Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
28 липня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000531, щодо

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 10.04.2014 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, 02.06.2014 року Острозьким районним судом Рівненської області, за ч.1 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання, з іспитовим строком 3 роки, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, покарання за даним вироком та з врахуванням вироку Острозького районного суду Рівненської області від 10.04.2014 року, визначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

на вирок Острозького районного суду Рівненської області від 12 травня 2016 року, з участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА :
Вироком Острозького районного суду Рівненської області від 12 травня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним за ч.2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 2 /два/ роки.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України остаточне покарання призначено ОСОБА_5 частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Острозького районного суду від 02.06.2014 року та призначено остаточне покарання у виді 5 /п`яти/ років 1/одного/ місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 вирішено рахувати з дня взяття його під варту, а саме з 25.04.2016 року відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

Судом вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, а саме : 10.04.2014 року Острозьким районним судом Рівненської області, за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, 02.06.2014 року Острозьким районним судом Рівненської області, за ч.1 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання, з іспитовим строком 3 роки, відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, покарання за даним вироком та з врахуванням вироку Острозького районного суду Рівненської області від 10.04.2014 року. Визначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та продовжив свою злочинну діяльність, повторно вчинив умисний злочин.

Так, ОСОБА_5 , переслідуючи ціль таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в нічний час, у період з 14 по 23 грудня 2015 року, маючи єдиний умисел на викрадення всього паркану із чорного металу, яким була загороджена територія домоволодіння за адресою : АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 , викрав 7 секцій вказаного паркану вагою 304,5 кг, вартістю 2 грн. 50 коп. за 1 кг на загальну суму 716 грн. 25 коп., в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

У поданій обвинуваченим ОСОБА_5 апеляційній скарзі, вважає вирок суду від 12.05.2016р. винесеним з порушенням вимог кримінального законодавства. Вказує на те, що в судовому засіданні 12.05.2016р. він не зрозумів повністю суті п.3 ст. 349 КПК України, через що дав згоду на спрощену процедуру розгляду справи. Просить звернути увагу на те, що він перебуває на "Д" обліку в психіатричному кабінеті з діагнозом легка розумова відсталість, прогресуючий імбіцизм. Вказує на те, що страждає на дисоціальний розгляд особистості. По цій причині він не зрозумів суті запропонованої йому процедури.

Крім того зазначає про невідповідність фактів стосовно причинених ним збитків та звертає увагу на те, що потерпілий був згідний заключити з ним примирення і відмовитись від будь-яких претензій.

Просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги - з без задоволення , дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на перевірених судом, за згодою учасників судового провадження, в порядку ч. 3 ст.349 КПК України доказах.
Підставою для застосування положень ст.349 КПК України є наявність неоспорених жодним з учасників кримінального провадження обставин вчинення кримінального правопорушення та відсутність заперечень з їх боку щодо дослідження пов`язаних з ними доказів. При цьому суд в обов`язковому порядку зобов`язаний з`ясувати правильність розуміння вказаними особами змісту зазначених обставин та відсутність сумнівів у добровільності позицій учасників провадження і роз`яснити неможливість в подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд першої інстанції дотримався викладених вимог Кримінального процесуального Кодексу України, роз`яснивши належним чином обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки скороченої процедури судового розгляду.
Висновки суду про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка.
Фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст.407 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому виходячи зі змісту ст.404 КПК України, вони не перевіряються.
Що стосується доводів апелянта про порушення судом процесуальних норм, зокрема, те що в судовому засіданні 12.05.2016р. обвинувачений не повністю зрозумів суть п. 3 ст. 349 КПК України, через що дав згоду на спрощену процедуру розгляду справи вони є безпідставними.
Як вбачається з вироку, журналу судового засідання та звукозапису судового провадження обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю.
Суд, відповідно до вимог ч. 1 ст.349 КПК України з`ясував обсяг доказів, які необхідно дослідити та з цим обсягом дослідження доказів обвинувачений погодився. Після чого, судом обвинуваченому ОСОБА_5 було належним чином роз`яснено правові наслідки, передбачені ч.3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження доказів, які ніким не оспорюються, що також обвинувачений зрозумів та проти цього не заперечував, як і не заперечував його захисник, який теж погодився на скорочену процедуру судового розгляду.
Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений перебуваючи на "Д" обліку в психіатричному кабінеті з діагнозом легка розумова відсталість, прогресуючий імбіцилізм та страждає на дисоціальний розлад особистості не зрозумів суті запропонованої йому процедури, а саме : правові наслідки, передбачені ч.3 ст. 349 КПК України.

Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта №17/16 від 20.01.2016р. проведеного КЗ "РОЦПЗН", ОСОБА_5 з дитинства страждає на розлад особистості (психопатію), що через виражену соціально-педагогічну занедбаність та делінквентну поведінку раніше лікарями-психіатрами розцінювалось як розумова відсталість, і що не підтвердилось даними подальшого клінічного спостереження. Дисоціальний розлад особистості не є власне психічним захворюванням, не має ознак психозу або недоумства, а є патологією характеру, і не позбавляє ОСОБА_5 здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на душевну (психічну) хворобу не страждає, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.80).

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про наявність підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції є безпідставні та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, яким місцевий суд дав належну оцінку.

Беручи до уваги вищенаведені доводи, колегія суддів підстав для зміни чи скасування вироку Острозького районного суду Рівненської області від 12 травня 2016 року, про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Острозького районного суду Рівненської області від 12 травня 2016 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення, строк перебування в Рівненському слідчому ізоляторі з 12 травня 2016 року по 28 липня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :
___________ ___________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3