Справа № 738/1086/16-к провадження № 11-кп/795/840/2016 Категорія - ч.3 ст.297 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2016 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000136 від 19.03.2016 року, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2016 року,
про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла, Черкаської області,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 297 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сміла, Черкаської області,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 297 КК України,
з участю:
прокурора ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинувачених у вчинені злочину та кваліфікацію їх дій, порушив питання про скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 297 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі частини 5 статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок суду щодо ОСОБА_7 , прокурор просив змінити та вважати засудженим обвинуваченого до покарання призначеного місцевим судом. На підставі частини 4 статті 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до частини 5 статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від
13 червня 2016 року ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 297 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно до статті 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Змінено ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, зі звільненням його в залі суду.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 297 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі частини 4 статті 70 КК України ОСОБА_7 зараховане покарання відбуте частково за попереднім вироком Менського районного суду Чернігівської області від 05 квітня 2016 року та остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту затримання. В строк відбування покарання зараховано строк перебування його під вартою з дати затримання обвинуваченого 19.03.2016 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою - залишено без змін, до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор послався на невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та зазначив, що в резолютивній частині вироку, при визначенні остаточного покарання ОСОБА_7 , місцевий суд неправильно застосував норму закону України про кримінальну відповідальність.

В поданих змінах до апеляційної скарги, прокурор просив закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , у зв`язку із смертю останнього.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_6 13 березня 2016 року близько 12 години, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою крадіжки металевих виробів, прибули на територію центрального кладовища по АДРЕСА_2 та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, демонструючи зверхнє ставлення до принципів суспільної моралі та до місця поховання тіл померлих, умисно, з корисливих мотивів, здійснили наругу над могилою померлого ОСОБА_11 , яка відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» виразилась у самовільному пошкодженні та руйнуванні надмогильної споруди, та за допомогою фізичної сили рук демонтували та витягали з-під надгробку металеві пластини у кількості 4 штуки. Після чого викрадені з могили предмети, обернули на свою користь, реалізувавши їх та отримавши таким чином матеріальну вигоду, чим осквернили пам`ять померлих та спричинили моральні страждання близьким.
Крім того, 14 березня 2016 року близько 10 години ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , повторно, з метою крадіжки металевих виробів, прибули на територію центрального кладовища по АДРЕСА_2 та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, демонструючи зверхнє ставлення до принципів суспільної моралі та до місця поховання тіл померлих, умисно, з корисливих мотивів, здійснили наругу над могилами померлих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яка відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» виразилась в самовільному пошкодженні та руйнуванні надмогильних споруд, та за допомогою фізичної сили рук демонтували та витягали з-під надгробків металеві труби в кількості 2 штуки, арматуру в кількості 2 штуки та металеві пластини в кількості 3 штуки. Після чого викрадені з могили предмети обернули на свою користь, реалізувавши їх та отримавши таким чином матеріальну вигоду, чим осквернили пам`ять померлих та спричинили моральні страждання близьким.
Крім того, 15 березня 2016 року близько 11 години ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , повторно, з метою крадіжки металевих виробів, прибули на територію центрального кладовища по АДРЕСА_2 та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, демонструючи зверхнє ставлення до принципів суспільної моралі та до місця поховання тіл померлих, умисно, з корисливих мотивів, здійснили наругу над могилою померлого ОСОБА_14 , яка відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» виразилась в самовільному пошкодженні та руйнуванні надмогильних споруд, та за допомогою фізичної сили рук демонтували та витягали з-під надгробків яка відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» виразилась в самовільному пошкодженні та руйнуванні надмогильних споруд, та за допомогою фізичної сили рук демонтували та витягали з-під надгробку металеві пластини в кількості 4 штуки, потім, продовжуючи свій злочинний умисел та діючи з корисливого мотиву, здійснили наругу над могилою померлої ОСОБА_15 , яка виразилась в пошкодженні надгробку та пам`ятника на могилі померлої. Після чого викрадені з могили ОСОБА_14 предмети обернули на свою користь, реалізувавши їх та отримавши таким чином матеріальну вигоду, чим осквернили пам`ять померлих та спричинили моральні страждання близьким.
Крім того, 16 березня 2016 року близько 12 години ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , повторно, з метою крадіжки металевих виробів, прибули на територію центрального кладовища по АДРЕСА_2 та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, демонструючи зверхнє ставлення до принципів суспільної моралі та до місця поховання тіл померлих, умисно, з корисливих мотивів, здійснили наругу над могилою померлої ОСОБА_16 , яка відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» виразилась у самовільному пошкодженні та руйнуванні надмогильної споруди, та за допомогою фізичної сили рук демонтували та витягали з-під надгробку металеві пластини, металеві труби та металеві кути в загальній кількості 5 штук. Після чого, викрадені з могили предмети, обернули на свою користь, реалізувавши їх та отримавши таким чином матеріальну вигоду, чим осквернили пам`ять померлих та спричинили моральні страждання близьким.
Крім того, у період часу з 17 березня 2016 року по 18 березня 2016 року ОСОБА_6 з попередньою змовою з ОСОБА_7 , повторно, з метою крадіжки металевих виробів, прибули на територію центрального кладовища по вулиці Чехова, що в місті Мена Чернігівської області та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, демонструючи зверхнє ставлення до принципів суспільної моралі та до місця поховання тіл померлих, умисно, з корисливих мотивів, здійснили наругу над 29 могилами померлих: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_26 , ОСОБА_29 ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , та не знайшовши в даних могилах металевих предметів, здійснили наругу над могилами померлих ОСОБА_45 та ОСОБА_46 , яка відповідно до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» виразилась у демонтуванні фрагменту металевої огорожі на могилах, який обернули на свою користь, реалізувавши його та отримавши таким чином матеріальну вигоду, чим осквернили пам`ять померлих та спричинили моральні страждання близьким.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, захисників та обвинуваченого ОСОБА_7 , які не заперечували проти зміненої апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, підтверджений дослідженими під час розгляду в суді першої інстанції доказами, котрим місцевий суд дав належну оцінку, є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за частиною 3 статті 297 КК України, як наруга над могилами, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, кваліфіковано місцевим судом правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Згідно наданої прокурором копії лікарського свідоцтва № 277 від

05 жовтня 2016 року, виданого Смілянським міжрайонним відділенням комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» Міністерства охорони здоров`я, ОСОБА_6 , 1998 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За змістом статті 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

З огляду на наведене, враховуючи, що ніким не ставиться питання про реабілітацію обвинуваченого ОСОБА_6 , вирок, в частині обвинувачення ОСОБА_6 , підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження.

Відповідно до частини 4 статті 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Частина 1 статті 70 КК передбачає, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Разом з тим, місцевий суд вирішуючи питання про призначення остаточного покарання не визначив його принцип, що тягне за собою зміну вироку в цій частині.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від

30 червня 1993 року, визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на наведе, слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 березня 2016 року, часу затримання (т.1 а.к.п.113) по 17 серпня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись пунктом 5 статті 284, статтями 404, 405, 407, 419, 417, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від

13 червня 2016 року, задовольнити.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від

13 червня 2016 року, щодо ОСОБА_6 скасувати.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 297 КК України закрити у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від

13 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання призначеного судом першої інстанції за частиною 3 статті 297 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі частини 4 статті 70 КК України, вважати засудженим ОСОБА_7 до остаточного покарання призначеного судом першої інстанції у виді позбавлення волі на строк 4 роки, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 05 квітня 2016 року.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 березня 2016 року по 07 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4