АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/2460/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 636/8976-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5

- за участю прокурора ОСОБА_6

- обвинуваченого ОСОБА_7

- захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 18 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець сел. Червоний Яр, Балаклійського району, Харківської області, українець, громадянин України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, без позбавлення права керування транспортними засобами.
До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України в Харківській області (№27).
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахується з 18 серпня 2016 року.
Стягнуто з ОСОБА_9 в дохід Державного бюджету України витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз від 14.01.16 №9961 у сумі 1537,50грн., №985/15 від 07.12.15 у сумі 736,56грн., а всього витрат на залучення експерта на суму 2274,06грн. (дві тисячі двісті сімдесят чотири гривні 06 коп.).
Позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду, завдану злочином у сумі 16424грн. (шістнадцять тисяч чотириста двадцять чотири гривні 00коп.), та моральну шкоду у сумі 200 000,00 (двісті тисяч гривень 00 коп.). В іншій частині позову відмовлено.
Доля речових доказів вирішена відповідно до ст. 100 КПК України.

Як встановлено вироком, 22 серпня 2015 року близько 18-10 години, ОСОБА_9 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, керував технічно справним автомобілем «Опель-Кадет», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, на якому рухався по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» зі сторони м. Ізюм в напрямку м. Харкова, чим грубо порушував п.п. 2.1.-а), 2.9-а) Правил дорожнього руху України, згідно яких:
п.2.1. - Водій механічного транспортного засобу повинен мати про собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
п.2.9 - Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Під час руху ОСОБА_9 в районі 572км +100м з метою виконання повороту ліворуч зупинив керований ним автомобіль «Опель-Кадет» на своїй смузі руху, надаючи дорогу автомобілям, що рухалися у зустрічному напрямку.
Після цього ОСОБА_9 поновив рух вперед та почав виконувати поворот ліворуч, не переконавшись в безпечності маневру, та не надавши дорогу автомобілю «Хаммер» без р/н під керуванням водія-солдата ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку, чим ОСОБА_9 грубо порушив вимоги пунктів 10.1. та 16.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких:
п.10.1. «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п.16.3 «перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч»,
в результаті чого на смузі руху автомобіля «Хаммер» відбулося зіткнення вищевказаних автомобілів.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 , який в момент зіткнення знаходився в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні автомобіля «Опель-Кадет», отримав тяжкі тілесні ушкодження голови у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливом під тверду мозкову оболонку та в тім`яно-віскову ділянку, тулубу - у вигляді закритої травми грудної клітини з розривом серцевої сорочки, забоєм серця, переломом лівої ключиці та переломом ребер, а також живота у вигляді розриву печінки з крововиливом у брюшну порожнину, від яких 23 серпня 2015 року настала смерть останнього.
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_9 полягає в тому, що він, керуючи транспортним засобом, не маючи посвідчення водія на керування транспортними засобами, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перед початком руху та виконанням повороту ліворуч не переконався в безпеці маневру, не надав дорогу транспортному засобу, який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення вищевказаних транспортних засобів, при якому пасажир ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить пом`якшити вирок районного суду, призначити йому покарання більш м`яке чим те, що призначив районний суд, та застосувати до нього вимоги ст.ст.75, 76 КК України.
На думку обвинуваченого, суд першої інстанції не в повному обсязі врахував його особу та обставини по справі, що пом`якшують його вину.
Вислухавши доповідь судді, обвинуваченого та його адвоката, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія судді вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. з наступного.
Судове рішення згідно із ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Дане рішення суду першої інстанції колегія суддів переглядає відповідно до ст.404 КПК України, тобто, в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, підтверджується сукупністю доказів, зібраних судом у ході судового слідства в установленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, яким дана належна правова оцінка.
Так, обвинувачений у судовому засіданні визнав, що він 22.08.2015 року, будучи у стані алкогольного сп`яніня, не маючи посвідчення на право керування транспортним заходом, їхав на автомобілі «Опель-Кадет», який належав ОСОБА_12 , трасою «Київ Харків-Довжанський» в столрону м. Харкова.
