Справа № 464/3980/16-к
пр.№ 1-кс/464/875/16
У Х В А Л А
про скасування арешту майна
10.05.2016 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Львівській області ОСОБА_3 , прокурора відділу управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в :
05 травня 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням, в порядку ч.1 ст.174 КПК України, про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 13 квітня 2016 року на майно, а саме готівкові кошти в сумі 46000 (сорок шість тисяч) гривень купюрами різних номіналів та 23000 (двадцять три тисячі) доларів США купюрами різних номіналів, виявлені та вилучені згідно протоколу обшуку від 08 квітня 2016 року.

В обґрунтування покликається на те, що 08 квітня 2016 року працівниками податкової міліції в ході проведення обшуку приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено її спільні з чоловіком ОСОБА_6 сімейні кошти, а саме готівкові кошти в сумі 46000 (сорок шість тисяч) гривень та 23000 (двадцять три тисячі) доларів США, котрі зберігались у кабінеті її чоловіка. Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 13 квітня 2016 року за клопотанням старшого слідчого з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Львівській області ОСОБА_3 накладено арешт на майно, а саме готівкові кошти в сумі 46000 (сорок шість тисяч) гривень купюрами різних номіналів та 23000 (двадцять три тисячі) доларів США купюрами різних номіналів, виявлені та вилучені згідно протоколу обшуку від 08 квітня 2016 року. Стверджує, що являється співвласником вищезазначених коштів на які накладено арешт, однак не була присутня під час розгляду клопотання про арешт майна. Вважає, що арешт було накладено необґрунтовано, оскільки такий накладений з метою забезпечення їх конфіскації майна, як виду покарання. Однак, ні їй, ні її чоловіку повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000010 від 15.01.2016р., не оголошувалось. Натомість 04 травня 2016 року вони були допитані у якості свідків по даному кримінальному провадженні. У зв`язку з наведеним, на підставі ч.1 ст.174 КПК України, просить клопотання задовольнити та скасувати арешт.

У суді слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 клопотання заперечили та просять в задоволенні такого відмовити.

ОСОБА_5 клопотання підтримала, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні та необгрунтованість застосованих судом заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту накладеного на її сімейні заощадження.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

11 квітня 2016 року старший слідчий з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Львівській області ОСОБА_3 у зв`язку із досудовим розслідуванням матеріалів кримінального провадження, внесеного 15.01.2016р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010, за попередньою правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.199, ч.3 ст.199, ч.2 ст.204 КК України, звернувся до суду з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, а саме: готівкові кошти в сумі 46000 (сорок шість тисяч) гривень купюрами різних номіналів та 23000 (двадцять три тисячі) доларів США купюрами різних номіналів, з метою забезпечення подальшого його конфіскації, як виду покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.199 КК України.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 13 квітня 2016 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно, а саме готівкові кошти в сумі 46000 (сорок шість тисяч) гривень купюрами різних номіналів та 23000 (двадцять три тисячі) доларів США купюрами різних номіналів, виявлені та вилучені згідно протоколу обшуку від 08 квітня 2016 року, проведеного в приміщенні за адресою: м.Львів, вул.Під Голоском, 27, котрі зберігались у кабінеті директора ТзОВ «Домен-Друк» - ОСОБА_6 .

Як вбачається, з тверджень заявника ОСОБА_5 , вищезанечені вилучені грошові кошти були та її чоловіка ОСОБА_6 особистими сімейними заощадженнями.

Як вбачається з матеріалів справи за клопотанням слідчого про накладення арешту на майно, участі в розгляді 13 квітня 2016 року клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_5 не брала.

Згідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні внесеному 15.01.2016р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010, за попередньою правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.3 ст.199, ч.2 ст.204 КК України, жодній особі про підозру повідомлено не було.

За змістом положень ст.3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначені положення Конституції України кореспондуються із ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Окрім цього, згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП]), заява N 31107/96, п.58, ECHR 199-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п.42 та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спороннг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50, Series А N 98).

Частиною 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Однак, у відповідності до положень ч.3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Таким чином, обов`язковими передумовами вирішення питання про наявність підстав для арешту майна в порядку ст. 170 КПК України є наявність у кримінальному провадженні спеціальних суб`єктів: підозрюваного або обвинуваченого, а у визначених законом випадках також особи, яка несе цивільну відповідальність за їх дії, а також наявність спеціальної мети - забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Згідно зі ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що арешт може бути накладений виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Майно, належне іншим особам, у тому числі юридичним, арештові не підлягає.

Слідчим суддею встановлено та учасниками кримінального провадження не заперечується, що у кримінальному провадженні внесеному 15.01.2016р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010, за попередньою правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.3 ст.199, ч.2 ст.204 КК України, в межах якого накладено арешт на грошові кошти, що були вилучені згідно протоколу обшуку від 08 квітня 2016 року, жодній особі про підозру не повідомлялось,

З врахуванням вищевикладеного, з огляду на встановлені обставини, слід визнати обґрунтованим клопотання про скасування арешту накладеного на вилучені грошові кошти, оскільки з часу обмеження права власника на розпорядження майном, органом досудового розслідування не вжито заходів щодо повідомлення про підозру для підтвердження обґрунтованості вжитого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню, а арештоване майно підлягає поверненню законному володільцю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 91, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 13 квітня 2016 року на майно, а саме готівкові кошти в сумі 46000 (сорок шість тисяч) гривень купюрами різних номіналів та 23000 (двадцять три тисячі) доларів США купюрами різних номіналів, виявлені та вилучені згідно протоколу обшуку від 08 квітня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1