Справа №645/8434/15-к
Провадження № 1-кп/645/154/16
ВИРОК
Іменем України
30 вересня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого- судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_14 ,

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_12 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0002068, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2015р., за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України,з неповною середньою освітою, не одруженого, не зареєстрованого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Буглів Лановецького району Тернопільської області, громадянина України, учня 2-го курсу Державного професійно-технічного навчального закладу № 25, не одруженого, раніше судимого 27.11.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, 25.08.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, учня 2-го курсу Державного професійно-технічного навчального закладу № 25, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_5 ,

- в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
03.08.2015р., близько 23.50 , ОСОБА_12 , неповнолітній ОСОБА_10 та неповнолітній на той час ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись навпроти будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , побачили раніше не знайомого ОСОБА_7 , який йшов по вулиці та на плечі якого висіла барсетка. ОСОБА_12 , діючи на підставі раптово виниклого спільного умислу на відкрите заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , підійшов до ОСОБА_7 спереду та бризнув речовиною зі сльозогінного балончика в очі потерпілому ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 , перебуваючи позаду від ОСОБА_7 , наніс ОСОБА_7 удар кулаком правої руки в потиличну частину голови, від чого потерпілий впав на землю та закрив обличчя руками.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 стали наносити ОСОБА_7 приблизно 20 ударів ногами та руками по голові та тулубу, в той час як потерпілий лежав на землі. Далі ОСОБА_7 , скориставшись тим, що ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 відволіклися на сторонніх осіб, які зробили їм зауваження, підвівся на ноги. Побачивши це ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 знову підійшли до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наніс йому удар лівою ногою по ногам, від якого ОСОБА_7 знов впав на землю на лівий бік, після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 продовжили наносити йому удари ногами та руками по обличчю та тулубу. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_7 відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 2153-С/15 від 05.08.2015р., було спричинено синці на голові, садна на голові, верхніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Далі ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що потерпілий лежить на землі та не чинить опір, зірвав з його плеча барсетку, вартість якої не представляє для потерпілого значної цінності, в якій знаходилося два мобільні телефони: «Samsung С 3322», вартістю відповідно до висновків судово-товарознавчої експертизи № 8068 від 28.08.2015р. 300 грн., та «Samsung Е 1225», вартістю відповідно до висновків судово-товарознавчої експертизи № 8068 від 28.08.2015р. 70 грн., таким чином відкрито заволодівши майном потерпілого ОСОБА_7 на загальну суму 370 грн.

Після цього ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зникли, спільно розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, проте були наздогнані цього ж дня потерпілим, сторонніми громадянами та працівниками міліції на станції метро «імені О.Масельського» в м.Харкові.

В судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину за обвинуваченням визнав частково. Пояснив суду, що 03.08.2015р. пізно у вечорі він, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 поверталися після сумісного відпочинку у сквері додому. По дорозі біля кіоску вони зустріли трьох чоловіків, з якими в них виник словесний конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_12 бризнув в обличчя одному з цих чоловіків газовим балончиком, сам ОСОБА_15 вдарив цього чоловіка, який є потерпілим ОСОБА_7 , лівою ногою по ногам, від чого той впав на землю. Потім вони побігли до метро. По дорозі ОСОБА_8 побачив, що у ОСОБА_10 сумку потерпілого, ОСОБА_10 в їх присутності став роздивлятися її вміст, знайшов там 1,50 грн. та мобільний телефон. Коли вони забігли у станцію метро, ОСОБА_10 передав йому чохол від мобільного телефону потерпілого. На платформі станції метро їх наздогнав потерпілий та охоронці метрополітену. В цей час ОСОБА_10 поклав мобільний телефон потерпілого на підлогу.

