н/п 1-кс/640/8382/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" листопада 2016 р. . м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
Слідчий слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 31.10.2016 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , про накладення арешту на автомобіль «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 29.10.2016 близько о 16:00 на перехресті вул. П. Шлях вул. Наріманова м. Харкова, автомобілем «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , був скоєний наїзд на пішохода ОСОБА_7 з послідуючим наїздом на перешкоду у вигляді стовпа електромережі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоход ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, тупа травма живота, перелом правої голені, а водій ОСОБА_6 знаходячись в алкогольному стані - закритий перелом нижньої треті правої голені, забій грудної клітини. З вищезазначеними тілесними ушкодженнями останніх було доставлено до ХМКЛШНМД ім. Мещанінова. 30.10.2016 ОСОБА_7 від отриманих травм померла в ХМКЛШНМД ім. Мещанінова.
29.10.2016 з 18:15 до 19:20 в ході огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_1 на вищезазначеній ділянці дороги, слідчим відділу СУ ГУ Національної поліції в Харківській області майором поліції ОСОБА_8 був оглянутий та вилучений, який має сліди механічних пошкоджень, які утворились в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, враховуючи положення ст.98 КПК України, автомобіль «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу, з метою з`ясування, параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
Орган досудового розслідування зазначає, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу як речового доказу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку близьких рідних загиблого, які заінтересовані у результатах кримінального провадження як особи які в подальшому можуть бути залучені як відповідачі по цій справі, на підставі вказівок прокуратури Харківської області.
В судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання, просила його задовольнити.
В судове засідання власник майна ОСОБА_5 судове засідання не з`явилася, причини не явки не повідомила. Згідно наданого слідчим ОСОБА_3 рапорту, слідчим були здійснені всі заходи для повідомлення власника майна ОСОБА_5 про день, час, місце розгляду клопотання. Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів .
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 2106», р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_5 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобілю «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_1 , на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1