Справа № 317/2349/16-к
Пров. № 1-кп/317/192/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2016 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новопилипівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно всупереч інтересам військової служби в порушення вимог ст. ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 16 вересня 2014 року з метою ухилення від військової служби, не з`явився з відпустки на службу, а саме на бригадний полігон « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований поблизу АДРЕСА_1 , де тимчасово дислокувалась військова частина польова пошта НОМЕР_1 , ухиляючись від військової служби до 4 квітня 2016 року.
Суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України постановив не досліджувати докази відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого і вивчити матеріали кримінального провадження в частині, які характеризують особу обвинуваченого.
Проти такого порядку дослідження доказів не заперечують учасники судового провадження.
Будучи допитаним в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину і пояснив, що дійсно в квітні 2014 року він був призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією і зарахований до списку особового складу зазначеної частини та постановлено на всі види забезпечення. Після перебування в зоні антитерористичної операції восени 2014 року їх частину перевели на полігон " ІНФОРМАЦІЯ_2 " біля АДРЕСА_1 , провівши ротацію частин. Після цього в вересні 2014 року його відпустили з частини у короткострокову відпустку, з якої він у військову частину не повернувся. Тільки 4 квітня 2016 року він з`явився до військової прокуратури.
Також він пояснив, що не з`явився до військової частини тому, що він не бажав продовжувати військову службу, необхідно було працювати та піклуватися за хворою матір`ю. При цьому пояснив, що був ознайомлений зі Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, та усвідомлював наслідки неявки на місце служби. В скоєному щиро розкаявся.
Згідно з наказом № 4 від 28.04.2014 року солдата запасу ОСОБА_4 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_3 , зараховано водієм польової лазні НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 408 КК України за ознаками дезертирство, тобто нез`явлення з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 скоїв злочин середньої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проходження служби.
Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, є з`явлення із зізнанням, щире каяття.
Крім того, ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває..
Враховуючи вказані вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що він приймав участь в антитерористичній операції, є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період та на цей час не звільнений, зараз проживає з матір`ю, злочин вчинений під впливом тяжких сімейних обставин, суд вважає можливим призначити йому покарання з іспитовим строком.
Кримінальним правопорушенням шкоди матеріального характеру не завдано, тому цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Судових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз та речових доказів по даному кримінальному провадженню немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку один рік він не вчинить нового злочину.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи виконання покарань про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1