Обвинувачений ОСОБА_12 свою вину за обвинуваченням не визнав. Пояснив суду, що 03.08.2015р. після роботи відпочивав у сквері з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Біля 23.30 вони втрьох поверталися додому, йшли до метро, голосно розмовляли. По дорозі вони зустріли трьох чоловіків, які щось пили зі стаканів. Ці чоловіки стали погрожувати їм, казати, що повідривають їм голови, навіть хтось з них підняв руку для замаху. З метою оборони ОСОБА_12 бризнув в сторону їх обличчя газовим балончиком. Бачив, що ОСОБА_8 також комусь з чоловіків наніс удар. ОСОБА_12 бачив, що внаслідок конфлікту потерпілий ОСОБА_16 опинився лежати на землі, біля нього він бачив ОСОБА_10 , який взяв собі сумку потерпілого. Після цього вони знову пішли до метро. По дорозі ОСОБА_10 викинув сумку потерпілого, а перед цим щось з неї забрав собі, що саме ОСОБА_12 не бачив. Коли вони опинилися вже на платформі метрополітену, до них підійшли охоронці та потерпілий. ОСОБА_10 став намагатися передати йому який то мобільний телефон, проте він його не взяв. При цьому у ОСОБА_8 було знайдено чохол від мобільного телефону потерпілого.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 свою вину за обвинуваченням визнав частково. Пояснив суду, що 03.08.2015р. після роботи відпочивав у сквері з ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , пили безалкогольні напої. Пізно увечорі вони йшли до метро, викрикували патріотичні гасла. В цей час вони зустріли трьох чоловіків, які стали провокувати їх, обзивати героями, погрожувати. В зв`язку з цим ОСОБА_12 бризнув в сторону їх обличчя газовим балончиком, ОСОБА_8 комусь з чоловіків наніс удар кулаком, ОСОБА_12 наніс два удари потерпілому, який опинився на землі, ногою по корпусу. Після цього вони знову пішли до метро. По дорозі ОСОБА_12 дав йому який то мобільний телефон «Samsung», він подумав, що це телефон самого ОСОБА_12 та взяв собі. Коли вони опинилися вже на платформі метрополітену, до них підійшли охоронці та потерпілий. Тоді він віддав цей мобільний телефон потерпілому, та коли під`їхала електричка разом з ОСОБА_12 втік на ній, а ОСОБА_8 залишився на станції та був затриманий.

У фактично вчиненому обвинувачені щиро каялися, просили не позбавляти волі та суворо не карати, врахувавши, що в повному обсязі вони відшкодували потерпілому ОСОБА_7 завдану шкоду.

Суд вважає, що вина обвинувачених доведена дослідженими судом доказами.

Так, допитаний в суді потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що 03.08.2015р. біля 24.00 він шов з роботи, був тверезий, нікого не чіпав. В цей час позаду від нього йшли троє молодих хлопців, які є обвинуваченими по справі, вони викрикували патріотичні гасла та чіплялися до нього з питаннями за кого він. В цей час ОСОБА_12 бризнув йому в обличчя газовим балончиком, а з заду в потилицю з права наніс удар ОСОБА_8 , від якого він впав. Коли він опинився на землі, усі троє обвинувачених почали наносити удари роками та ногами по тулубу рукам, голові, нанесли не менш 20 ударів, били 2-3 хвилини.В цей час біля них проходили двоє чоловіків та зробили зауваження. ОСОБА_10 та ОСОБА_8 відволіклися в сторону, ОСОБА_12 покликав їх продовжити, бо потерпілий хотів підвестися. ОСОБА_8 наніс йому удар по нозі, від якого він знову впав. Проте йому знову нанесли удар по ногам, він знову впав и знову усі втрьох стали наносити йому удари. У потерпілого на плечі висіла сумка, в якій знаходилися два мобільних телефони. В процесі побиття вона впала, а в подальшому він побачив її в руках у ОСОБА_10 , коли нападники втікали. Потерпілий побіг за обвинуваченими, щоб повернути своє майно, при цьому кричав, що в нього викрали сумку. Потерпілий став їх наздоганяти, біля станції метро побачив свого знайомого, звернувся до нього за допомогою, а потім до охоронців метрополітену. За їхньою допомогою на платформі метрополітену був затриманий ОСОБА_8 , а інші обвинувачені встигли стрибнути до електрички і втекти.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_17 підтвердив суду, що 03.08.2015р. у вечірній час він відпочивав разом з обвинуваченими на вулиці. Вони пили пиво, декілька разів їздили за черговою порцією пива, усі були у незначному стані сп`яніння. Потім він пішов додому разом зі своєю дівчиною. В подальшому він дізнався від обвинувачених, що по дорозі додому в них сталася бійка, ОСОБА_10 вирвав у потерпілого сумку, в ній був мобільний телефон, який він намагався в метро віддати ОСОБА_8 та в метро ОСОБА_8 був затриманий.

Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що 03.08.2015р. у вечірній час вона відпочивала разом зі своїм хлопцем ОСОБА_17 та обвинуваченими на вулиці. Вони пили пиво, декілька разів ОСОБА_8 їздив за черговою порцією пива. Потім вони з ОСОБА_17 пішли додому. Через годину вона зателефонувала ОСОБА_12 , він був схвильований, казав, що ОСОБА_8 затримала міліція, що ОСОБА_10 вирвав у невідомого потерпілого барсетку, пропонував чохол від мобільного телефону ОСОБА_8 , а ОСОБА_12 взяти чужий мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що 03.08.2015р. він працював міліціонером у відділі охорони Харківського метрополітену, в той день охорону станції метро «імені О. Масельського» здійснював він та два охоронця фірми «Сафарі». У вечорі на станцію прийшов потерпілий по справі та сказав, що йому в обличчя бризнули газовим балончиком, побили та забрали барсетку, в якій було два мобільних телефона. Він вказував, що троє молодих хлопців, які перебувають на платформі станції, і є нападниками. На платформі було знайдено мобільний телефон потерпілого. Двоє з хлопців уїхали на електричці, а ОСОБА_8 прослідував за свідком до кімнати міліції.

Свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що 03.08.2015р. він здійснював охорону станції метро «імені О. Масельського». У вечорі, коли було темно, на станцію забігли три хлопця. Невдовзі на станцію зайшов потерпілий, в нього було розбито обличчя, він запитав куди побігла молодь. Разом з ОСОБА_21 вони пішли їх затримувати, проте затримали лише одного ОСОБА_8 , а двоє втекли. Коли вони піднімалися по сходам, побачили мобільний телефон, який належав потерпілому, сім карту від нього не знайшли. Потім приїхав наряд міліції.

Аналогічні покази дав суду свідок ОСОБА_22 , який також 03.08.2015р. здійснював охорону порядку на станції метро «імені О. Масельського».

Свідок ОСОБА_23 пояснив суду, що у вечорі 03.08.2015р. йому зателефонував його приятель ОСОБА_24 та повідомив, що бачив його кума ОСОБА_7 , якому в обличчя бризнули газовим балончиком, побили, він в крові, в нього відібрали барсетку та він намагається наздогнати нападників. Через 5-10 хвилин свідок прибіг до станції метро «імені Масельського» та спустився в низ. На платформі метро були обвинувачені, вони вели себе зухвало, кидалися на ОСОБА_7 та свідка. Двоє уїхали на електричці, ОСОБА_8 затримали. На сходах було знайдено мобільний телефон ОСОБА_7 в поламаному стані, який вилучила міліція. Другий телефон потерпілого не знайшли. ОСОБА_7 розповів, що коли він шов з роботи, на нього напали обвинувачені, стали бити та вихопили барсетку.

Із змісту протоколу огляду місця події, складеного 04.08.2015р. о 00.40 - 01.00, встановлено, що на станції метро «імені О.Масельського» на сходах до платформи було вилучено мобільний телефон «Samsung», а.с. 1-2 т.2.

Як пояснив в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 це один з двох мобільних телефонів, що знаходилися у барсетці, яка була викрадена в нього 03.08.2015р.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні не заперечував, що це саме він викинув на сходи вказаний телефон, проте в супереч іншим обвинуваченим посилався, що не знав, що телефон викрадений у потерпілого,вважав, що це телефон ОСОБА_25 . Обґрунтовано пояснити причину для чого він позбавлявся телефону свого приятеля пояснити суду не міг, спростувати розбіжності з показами інших обвинувачених також не міг.

Під час огляду телефону «Samsung С 3322» встановлено, що в ньому відсутня сім-карта, він перебуває у виключеному стані, має подряпини, а.с. 28, т.2.

Із змісту протоколу огляду місця події, складеного 04.08.2015р. о 01.10 - 01.20, встановлено, що в приміщенні Фрунзенського РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області в присутності понятих ОСОБА_8 добровільно видав чохол від мобільного телефону марки «Samsung», який, як він пояснив, він відібрав у незнайомого чоловіка, а.с. 4-5 т.2.

Суд приходить до висновку щодо необхідності визнання вказаного доказу недопустимим у сенсі положень ст.87 КПК України, приймаючи до уваги, що він отриманий з порушенням права неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 на захист та з порушенням права обвинуваченого бути повідомленим про своє право відмовлятися від давання показань та відповідати на запитання.

В той же час факт, що чохол від мобільного телефону потерпілого перебував саме у нього в судовому засіданні ОСОБА_8 не заперечував, проте наполягав, що отримав його від ОСОБА_10 на станції метро несвідомо, без мети заволодіти чужим майном, що на погляд суду, не є переконливим доводом на користь невинуватості.

Потерпілий ОСОБА_7 наполягав, що на час викрадення телефон був в робочому стані, яким чином та ким саме телефон був вимкнутий, де сім-карта з нього, обвинувачені пояснити суду не могли.

Під час слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілого, встановлено, що ОСОБА_7 під час досудового розслідування 16.09.2015р. в присутності судово-медичного експерту ОСОБА_26 , а також з виходом на місце події, пояснював обставини та механізм вчиненого відносно нього нападу та заволодіння його майном, а.с.48-53, 62-73 т.3

Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 останній в присутності судово-медичного експерту ОСОБА_26 пояснював механізм нанесення ним особисто тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , а.с.54-59 т.3.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 2153-с/15 від 05.08.2015р. у потерпілого ОСОБА_7 мали місце синці на голові, садна на голові, верхніх кінцівках. Ці пошкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів , за винятком саден, які утворилися за механізмом тертя-ковзання і могли бути отримані в строк в межах до 3-х діб до огляду. За ступенем тяжкості синці та садна викликали незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більш 6-ти днів, і за цією ознакою , відповідно до п.п.2.3.2 «Б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р., відносяться до легких тілесних ушкоджень, а.с.14,т.2.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 2789-с/15 від 17.09.2015р. показання потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час проведених за їхньою участю слідчих експериментів не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у потерпілого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а.с.60-61, т.3.

Як встановлено з протоколів пред`явлення особи для впізнання від 04.08.2015р. та 10.09.2015р. потерпілим ОСОБА_7 були впізнані ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 як особи, що 03.08.2015р. близько 23.30 наносили тілесні ушкодження та вирвали в нього барсетку з двома мобільними телефонами, а.с.18-22 т.2, а.с.26-30 т.3.

Як встановлено з протоколів пред`явлення особи для впізнання свідками ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_20 були впізнані ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 як особи, що 03.08.2015р. близько 23.30 наносили тілесні ушкодження та вирвали в нього барсетку з двома мобільними телефонами, а.с.110-114, 115-119, 120-123,124-128,129-133, 134-138,139-143, 144-148 т.3.

На підставі висновку судово-товарознавчої експертизи № 8068 від 28.08.2015р. встановлено вартість мобільного телефону марки «Samsung С 3322», вилученого 04.08.2015р., з урахування зносу у сумі 300 грн., та мобільного телефону марки «Samsung Е 1225» б/в в сумі 70 грн., а.с.24-25, т.2.

Судом досліджувалися протоколи одночасних допитів обвинувачених ОСОБА_10 ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_7 , слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 , слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , з яких вбачається, що обвинувачені надавали нестабільні покази щодо подробиць подій 03.08.2015р., по-різному викладали участь кожного з них у вчиненому злочині, зокрема під час проведення зазначених слідчих дій ОСОБА_8 , всупереч показам, наданим ним самим у суді, наполягав, що барсетку у потерпілого виривав ОСОБА_12 , ОСОБА_12 обшукував її зміст, коли вони тікали від потерпілого, а не обвинувачений ОСОБА_10 , на чому він та ОСОБА_12 наполягали у суді,а.с.56-62, 63-74,75-86 т.2.

В той же час із змісту показів ОСОБА_12 під час слідчого експерименту, та одночасного допиту ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , встановлено, що він зазначав, що особисто бачив як ОСОБА_10 , зривав барсетку з потерпілого ОСОБА_7 , вони втрьох втікали з викраденим майном, ОСОБА_10 в їх присутності роздивлявся по дорозі зміст барсетки та розпоряджався викраденим, а.с.2-15,74-79 т.3.

