пр. № 1/759/7/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу по обвинуваченню ОСОБА_6 за ст.ст.307 ч.2, 310 ч.2, 317 ч.1 КК України та ОСОБА_7 за ст.310 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Підсудний ОСОБА_7 під час розгляду справи в суді заявив клопотання, в якому просить змінити йому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Своє клопотання ОСОБА_7 мотивує тим, що він тривалий час, а саме з 19.01.2015р. перебуває під вартою, а також, що має постійне місце проживання в м.Києві.

Суд, заслухавши думку прокурора, який вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає, думку інших учасників судового розгляду, які підтримали клопотання, прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.274 КПК України (в редакції 1960р.), під час розгляду справи суд, при наявності до того підстав, може своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо підсудного.

Пунк 1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

ОСОБА_7 перебуває під вартою в умовах Київського СІЗО з 19.01.2015р. без постановлення судового рішення по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. Разом з цим, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до свободи особистості. Також, згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу, саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані, тримання під вартою має задовольняти вимогам пропорційності (Рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року справа «Хайредінов проти України»).

Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від слідства та суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підсудного, не може запобігти ризикам його ухилення від суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу підсудному ОСОБА_7 з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 148, 151, 165, 274, 273, 281, 296 КПК України (в редакції 1960р.), ст.ст. 5, 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання підсудного ОСОБА_7 задовольнити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, звільнивши його негайно з під варти в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_7 не відлучатися із зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду та з`являтися до суду за першою вимогою.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: