Ухвала іменем україни

09 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002577, за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 03 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсона, котра мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

в с т а н о в и л а:

вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2015 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Постановлено стягнути на користь держави 4980, 09 грн. судових витрат. Частково задоволено цивільний позов потерпілого, стягнуто на його користь 40 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 03 грудня 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_6 скасовано в частині відмови в задоволенні цивільного позову про стягнення вартості протезування на користь потерпілого ОСОБА_8 .

Виділено матеріали в цій частині в окреме провадження та призначено судовий розгляд в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції.

В решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду справи в суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, всупереч вимогами ст. 419 КПК України доводи апеляційної скарги потерпілого не викладено в ухвалі, та належним чином не перевірено. Зокрема, потерпілий скаржився на неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону, ст. 75 КК України, що потягло м`якість призначеного засудженій покарання. Поза увагою апеляційного суду залишилися доводи скарги про те, що в порушення вимог ч. 3 ст. 349 КПК України потерпілому не було роз`яснено наслідки розгляду кримінального провадження без дослідження доказів, що він не зможе оскаржити ці обставини в суді.

ОСОБА_6 визнано винною у тому, що вона 15 вересня 2014 року керуючи автомобілем «Mitsubisi Lanser при здійсненні повороту з вул. 1-го Травня у м. Гола Пристань Херсонської області в порушення Правил дорожнього руху, не надала перевагу в русі мотоциклу під керуванням ОСОБА_8 , внаслідок чого здійснила на нього наїзд. У результаті ДТП потерпілому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 та кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 286 КК України у касаційній скарзі прокурором не оспорюється.

Доводи скарги прокурора про неправильне застосування судом кримінального закону, що потягло невідповідність призначеного засудженій покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винної, істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Як убачається з вироку суду, журналу судового засідання та технічного запису ОСОБА_6 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, не оспорювала фактичні обставини справи.
Суд, з`ясувавши добровільність такої позиції обвинуваченої та думку інших учасників кримінального провадження, роз`яснив порядок розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та наслідки такого розгляду.
Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_9 видно, що потерпілий не погоджувався із частковим задоволення його цивільного позову та вважав неправильним застосуванням кримінального закону, а саме ст. 75 КК України при призначенні засудженій покарання.
Наведені доводи апеляційної скарги потерпілого було викладено в ухвалі суду і ретельно перевірено судом апеляційної інстанції, внаслідок чого їх частково задоволено.
Разом із тим, залишаючи без зміни призначене засудженій покарання за вироком суду, колегія суддів апеляційного суду, мотивувала належним чином прийняте рішення.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи рішення у вироку щодо ОСОБА_6 про застосування положень ст. 75 КК України суд виходив із названих вимог закону.

Судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та його наслідки, дані про особу засудженої та обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують.

Зокрема, ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, вчинила тяжкий злочин з необережності, взято до уваги, що засуджена відшкодувала матеріальні збитки потерпілому в сумі 16 000 грн., те, що прокурор орієнтував суд на застосування при призначенні покарання ст. 75 КК України.
Щире каяття ОСОБА_6 та часткове відшкодування шкоди визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання винній і наряду з позитивними даними про особу, дали підставу вважати, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

У зв`язку із наведеним, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів касаційного суду не вбачає.

Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду від 03 грудня 2015 року, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції дотримався вимог ст. 419 КПК України, ретельно перевірив доводи апеляційної скарги цивільного відповідача, та дав на них вичерпну відповідь.

Ухвала Апеляційного суду Херсонської області від 03 грудня 2015 року відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Доводи касаційних скарг і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення інших вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судових рішень.

Керуючись ст.ст. 433-436 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 03 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_10