АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/403/16 Справа № 703/2409/16-к Категорія: ст. 303, 304 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

скаржниці

перекладача жестової мови (сурдоперекладача) ОСОБА_7

ОСОБА_8

предст. скаржниці за дорученням ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.07.2016 року про відмову в задоволенні скарги заявниці, поданої в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, на постанову слідчого Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 від 30.06.2016 року про закриття кримінального провадження № 0001322 щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , за відсутністю відповідно в діях зазначених осіб складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.192 КК України.

Дане (об`єднане в одне 19.03.2015 року (а.п.229-230 т.1)) кримінальне провадження № 0001322 було відкрито 06.06.2013 року за заявою ОСОБА_15 про вчинення щодо ОСОБА_7 шахрайства та 30.10.2013 року за заявою ОСОБА_7 про заволодіння ОСОБА_13 грошовими коштами ОСОБА_7 та ОСОБА_16 шляхом переоформлення спадщини, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.192 КК України (а.п. 1 т.1).

Постановою слідчого Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 від 30.06.2016 року кримінальне провадження закрито, у зв`язку з встановленою відсутністю в діянні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а у діях ОСОБА_13 та ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України.

У постанові слідчого зазнається встановленим, що після смерті ОСОБА_17 04.02.2009 року (дружини рідного дядька ОСОБА_7 ) ОСОБА_7 як спадкоємець 4 черги подала заяву про прийняття спадщини на 1/2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.09.2002, і при цьому дізналася, що за життя ОСОБА_17 склала заповіт на користь ОСОБА_11 , посвідчений приватним нотаріусом Смілянського нотаріального округу ОСОБА_12 на дому у зв`язку з хворобою заповідачки зі слів заповідачки.

ОСОБА_7 намагалася встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_17 , однак рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2009 про встановлення цього факту до моменту смерті ОСОБА_17 було скасовано згідно ухвали того ж суду від 17.06.2010 року, а рішенням Смілянського міскрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2013 року в позові ОСОБА_7 до ОСОБА_11 (власниці за заповітом 1/2 частини будинку за адресою АДРЕСА_1 ), управління праці та соціального захисту населення виконкому СМР про визнання заповіту недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння в порядку спадкування відмовлено повністю.

У згаданому рішенні суддя керувався ст..ст. 1233-1234 ЦК України, відповідно до яких заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, а також на ст.1235 зазначеного Кодексу , якою передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а тому суд визнав заповіт правочинним.

За висновком судово-почеркознавчої експертизи - підпис від імені ОСОБА_17 в графі «Підпис» в заповіті, зареєстрованому в реєстрі №1182 від 25 березня 2007 року виконаний, ймовірно, ОСОБА_17 , що також свідчить про дійсну правочинність посвідченого заповіту ОСОБА_17 .

За даними матеріалів кримінального провадження та матеріалів цивільної справи по даному факту, заповіт ОСОБА_17 являється правочинним, посвідчений нотаріусом у встановленому порядку, був особистим розпорядженням ОСОБА_17 на випадок смерті, а неодноразові заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_9 являються необгрунтованими, безпідставними й такими, на які вони не можуть посягати у зв`язку з відсутністю встановлення факту проживання однією сім`єю та віднесення до 4 черги спадкування у зв`язку з волевиявленням на випадок смерті ОСОБА_17 .

З приводу заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману ОСОБА_18 за рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2013 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_14 про стягнення 37695 грн. за ненадану правову допомогу, 53363 грн. упущеної вигоди, 46988 грн. моральної шкоди і таке рішення, яким констатовано, що всі правовідносини між ОСОБА_14 та ОСОБА_7 були в межах виконання адвокатських обов`язків і ніяких порушень гонорарної практики та чинного законодавства з боку ОСОБА_14 не було, рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 07 листопада 2013 року в цілому було залишено без змін, за винятком задовольнення претензії ОСОБА_7 , що відносяться до цивільних правовідносин.

Визнавши такі обставини достатніми для закінчення досудового розслідування, слідчий своєю черговою постановою від 30.06.2016 року закрив кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

11.07.2016 року ОСОБА_7 , як заявниця, звернулася до слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою на згадану постанову слідчого від 30.06.2016 року про закриття кримінального провадження № 0001322 і просила про її скасування, мотивуючи, що копія оскарженої постанови їй надіслана на одному аркуші, не підписана слідчим, не узгоджена з прокурором і списана з раніше скасованої аналогічної постанови від 28.05.2015 року про закриття цього ж кримінального провадження, яка на її думку не ґрунтується на перевірених на досудовому розслідуванні доказах та є невідповідною встановленим фактичним обставинам провадження, постановлена з грубим порушенням вимог КПК України, оскільки слідчий закрив кримінальне провадження передчасно без вчинення всіх необхідних слідчих дій і безпідставно відмовив у визнанні її потерпілою.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 від 22.07.2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_7 відмовлено у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не навела обґрунтованих вимог щодо порушення норм кримінального та кримінально-процесуального права слідчим ОСОБА_10 , а сама її скарга зводиться до образ та принижень працівників поліції, прокуратури, суду та адвоката, і суд не знайшов законних підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

У апеляційній скарзі, поданій на згадану ухвалу слідчого судді від 22.07.2016 року, ОСОБА_7 , не погоджуючись з таким рішенням судді, просить його скасувати, як необґрунтоване належним чином, а також задовольнити її скаргу і скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, мотивуючи про неповноту і неправильність судового розгляду та досудового розслідування провадження, порушення її прав, передбачених законом, зокрема як потерпілої, як це передбачено ч. 2 ст. 55 КПК України, а саме, що в неї виникли права потерпілої з моменту подачі заяви 31.05.2013 року. Окремо наголошує на обставини зловживань, які припустилася адвокат ОСОБА_14 , яка надавала консультації без перекладача жестової мови (сурдоперекладача) та діяла в супереч її інтересів клієнта, підробляла документи тощо. Вважає недопустимими висновки експерта ОСОБА_19 , який, як вона вважає, не мав повноважень експерта. Наголошує на тому, що суд звернув уваги, що у постанові про закриття кримінального провадження немає рішення щодо колишнього секретаря суду ОСОБА_13 , яка вимагала кошти у її родичів та вчиняла шахрайство з питань її спадщини, як про це зазначалося у постанові прокурора ОСОБА_20 від 19.10.2013 року про закриття справи. Також звертає увагу, що у матеріалах кримінального провадження є дані (за змістом постанови суду від 04.-5.2011 року про те, що …автор постанови (про відмову в порушенні кримінальної справи) не взяв до уваги, що ОСОБА_21 на момент складання заповіту на користь ОСОБА_11 не була власником майна, яким розпорядилась відсутні фіктивні договори, які на її думку, виготовляла ОСОБА_13 , а також відсутній оригінал спірного заповіту, який так і не було надано суду для дослідження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 за участі перекладача жестової мови (сурдоперекладача), та її представника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу і відповідну скаргу ОСОБА_22 з наведених у них підстав, пояснення прокурора, який заперечив доводи заявниці та її представника, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, а також скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню з наступних підстав

Відповідно до ст. 370 КПК України, зокрема і стосовно розгляду і вирішення скарги відповідно до ст. 303 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд має дати аналіз всіх фактичних даних, які містяться зокрема в показаннях потерпілого чи свідків, у висновку експерта та інших джерелах доказів. При цьому, висновки суду щодо такої оцінки належить викласти у рішенні в точних і категоричних судженнях.

Ці вимоги закону при розгляді скарги судом першої інстанції залишились не виконаними повною мірою та не були враховані при постановленні оскарженої ухвали.

Кримінальне провадження закривається слідчим, який приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України в разі, якщо зокрема встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення і якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у встановленому порядку. Копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

За результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 у даному провадженні колегія суддів знаходить, що скаргу ОСОБА_7 слідчий суддя розглянув поверхово, не звернув уваги на необґрунтованість оскарженої постанови слідчого про закриття кримінального провадження, в якій лише констатовано про встановлені обставини, яка є неналежно умотивована, оскільки в ній не приведено докази, їх зміст і оцінку на обґрунтування висновків, зокрема щодо доводів і тверджень заявників про вчинення злочинних діянь та відсутності в діянні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а у діях ОСОБА_13 та ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України, тобто обгрунтування наявності підстав для закриття кримінального провадження. Зокрема у постанові слідчого не приведено суті показань як заявника ОСОБА_7 (яку так і не було визнано і допитано у даному провадженні в якості потерпілої), так і показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , нотаріусів ОСОБА_23 та ОСОБА_24 щодо обставин нотаріального оформлення заповіту та інших правовстановлюючих документів на нерухоме майно по АДРЕСА_1 , у тому числі договорів, про фіктивність яких заявляє ОСОБА_7 , і інших свідків та зібраних доказів.

