Справа № 473/3568/16-к
Провадження №1-кс/473/760/2016
У Х В А Л А
"01" грудня 2016 р. м. Вознесенськ
Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И Л А:
29.11.2016 р. до суду звернувся прокурор Вознесенської місцевої прокуратури із клопотанням про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків букального епітелію (слини) у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Так, допитана 13.04.2016 р. в якості потерпілої неповнолітня ОСОБА_6 пояснила, що друг її сім`ї ОСОБА_4 , з яким знайома з 2013 р., вмовив її вступити з ним в інтимні стосунки, що мало місце приблизно три рази протягом жовтня 2015 р.
Мати неповнолітньої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , допитана 12.04.2016 р. в якості свідка, надала аналогічні доньці пояснення.
ОСОБА_8 , допитаний 25.04.2015 р. в якості свідка, заперечив інтимні стосунки із неповнолітньою ОСОБА_6
25.04.2016 р., під час повторного допиту в якості свідків, заявниця ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_6 повідомили, що жодних претензій до ОСОБА_9 не мають, фактично інтимні стосунки ОСОБА_6 мала із іншою особою.
25.04.2016 р. заявниця ОСОБА_7 звернулася до Вознесенського відділу поліції із заявами про відмову від проходження судово-медичної та судово-психіатричної експертиз її донькою, просила справу закрити.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у неповнолітньої ОСОБА_6 народився син ОСОБА_10 .
Додатково допитана 11.11.2016 р. в якості свідка неповнолітня ОСОБА_6 повідомила, що фактично розпочала інтимне життя за рік до вагітності, мала три партнери приблизно її віку, хто є батьком її дитини вона не знає; власні свідчення змінила, оскільки не хотіла, щоб про це стало відомо її матері про це дізналася мати. Внаслідок того, що ОСОБА_6 не могла визначитися, від кого завагітніла, вона оговорила знайомого ОСОБА_4 . Крім цього, ОСОБА_6 відмовилась назвати своїх партнерів та не бажає встановлювати, хто є батьком її дитини.
11.11.2016 р. мати неповнолітньої ОСОБА_6 ОСОБА_7 , надала аналогічні доньці пояснення та додатково повідомила, що дізнавшись інтимні подробиці життя доньки ні до кого жодних претензій не має, знати хто є батьком її онука не бажає.
15.11.2016 р. правову кваліфікацію кримінального провадження змінено з ч.1 ст.156 КК України на ч.1 ст.155 КК України.
18.11.2016 р. прокурором винесено постанову про призначення молекулярно-генетичної експертизи відносно ОСОБА_9 , який 28.11.2016 р. письмово відмовився у добровільному порядку надавати біологічні зразки для її проведення.
В клопотанні прокурор посилається на те, що для забезпечення належного виконання завдань кримінального провадження під час досудового розслідування, необхідно провести молекулярно-генетичну експертизу з метою встановлення чи спростування факту біологічного батьківства ОСОБА_4 по відношенню до дитини неповнолітньої ОСОБА_6 - малолітнього ОСОБА_10 , у зв`язку з чим виникла необхідність у відібранні біологічних зразків букального епітелію ОСОБА_4 , які останній відмовляється надати добровільно.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав.
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився з невідомих причин; судом належним чином повідомлений про час і місце розгляду клопотання.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
В силу положень ч.ч. 1, 5 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із ч.3 ст.245 КПК України, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченим ст.241 КПК України. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони, що розглядається в порядку, передбаченому ст. ст. 160-166 КПК України, має право дозволити слідчому здійснити відбирання біологічних зразків примусово. Тобто, у слідчого судді відсутній обов`язок щодо надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків.
Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Стаття 28 Конституції України наголошує на тому, що кожен має право на повагу до його гідності, жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.
Відповідно до ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність.
В силу положень ст.8 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права.
В даному випадку, примусове відібрання біологічних зразків суперечитиме положенням ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Особа має право не свідчити проти себе, це право закріплюється у ст.18 КПК України, ст.63 Конституції України; крім того, на цьому наголошує рішення Європейського Суду з прав людини "Саундерс проти Сполученого Королівства" від 17.12.1996 p. Можливість не надавати біологічні зразки для проведення експертного дослідження є одним із видів права відмови свідчити проти себе, таке твердження відображене і у рішенні "Яллонг проти Німеччини". Також ч.3 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, встановлює, що право кожного при розгляді будь-якого пред`явленого йому кримінального обвинувачення як мінімум на такі гарантії не бути приневоленим до давання свідчень проти самого себе чи до визнання себе винним.
Крім цього, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини "Функе проти Франції" від 25.02.1993 р., неможливо здійснення по відношенню до особи будь-якого примусу з метою надання цією особою доказів, які згодом буде покладено в основу її обвинувачення.
Отже, не можуть бути вилучені біологічні зразки у свідка ОСОБА_4 з метою спростування його показань.
Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 108, 160, 162-164, 166, 245, 309 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А:
В задоволенні клопотання прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про надання дозвілу на примусове відібрання біологічних зразків букального епітелію (слини) у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення молекулярно-генетичної експертизи з метою встановлення чи спростування факту його батьківства по відношенню до малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: підпис: ОСОБА_1

Згідно оригіналу: суддя: