УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/9129/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
потерпілої: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у справі на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2016 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Домолоч Коростенського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано невинуватим у вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та виправдано.
в с т а н о в и л а:
Як зазначено у вироку, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 02.05.2015 року близько 11.00 год., знаходячись поблизу вулиці Козака с. Іскорость, Коростенського району, Житомирської області, на ґрунті неприязних відносин між ним та потерпілою ОСОБА_7 , наніс їй декілька ударів дерев`яною палицею в різні частини тіла, чим заподіяв легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я, у виді синця по передній та передньо - внутрішній поверхні верхньої частини правого стегна, синця по лівій боковій поверхні тазу, синця по зовнішній поверхні середньої частини правого плеча, синця по нижньому краю лівої лопатки, синця по передньо - внутрішній поверхні нижньої частини лівої гомілки, садна по нижньому краю правого колінника.
Його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України як умисні дії, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні.
Суд першої інстанції, мотивуючи прийняте рішення щодо виправдання обвинуваченого, оцінивши надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності дійшов висновку, що зібрані в кримінальному провадженні докази не доводять вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме заподіяння потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор, вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Вказує, що суд не врахував те, що потерпіла є людиною похилого віку, її стан здоров`я, а також те, що за сплином часу потерпіла ОСОБА_7 може давати дещо суперечливі покази та плутати події. Крім того, потерпіла дуже емоційно захищає в суді свої інтереси, бажаючи лише справедливості, оскільки остання вказувала в судовому засіданні, що ОСОБА_8 похвалявся їй та іншим жителям села про те, що йому нічого не буде за скоєне.
Також вказує, що судом не враховано те, що свідки, які були дійсно присутні під час конфлікту між ОСОБА_8 і потерпілою ОСОБА_7 не бажали свідчити, оскільки проживають всі в одному селі та не мають бажання сваритися ні з ОСОБА_8 , ні з ОСОБА_7 .
Вважає, що висновки суду про те, що зібрані в кримінальному провадженні докази не доводять вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: заподіяння потерпілій ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження суперечать фактичним обставинам справи. Суд не взяв до уваги належні, допустимі та достатні докази, які мали істотне значення по даній справі та безпідставно визнав невинуватість і виправдав ОСОБА_8 .
На його думку, під час судового розгляду кримінального провадження вина ОСОБА_8 доведена в повному обсязі.
Просив постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу, в розмірі 850 гривень.
Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати вирок і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, пояснення потерпілої ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою, зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Основою мотивувальної частини вироку є аналіз і оцінка досліджених судом доказів. При ухваленні вироку мають одержати оцінку всі докази, розглянуті в судовому засіданні: як докази, на підставі яких суд визнав установленими ті або інші обставини, так і ті з них, через які суд дійшов висновку, що деякі обставини не мали місці в дійсності. Прийняття одних і відхилення, неврахування інших доказів судом має бути вмотивованим. Підставою неврахування доказів є відсутність у відомостей про обставини кримінального правопорушення властивостей належності, допустимості або їх недостовірності.
Однак, суд першої інстанції, постановивши виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 , вказаних вимог закону не дотримався, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Суд проаналізував та надав оцінку у судовому рішенні доказам наданими стороною обвинувачення та стороною захисту, однак у своїх висновках суд допустив помилки щодо оцінки цих доказів, врахувавши лише відомості, які ставлять під сумнів доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та залишив без належної оцінки відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_8 кримінально караних дій щодо ОСОБА_7 .
Так, суд критично віднісся до показань потерпілої ОСОБА_7 вказавши на суперечності в її показаннях щодо часу спричинення їй тілесних ушкоджень та причетності до їх спричинення інших осіб, звернення її за медичною допомогою не відразу, а лише через деякий час, а також її поведінку у суді, а зокрема неодноразові висловлювання, що на думку суду свідчать про її корисливу зацікавленість.
Такі висновки суду як підставу для відхилення показань потерпілої, колегія суддів не може визнати достатніми та належними, оскільки наявність розбіжностей у її показаннях на досудовому розслідуванні та у суді об`єктивно могла бути викликана її віком (1942 року народження), тривалим часом, що минув з моменту з цих подій, а також, як вона зазначає, продовженням вчинення протиправних дій обвинуваченим і в послідуючому, а саме 06.05. та 09.05.2015 року.
Натомість суд залишив без уваги те, що показання потерпілої ОСОБА_7 щодо конфлікту з застосуванням фізичної сили обвинуваченим саме 02.05.2016 р. підтвердив і сам ОСОБА_8 , вказавши, що відібрав у потерпілої палицю, а її відштовхнув, а також свідок ОСОБА_9 , яка пояснювала, що почула крик про бійку та побачила, що Меленівська впала, а в послідуючому вона жителям села показувала синці».
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що жінка повідомила йому про своє побиття ОСОБА_8 та його дружиною прийшовши з сільського пасовища та показувала синці, яких раніше на ній не було. Та обставина, що у показаннях останнього дещо різнився час, коли його дружина звернулась за медичною допомогою, з огляду на вік свідка та час який минув від цих подій не може бути визнаний достатньою підставою для сумніву в об`єктивності повідомлених цим свідком обставин.
З висновків судово-медичних експертиз №263, 41 слідує, що тілесні ушкодження у виді синця по передній та передньо - внутрішній поверхні верхньої частини правого стегна, синця по лівій боковій поверхні тазу, синця по зовнішній поверхні середньої частини правого плеча, синця по нижньому краю лівої лопатки, синця по передньо - внутрішній поверхні нижньої частини лівої гомілки, садна по нижньому краю правого наколінника могли утворитись в термін 1-2 доби до одного тижня внаслідок дії від тупих твердих предметів, а їх характер та локалізація не суперечить показанням потерпілої на слідчому експерименті. Експерт виключив можливість утворення зазначених ушкоджень в результаті її власної необережності, самотравмування, падіння з висоти власного зросту.
Натомість суд фактично надав критичну оцінку зазначеними висновкам судово-медичних експертиз, вказавши на розбіжності у висновках експертиз, наявність протиріч, а зокрема щодо можливого часу спричинення цих ушкоджень потерпілій 06.05.2015 року та неможливості їх заподіяння за обставин вказаних при проведенні слідчого експерименту.
Суд дійшов висновку про неможливість отримання потерпілою ОСОБА_10 виявлених тілесних ушкоджень 02.05.2015 р. за обставин показаних нею при проведенні слідчого експерименту та обґрунтував свій висновок показаннями експерта ОСОБА_11 якому у суді були надані для огляду фототаблиці цієї слідчої дії зазначивши, що експерт визнав неможливим заподіяння їй тілесних ушкоджень за обставин, що вона вказала.
Однак суд, на думку колегії суддів, не врахував, що при проведенні зазначеної слідчої дії потерпіла зазначала, що не пам`ятає скільки їй нанесли ударів, оскільки після удару по спині втратила свідомість, зазначала, що били її у різні частини тіла:ноги, тулуб.
Допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_11 , в своїх показаннях вказав, що механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , в цілому відповідає її поясненням, а по доданих фото таблицях, лише умовно можна судити, що показувала потерпіла, оскільки в її руках не палиця, вона не торкається до спини тошо.
Суд визнав достатніми для висновку про недоведеність причетності ОСОБА_8 до спричинення тілесних ушкоджень потерпілій 02.05.2016 р. показання експерта, однак залишив без оцінки висновки судово - медичних експертиз проведених цим експертом, в яких він категорично ствердив, що час, локалізація виявлених тілесних ушкоджень узгоджується з показаннями потерпілої.
При цьому, суд не врахував, що за наявності суперечностей у висновках експертиз, чи їх невідповідності іншими матеріалами справи, що викликають сумнів у їх правильності він був вправі за власною ініціативою доручити проведення експертизи іншому експерту чи групі експертів задля усунення всіх сумнівів.
За таких обставин, коли у судовому рішенні не одержали належну оцінку всі докази, судове рішення не можна визнати законним, обґрунтованим і вмотивованим у зв`язку з чим воно не може залишатись в силі та підлягає скасування у зв`язку з істотним порушенням кримінального-процесуального закону.
Враховуючи, що суд першої інстанції припустився істотних порушень кримінального процесуального закону, які суд апеляційної інстанції самостійно виправити не в змозі, виходячи з меж поданих апеляційних скарг, позиції прокурора в суді апеляційної інстанції, відсутності клопотань про дослідження доказів та визначених ч.3 ст. 404 КПК України правових підстав для їх дослідження в суді апеляційної інстанції, колегія суддів, керуючись положеннями ч.6 ст. 9 КПК України, вважає за необхідне призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.
Суду першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі докази по справі та прийняти законне і обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, перевіривши та надавши оцінку іншим доводам апеляційної скарги прокурора.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у справі задовольнити частково.
Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 серпня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: