У Х В А Л А

12 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, розглянувши заяву засудженої ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного їй майна; за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції 2008 року) до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, звільнено від відбування цього покарання на підставі ст. 49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_1 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного їй майна.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року вирок суду щодо ОСОБА_1 змінено та звільнено її від призначеного покарання за ч. 2 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності. Цей же вирок в частині засудження ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 358 КК України скасовано та провадження у цій частині закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину. Вважати ОСОБА_1 засудженою за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного їй майна.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року судові рішення щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Засуджена ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд вищевказаних судових рішень з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, а саме статті 190 КК України, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, тобто з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 445 КПК України. Просить судові рішення щодо неї скасувати та провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину. Зазначає, що касаційний суд в оскаржуваному рішенні помилково дійшов висновку про правильність кваліфікації дій засудженої судами першої та апеляційної інстанцій за ч. 2 ст. 190 ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки цивільно-правові відносини не містять складу злочину, передбаченого статтею 190 КК України.

Заява засудженої ОСОБА_1, подана з дотриманням вимог статей 448, 449 КПК та в строк, передбачений ст. 447 КПК. До заяви долучено для порівняння копії ухвал, а в заяві наявна аргументація щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність та передбаченої КПК, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

За таких обставин є підстави для перегляду Верховним Судом України зазначеного у заяві судового рішення.

Керуючись статтею 451 КПК,

у х в а л и в:

Відкрити провадження за заявою засудженої ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року щодо неї.

Копію ухвали разом із копією заяви надіслати учасникам судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2