Провадження № 11-кп/792/659/16
Справа № 676/3049/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене 21 липня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001539, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2016 року,-

В с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2016 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше судимого:

- 16 червня 2005 року Тернопільським міським судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України на вісім років позбавлення волі;

- 30 січня 2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України на один рік сім місяців позбавлення волі;

- 27 травня 2016 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2016 року, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Постановлено на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 20 травня 2016 року по 14 липня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі два відбитки пошкоджених вхідних дверей, які зберігаються в кімнаті речових доказів Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області, після набрання вироком законної сили постановлено знищити.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в загальній сумі 1442,38 грн. за проведення по справі судових експертиз із них:

- 263,88 грн. за проведення товарознавчої експертизи;

- 589,25 грн. за проведення судово-трасологічої експертизи;

- 589,25 грн. за проведення судово-трасологічної експертизи.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

За вироком суду, ОСОБА_7 , близько 01.30 год. 20 липня 2015 року знаходячись в дворі будинку по АДРЕСА_3 , з метою крадіжки чужого майна, зірвав скоби вхідних дверей, проник в підвальне приміщення даного будинку, де з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно викрав велосипед марки «АРДІС СТРІКЕР АМТ», вартістю 3000 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на вказану суму.

Близько 02.00 год. 21 липня 2015 року, в дворі будинку по АДРЕСА_4 , з метою крадіжки чужого майна, зірвав навісного замка вхідних дверей, проник в підсобне приміщення, де з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно викрав велосипед марки Україна, вартістю 1777,48 грн., велосипед марки «Мс Кензе HiЛЛ 700», вартістю 1500 грн., набір інструментів для ремонту автомобіля, вартістю 300 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 3577,48 грн.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити, та призначити йому покарання без застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки на його думку суддя місцевого суду прийшов до неправильного висновку призначивши йому покарання саме на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з застосуванням принципу часткового приєднання невідбутої частини покарання. Вважає, що суд не в повній мірі врахував всі обставини справи, що обвинувачений сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому, у нього є малолітній син, який потребує його допомоги, та на даний час перебуває під опікою сторонніх людей, та при призначенні покарання не застосував положення ст. 69 КК України, просить пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 в підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який просить вирок суду в порядку ст. 404 КПК України змінити, вказавши додатково відомості про всі судимості обвинуваченого, та в порядку ст. 404 КПК України, змінити вирок в частині визначення судом строку зарахування часу попереднього ув`язнення з розрахунку, передбаченого ч. 5 ст. 72 КПК України, в решті вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в таємних викраденнях чужого майна (крадіжках) потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вчинених повторно, поєднани[ з проникненням у приміщення, за викладених в вироку обставинах, грунтуються на зібраних в провадженні та досліджених в судовому засіданні доказах, відповідають фактичним обставинам справи і не оспорюються учасниками процесу.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. 65 КК України, належним чином умотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Твердження апелянта про наявність підстав для об`єднання в одне провадження цього провадження, в якому було ухвалено оскаржуваний вирок та яке надійшло до суду 16 червня 2016 року) та провадження № 1кп/676/62/16 (в якому судом 27 травня 2016 року вже було ухвалено вирок) суперечить положенням ст. 334 КПК України.

Покарання ОСОБА_7 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.

Обираючи покарання ОСОБА_7 , суд вірно врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими злочинами; обставинами, що пом`якшують його покарання, суд врахував щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, сприяння розкриттю злочину; відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин. Суд врахував обставини справи, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліках в лікарів нарколога та психіатра, відшкодував завдану шкоду, має на утриманні неповнолітню дитину, позиції потерпілих, та призначив обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України покарання в виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції.

Суд першої інстанції при обранні виду та строку покарання в повній мірі врахував всі обставини, в тому числі і ті на які посилається апелянт: наявність в обвинуваченого неповнолітньої дитини, щире каяття, відшкодування шкоди, сприяння розкриттю злочину. Доводи апелянта про наявність підстав для призначення покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією цієї статті, на увагу не заслуговують, позаяк обставини, передбачені ч. 1 ст. 69 КК України, за яких можливе призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, в даному провадженні відсутні; а обставини, на які посилається апелянт, давали суду підстави для призначення покарання в виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч. 3 ст. 185 КК України. Обгрунтованих підстав для застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим при визначенні остаточного покарання, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України (зважаючи на встановлені в провадженні дані щодо його особи), апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом.

Своє рішення про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання в виді трьох років позбавлення волі та призначення остаточного покарання з дотриманням вимог ч. 4 ст. 70 КК України в виді трьох років одного місяця позбавлення волі, суд першої інстанції належним чином мотивував і колегія суддів вважає таке рішення переконливим, та вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За таких обставин, враховуючи викладене, колегія суддів не може погодитись з твердженням обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення йому судом явно несправедливого покарання внаслідок його суворості. Призначене покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи прокурора в судовому засіданні про зміну вироку суду в порядку ст. 404 КПК України, та доповнення вироку суду першої інстанції посиланням на всі судимості обвинуваченого, не зазначені в вироку суду першої інстанції, не враховуються судом, зважаючи на відсутність з цього приводу апеляційної скарги прокурора. В силу ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційних вимог, лише якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі підлягає зарахуванню період попереднього ув`язнення обвинуваченого з часу ухвалення судом першої інстанції вироку суду до набрання вироком законної сили, тобто до часу ухвалення апеляційним судом рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги обвинуваченого, вказані обставини не потребують зміни вироку суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок постановлений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 , без зміни.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку: одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, період часу з 15 липня 2016 року по 22 вересня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з дня вручення її копії.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2