Єдиний унікальний номер 722/1850/16-к
Номер провадження 1-в/722/937/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

представника СВК-67 ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 15.09.2016 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовольнити. При цьому, суду пояснив, що за станом свого здоров`я він не має можливості працювати на підприємстві установи, оскільки йому протипоказані роботи з важкими умовами праці. З приводу працевлаштування на роботи з легкими умовами праці він до адміністрації колонії не звертався, так як не мав такого бажання. У роботах з благоустрою установи він участі не приймає, також не приймає участі у будь-яких програмах диференційованого виховного впливу. Свій час проводить за читанням художньої літератури.

Прокурор ОСОБА_3 та представник СВК-67 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти клопотання та просили у його задоволенні відмовити, оскільки вважають, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не досяг відповідного ступеню виправлення, а тому не заслуговує на умовне-дострокове звільнення від покарання.

Голова спостережної комісії ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у якому вирішення клопотання залишив на погляд суду.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.07.2012 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 18.09.2012 року, ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.355, ч.2 ст.355, ч.2 ст.121, ч.2 ст.122, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховується з 27.10.2011 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.02.2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16.07.2012 року, строк попереднього ув`язнення з 25.10.2011 року по 18.09.2012 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 10 місяців 23 дні.

Таким чином, внаслідок зарахування ОСОБА_5 у строк відбування покарання вказаного вище строку попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 04.12.2017 року.
Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув 5 років 9 місяців 23 дні позбавлення волі, що становить більше двох третин строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину.
Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання, становить 1 рік 2 місяці 7 днів.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із матеріалів особової справи судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 27.10.2011 року. За час перебування в слідчому ізоляторі м.Чернівці за порушення режиму утримання в одному випадку був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав.

З 06.10.2012 року засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Сокирянській ВК №67 в Чернівецькій області.

Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого, за час відбування покарання в Сокирянській виправній колонії №67 засуджений ОСОБА_5 у трьох випадках був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, одне накладене на нього стягнення станом на час розгляду судом клопотання діюче, заохочень не має.

Згідно довідки відділу організації та нормування праці №713 від 19.09.2016 року та особової справи засудженого встановлено, що засуджений ОСОБА_5 з моменту прибуття в установу до грудня 2012 року був працевлаштований в якості вибірника-складальника стінового каменю у гірничій дільниці №1. До виконання змінних виробничих завдань відносився безвідповідально та в повній мірі їх не виконував. З грудня 2012 року по липень 2015 року до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався і з приводу працевлаштування до адміністрації колонії не звертався. З липня по листопад 2015 року був працевлаштований в якості вантажника на вантажно-розвантажувальній дільниці, покладені перед ним змінні завдання в повній мірі не виконував. З листопада 2015 року по даний час до оплачуваних робіт не залучається у зв`язку зі стійким небажанням працювати, не бере участі у роботах з благоустрою установи.

Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої начальником колонії 19.09.2016 року встановлено, що засуджений ОСОБА_5 у відношенні до представників адміністрації установи тактовний, товаришує із засудженими різної спрямованості, намагається утримувати в чистоті спальне місце та приліжкову тумбочку, не приділяє уваги щодо необхідності дбайливого ставлення до майна установи, заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, однак реагує на них негативно, участі в програмах диференційованого виховного впливу не приймає, соціально-корисні зв`язки на волі підтримує шляхом побачень, отриманням посилок, за характером слабкий, неврівноважений, відповідно до вироку суду вину у скоєному злочині визнав частково.

Відповідно до довідки медичної частини №616 від 19.09.2016 року, засуджений ОСОБА_5 працездатний, на даний час стан його здоров`я задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії №1752, станом на 19.09.2016 року, виконавчих листів щодо засудженого ОСОБА_5 в установі на виконанні не перебуває.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із виписок з протоколів засідань атестаційної комісії відділення №7 на засудженого ОСОБА_5 , відносно останнього зазначені наступні результати атестації з визначення ступеню його виправлення:
- за період з 19.07.2012 року по 18.01.2013 року не став на шлях виправлення;
- за період з 18.01.2013 року по 04.07.2013 року не став на шлях виправлення;
- за період з 04.07.2013 року по 20.01.2014 року не став на шлях виправлення;
- за період з 20.01.2014 року по 04.07.2014 року не став на шлях виправлення;
- за період з 04.07.2014 року по 22.01.2015 року не став на шлях виправлення;
- станом на 18.01.2016 року не став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, суд вважає, що як поведінка засудженого ОСОБА_5 , так і його відношення до праці протягом всього часу відбування покарання не були сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1