Перед поворотом на с. Волохів Яр у колоні автомобілів, яка рухалася в сторону м. Ізюм, він побачив проміжок, і почав рухатися наліво, але в цей момент трапилося зіткнення з автомобілем «Хаммер», який рухався у зустрічному напрямку.
Вина обвинуваченого у скоєнні ДТП підтвердилася у судовому засіданні показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які суд першої інстанції визнав належними і допустимими.
Такими ж належними і допустимими суд першої інстанції визнав протокол огляду місця ДТП, висновки судмедекспертизи про причину смерті потерпілого ОСОБА_13 , протокол огляду відеорегістратора та відеозапис з нього про регістрацію даного ДТП, висновки судової авто- товарознавчої експертизи, висновки судової авто - технічної експертизи, згідно з яких дії обвинуваченого ОСОБА_19 не відповідають вимогам «Правил дорожнього руху…», висновки комісійної судово-медичної та авто технічної експертиз, дані токсикологічного дослідження, згідно з якими обвинувачений в момент ДТП був у стані алкогольного сп`яніння, і які у своїй сукупності зі свідченнями свідків у суді доводять вину ОСОБА_9 у скоєнні ним ДТП, тобто, злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Суттевих порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б були безперечними обставинами для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.
Юридична кваліфікація дій ОСОБА_9 відповідає тому, що ним фактично було скоєно, і є правильною.
Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до ст.65 КК України в межах, встановлених санкцією ч.2 ст.286 КК України, у відповідності до вимог Загальної частини КК України, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, який має двох малолітніх дітей, не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння, прав керування транспортним засобом не має, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Крім того, суд першої інстанції обгрунтовано послався на вимоги п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту,…» при призначенні додаткового покарання за скоєний злочин, вказавши, що оскільки обвинувачений не мав права керування транспортними засобами, то таке позбавлення його права є неможливим.
Також законним та обґрунтованим колегія суддів визнає твердження суду першої інстанції про неможливість застосування до Максімєнка ст.75, 76 КК України, оскільки суд визнав, що застосування вищевказаних статей КК України неможливо із-за того, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого допустив скоєння ДТП, не мав прав на керування цього транспортного засобу, і результатом чого наступила загибель ОСОБА_12 .
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що покарання у виді реального позбавлення волі Максімєнку з урахуванням наслідків ДТП послугує виправленню обвинуваченого та попередженню скоєння ним нових злочинів, і вважає їх законними та обґрунтованими.
Що ж стосується доводів апелянта у своїй апеляційній скарзі відносно сум матеріальної та моральної шкоди, які були стягнуті з нього на користь ОСОБА_10 , то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи із принципу розумності і справедливості правильно та обґрунтовано стягнув ці кошти, тому підстав для зміни цих сум колегія суддів не знаходить.
Також, колегія суддів не знаходить порушень судом першої інстанції вимог ч.4 ст.374 КПК України, відповідно до якої суд при постанові вироку повинен винести рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Необгрунтованими колегія суддів визнає і посилання обвинуваченого на те, що судом першої інстанції необґрунтовано, на його думку, його захиснику було відмовлено у проведенні судової автотехничної експертизи, надання захиснику відеозапису з відео регістратора, про визнання схеми ДТП та відеозапису відеорегістратора неналежними доказами.
Але, як вбачається із вироку суду і матеріалів кримінального провадження, запис відео регістратора була продемонстрована у судовому засіданні, і сам обвинувачений визнав її як достовірною.
Що ж стосується других апеляційних доводів апелянта, то їм суд першої інстанції у своєму вироку дав належну оцінку, з якою погоджується і колегія суддів.
Так, матеріали кримінального провадження містять ухвалу суду першої інстанції (а.с. 94-95), згідно з якою суд першої інстанції відмовив адвоката у проведенні судової авто технічної експертизи задля оцінки дій водія автомобіля «Хаммер» під час ДТП, і на яку посилається у своїй апеляції обвинувачений.
Колегія суддів вважає, що цією ухвалою суд обґрунтовано і законно відмовив у проведенні такої експертизи із-за відсутності підстав для такого проведення, і колегія суддів вважає ці доводи обґрунтованими.
Також колегія суддів вважає за необхідно зарахувати Максімєнку строк його попереднього ув`язнення у відбутий строк на підставі ч.5 ст.72 КК України.
Не вбачаючи підстав для зміни вироку суду першої інстанції, колегія суддів апеляційну скаргу обвинуваченого вважає за необхідне залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 404,405,407, 418,419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 18.08.2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним за ч.2 ст.286 КК України, і йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 6 міс. позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 18.08.2016 року до 01.12.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя

Судді -