Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 1-48/11
Провадження № 1/490/3/2016
П О С Т А Н О В А
21 листопада 2016 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився у м. Душанбе Таджикістан, є таджиком, громадянином Таджикістану, здобув середню спеціальну освіту

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 355, частиною 1 статті 127 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 звинувачено у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 355, частиною 1 статті 127 Кримінального Кодексу України.

Після дослідження матеріалів кримінального провадження суд доходе висновку про те, що вказана кримінальна справа підлягає направленню на додаткове розслідування через суттєву неповноту, яка не може бути усунутою під час судового розгляду.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 64 Кримінально-процесуального Кодексу України 1960 року доказуванню під час досудового слідства підлягають, зокрема, обставини, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема - відомості про місце його проживання.

Матеріали справи свідчать, що під час розгляду кримінального провадження органи досудового слідства вважали встановленим, що ОСОБА_5 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, зібрані під час судового провадження докази свідчать про те, що цей підсудний має постійне місце проживання у Республіці Таджикістан на території Файзабадського району.

Цей недолік не дозволяє належним чином дотримати права підсудного під час судового розгляду, та усунення цієї вади під час судового розгляду кримінальної справи не є можливим.

Так, відповідно до статті 262 КПК України 1960 року участь підсудного у судовому розгляді є обов`язковою.

Частина 2 вказаної статті допускає розгляд справи за відсутності підсудного у виняткових випадках.

Але вирішуючи питання про можливість застосування цієї норми, суд, керуючись вимогами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, виходе з обов`язковості застосування на території України Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен обвинувачений має щонайменше право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу адвоката, обраного ним на власний розсуд (пп. "с" частини 3)), що передбачає обов`язкову участь обвинуваченого (підсудного) у судовому розгляді справи. Забезпечення цього права є однією з головних складових права на справедливий суд.

За такого обмеження цього права з ознаки самого лише розташування місця проживання обвинуваченого за межами України, як то пропонується у частині 2 статті 262 КПК України 1960 року, на цей час визнається неприпустимим; ця обставина на може бути визнана винятковою та такою, що надає суду право розглянути справу за відсутності підсудного.

Судом вживались заходи щодо забезпечення участі підсудного ОСОБА_5 у судовому засіданні.

Проте згідно отриманих судом повідомлень забезпечення явки обвинуваченого не є можливим, в екстрадиції ОСОБА_5 суду було відмовлено.

Відповідно до ст. 72 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах за таких обставин переслідування ОСОБА_5 має здійснюватись Республікою Узбекистан за зверненням компетентних органів України, але правом на таке звернення суд не наділений, з таким зверненням має право звертатись лише компетентні органи прокуратури.

Відповідно до статті 281 КПК України 1960 року суд, встановивши неповноту досудового розслідування, усунення якої з дотриманням прав сторін під час судового розгляду справи не є можливим, направляє справу на додаткове розслідування.

Прокурор проти направлення справи на додаткове розслідування не заперечує.

Керуючись ст. 281 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 355, частиною 1 статті 127 Кримінального Кодексу України - повернути на додаткове розслідування.
Під час додаткового розслідування необхідно слідчим шляхом додатково уточнити місце проживання ОСОБА_5 та здійснити передбачені законом заходи щодо звернення за його переслідуванням у Республіці Узбекистан.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва.

СУДДЯ = ОСОБА_6 =

29.11.2016