З матеріалів кримінального провадження №0001322 вбачається, що в ньому є витяг, з якого вбачається, що воно було зареєстровано в ЄРДР за заявою ОСОБА_9 від 06.06.2013 року до Смілянського МВ про вчинення відносно ОСОБА_7 , проживаючої по АДРЕСА_1 неправомірних дій по оформленню спадщини, за ознаками ч.1 ст. 190 КК України, та 30.10.2013 року за заявою ОСОБА_7 про заволодіння ОСОБА_13 грошовими коштами ОСОБА_7 та ОСОБА_16 шляхом переоформлення спадщини, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190, ч.1 ст.192 КК України (а.п.1 т.1).

Дійсно з моменту відкриття кримінальних проваджень, незважаючи на неодноразові заяви і скарги ОСОБА_7 , а також вказівки з цього питання прокурора (а.п. 223-226 т.1, а.с. 71-72 т.2), слідчого судді (а.п. 50 т.2), у кримінальному провадженні органом досудового слідства так і не було визначено та визнано потерпілого, якому б було надано можливість у передбачений кримінальним процесуальним законом спосіб надавати зокрема докази, заявляти клопотання тощо, а навпаки, відповідно до постанови слідчого від 19.03.2015 року та від 20.04.2016 року постановлено відмовити у визнанні потерпілою заявницю ОСОБА_7 з посиланням на неможливість визнання такого статусу заявниці так, як ОСОБА_7 шкоди не заподіяно і остання не може бути спадкоємницею ( а.п. 240 т.1, а.п. 92 т.2).

При цьому слідчий керувався у тому числі положеннями ст. 55 КПК України (потерпілий), частиною другою якої передбачається, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, якому має бути вручено пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення

При цьому не було враховано, що відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК слідчий виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій згаданої статті, яка (постанова) може бути оскаржена слідчому судді.

Разом з тим, будь-яких даних про повідомлення ОСОБА_7 про відмову у визнанні її потерпілою і можливість оскарження постанови слідчого з цього питання у кримінальному провадженні немає. Також не були дотримані положення ст.284 КПК України зокрема про те, що копія постанови слідчого надсилається заявнику та потерпілому, якими з огляду на витяг (а.п.1 т.1) у даному провадженні є не тільки ОСОБА_7 , а й ОСОБА_9 .

Колегія суддів вважає зазначене істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і прав заявника під час провадження досудового розслідування, що є не припустимим.

За таких обставин ухвала слідчого судді від 22.07.2016 року, в якій лише констатовано, що ОСОБА_7 не навела обґрунтованих вимог щодо порушення норм кримінального та кримінально-процесуального права слідчим ОСОБА_10 і, що суд не знайшов законних підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, без належного обґрунтування таких висновків, є невідповідною фактичним обставинам провадження, ухвалена з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до ст. 409, 411, 412 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З наведених підстав, ураховуючи, що при вирішенні скарги ОСОБА_7 слідчий суддя не звернув уваги на те, що оскаржена постанова слідчого про закриття кримінального провадження належно не умотивована, оскільки в ній слідчий не зазначив докази на підтвердження обставин, які мають значення для вирішення кримінального провадження по суті, а також мотиви неврахування окремих доказів, про що зазначається у скарзі ОСОБА_7 або на спростування доводів і тверджень заявниці про вчинення щодо неї злочинних діянь.

Зазначене вище вказує на те, що досудове розслідування було проведене поверхово, а висновок слідчого про необхідність закриття кримінального провадження є передчасним.

Таким чином скарга ОСОБА_7 підлягає до задоволення, а постанова слідчого про закриття даного кримінального провадження підлягає до скасування, наслідком чого є подальше здійснення його досудового розслідування, в ході якого стороні обвинувачення необхідно належно дослідити обставини провадження у тому числі і ті, на які посилається у апеляційній скарзі ОСОБА_7 , відповідно вирішити заявлені клопотання, закінчити досудове розслідування у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. 404, 407, 409, 422, 303, 307 КПК України , колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.07.2016 року, якою вирішено відмовити в задоволенні скарги заявниці, поданої в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, на постанову слідчого Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 від 30.06.2016 року про закриття на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України об`єднаного кримінального провадження № 0001322, відкритого 06.06.2013 року за заявою ОСОБА_15 про вчинення щодо ОСОБА_7 шахрайства та 30.10.2013 року за заявою ОСОБА_7 про заволодіння ОСОБА_13 грошовими коштами ОСОБА_7 та ОСОБА_16 шляхом переоформлення спадщини, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.192 КК України скасувати.

Скасувати постанову слідчого Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 від 30.06.2016 року про закриття на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінального провадження № 0001322.

Матеріали кримінального провадження повернути прокурору для здійснення подальшого досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :