проводиться влаштування цегляної перегородки (стіни). На даний час її висота складає приблизно 50 см.

Згідно рецензії від 23 листопада 2015 року на висновок судової інженерно-технічної експертизи від 27.06.2015 №06/06-15, складений судовим експертом ОСОБА_11 , який має кваліфікацію судового експерта, зазначений висновок був складений на підставі ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26.05.2015 про призначення будівельно-технічної експертизи у цивільній справі №346/5164/14-ц (провадження №22-ц/779/883/2015) за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , третя особа без самостійних вимог АТ «Укргазбанк» про поділ майна подружжя. На вирішення експерту були поставлені наступні запитання: 1) яка дійсна ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 на даний час? 2) Чи можливо провести реальний поділ по ? частині вказаного домоволодіння? 3) які необхідно провести сторонами переобладнання у зв`язку з реальним поділом домоволодіння та яка їх вартість? Яка дійсна ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 та чи можливий реальний поділ цієї квартири по ? частині?, при вирішенні яких експерт ОСОБА_11 допустив ряд порушень, серед яких на сторінках 3-4 висновку зазначається, що частина конструктивних елементів житлового будинку є незавершеним будівництвом, натомість проводить подальші розрахунки без врахування будівельної готовності об`єкту дослідження; у висновку на сторінці 3 зазначена загальна площа індивідуального житлового будинку складає 227,6 кв. м, проте на сторінці 12 експерт оцінює будинок площею 280 кв. м, також на сторінці 17 вказано, що загальна площа житлового будинку складає 280 кв. м, в таблиці 5 висновку зазначається, що об`єкт оцінки не містить господарських споруд, натомість в дослідницькій частині висновку на сторінці 9 оцінюється колодязь; відсутній аналіз нормативної бази стосовно розподілу нерухомого майна; відсутнє дослідження другої частини четвертого питання, а саме щодо можливості поділу квартири на ? частини; експерт зазначає про один єдино можливий варіант розподілу будинковолодіння, хоча обґрунтування цього в дослідницькій частині відсутнє; у відповіді на третє питання експерт вийшов за межі своєї компетенції стосовно того, на кого покласти витрати з переобладнання будинку. Проведене рецензування свідчить про те, що дослідження є неповним, необґрунтованим, проведено з порушеннями вимог методичних рекомендацій, положень Національних стандартів №1 і №2, а також Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5.

Згідно листа з Міністерства юстиції України №19226/1271-1-2-15/9 від 01.06.2016, встановлено, що на засіданні Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції, яке відбулося 27.05.2016, розглянуто питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності судового експерта ОСОБА_11 рішенням ЦЕКК від 27.05.2016 у зв`язку з недотриманням вимог законодавства України про судову експертизу під час складання висновку судової інженерно-технічної експертизи від 27.06.2015 №06/06-15 судового експерта ОСОБА_11 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді призупинення дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта за експертними спеціальностями: 10.6 дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів, 10-10 визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд, строком на 6 місяців. ЦЕКК зобов`язано ОСОБА_11 пройти стажування в науково-дослідній установі судових експертиз Мінюсту за відповідними програмами підготовки та повторно пройти атестацію в ЦЕКК.

Зі слів ОСОБА_10 в житловому будинку, який був об`єктом дослідження судового експерта ОСОБА_11 на даний час під наглядом відділу Державної виконавчої служби Коломийського МРУЮ проводиться примусове виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2015 року щодо влаштування в холі №1-2 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 цегляної перегородки, що відбувається за кошти ОСОБА_9 .

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № травня 2016 року на підставі заяви про примусове виконання рішення суду та виконавчого листа №346/5164/14, виданого 22.03.2016 Коломийським міськрайонним судом, відділом ДВС Коломийського МРУЮ розпочато виконавче провадження про зобов`язання ОСОБА_10 переобладнати одне з приміщень №1-3 або 1-9 на кухню.

Крім того, у відділі ДВС Коломийського МРУЮ у виконавчому провадженні № травня 2016 року винесено постанову про примусове виконання рішення щодо зобов`язання співвласників спірного будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за власні кошти влаштувати в холі №1-2 цегляну перегородку у відповідності з висновком експерта, переобладнати згідно проектно-кошторисної документації спеціалізованих організацій електрозабезпечення, водопостачання, каналізацію, газопостачання та опалення житлового будинку.

Згідно акту державного виконавця від 21 липня 2016 року державним виконавцем Коломийського ВДВС ОСОБА_12 при примусовому виконанні виконавчого листа №346/5164 від 25.03.2016 встановлено, що стягувачем ОСОБА_9 забезпечено явку працівників для влаштування в холі №1-2 цегляної перегородки, інвентар та будівельні матеріали (цегла, клей, цемент, пісок). В процесі монтажу цегляної перегородки будівельні матеріали закінчилися, що унеможливило подальше виконання рішення та потребує його відкладення.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, являються речовими доказами.

На підставі наведеного, 15 серпня 2016 року житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власниками якого згідно рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2015 року є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001000.

Слідчий та прокурор просили клопотання задовольнити, оскільки зміни в будинку можуть привести до невідворотніх змін та проведення уже призначеної експертизи буде неможливе, об`єкт повинен бути збережений в тому стані, в якому він був під час проведення первинної експертизи. Підозра обґрунтована, оскільки згідно рішення кваліфікаційної комісії частина тверджень експерта не відповідають дійсності.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, оскільки експертом допущено незначні порушення в частині площі і частині цегляної перегородки. Рецензія не спростовує висновок експерта. Експерта не допитано. Єдиний доказ пояснення свідка ОСОБА_13 яка є зацікавленою. Підозра є необґрунтованою. ОСОБА_9 є єдиним власником будинку.

Захисник ОСОБА_6 та ОСОБА_10 підтримала клопотання слідчого, так як у випадку не задоволення клопотання можливе знищення майна. Накладення арешту забезпечить докази.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників розгляду вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У відповідності до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.
У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, являються речовими доказами.

Встановлено, що у кримінальному провадженні внесеному 13 липня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 384 Кримінального кодексу України під №0001000 з приводу надання завідомо неправдивого висновку інженерно-технічної експертизи судовим експертом ОСОБА_11 , слідчим СВ Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції ОСОБА_3 15 серпня 2016 року винесено дві постанови, а саме про визнання речовим доказом житлового будинку АДРЕСА_1 , та про призначення будівельно-технічної експертизи.

У зв`язку з наведеним вважаю, що з метою забезпечення збереження речового доказу та запобігання можливості його перетворення, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав є ОСОБА_9 і який згідно рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2015 року поділено між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід накласти арешт на дане майно.

Слідчим у клопотанні наведено достатньо доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, а обмеження права власності є розумним та співмірним, оскільки його невжиття може привести до перетворення речового доказу, та унеможливить завдання кримінального провадження.
На підставі наведеного, та керуючись ст.ст. 131, 132, 170 - 173, п. 9 частини 1 ст.309 та ст. 395 КПК України , слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на майно, а саме житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні №0001000 та запобігання можливості його перетворення.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим СВ Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом п`яти днів з її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1