Аналогічні покази надавалися ОСОБА_12 та ОСОБА_8 під час їх одночасного допиту з ОСОБА_10 , в той час як сам ОСОБА_10 заперечував той факт, що він причетний до викрадення майна потерпілого, вказує, що з чужою барсеткою від потерпілого втікав ОСОБА_12 , ОСОБА_12 обшукував її вміст та віддав йому телефон «Samsung»з цієї барсетки, а.с.80-87 т.3. Тим самим, на думку суду, спростовуються покази самого обвинуваченого ОСОБА_10 , надані ним у суді, щодо його необізнаності кому належав вилучений на станції метро мобільний телефон «Samsung».

Матеріали справи свідчать, що 10.09.2015р. був складений протокол огляду газового балончику «Перець-4» «Ефективний засіб для самозахисту сльозоточивої та дратливої дії. Діє миттєво», якій відповідно до власноручної заяви обвинуваченого ОСОБА_12 від 10.09.2015р. був їм добровільно виданий як газовий балончик, який він застосовував під час нападу на ОСОБА_7 , а.с.16-17 т.3. Вказаний газовий балончик визнаний по справі речовим доказом, а.с.18-19 т.3. Підстав для визнання вказаного речового доказу в сенсі вимог ст. 87 КПК України суд не вбачає.

З врахуванням наведеного вище, дії обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене на попередньою змовою групою осіб.

Положеннями ч.1 ст.337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а тому передбачена диспозицією ч.2 ст.186 КК України кваліфікуюча ознака вчинення грабежу повторно обвинуваченому ОСОБА_10 , якій раніше засуджувався за вчинення аналогічного злочину, при кваліфікації його дій судом не враховується.

Доводи сторони захисту щодо наявності в діях обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_12 виключно ознак хуліганства та відсутності доказів на підтвердження вчинення відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 за попередньою змовою та сумісно з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 суд вважає необґрунтованими. При цьому зазначає, що при кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.186 КК України суд спирається, на суперечливість показів самих обвинувачених стосовно обставин вчиненого злочину, що пояснюється їх бажанням знизити міру відповідальності кожного з них особисто за фактичне вчинене. Проте сукупність досліджених під час судового розгляду доказів вказує, що без видимих причин удари раніш не знайомому потерпілому ОСОБА_7 діючи солідарно та послідовно стали наносити усі обвинувачені, поряд з цим для нападу ОСОБА_12 застосовував газовий балончик, інші обвинувачені мали реальну можливість зупинити ОСОБА_10 , який зривав з потерпілого, що лежав на землі, його барсетку, проте слідуючи спільному умислу обвинувачені розпочали втечу з місця вчинення злочину, по дорозі при обопільній згоді роздивлялися змістом викраденої барсетки, вирішували долю наявного в ній майна, розподілили його між собою, зокрема чохол та сам мобільний телефон. Достеменно знаючи, що потерпілий наздоганяє їх, ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_8 не зупинилися, не намагалися добровільно повернути викрадене у ОСОБА_7 майно, ОСОБА_8 був затриманий виключно завдяки намаганням самого потерпілого та втручанню сторонніх громадян та міліції, ОСОБА_12 та ОСОБА_27 від затримання уникнули, втекли на електричці метрополітену.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченими, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинувачених та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_12 встановлено, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, навчається, має постійне місце проживання, сім`ю, на наркологічному і психіатричному обліку не перебуває, за місцем навчання та мешкання в цілому характеризується з позитивного боку.
Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, злочин вчинив будучи неповнолітнім, навчається, має постійне місце проживання, сім`ю, на наркологічному і психіатричному обліку не перебуває, за місцем навчання характеризується як слабкий учень, що має шкідливі прихильності.
Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що він двічі засуджувався за вчинення аналогічних корисних злочинів, новий злочин вчинив в період іспитового строку, на наркологічному і психіатричному обліку не перебуває, має сім`ю та постійне місце проживання, проте за місцем навчання характеризується з негативного боку, батьками не контролюється.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених, відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення ними злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставиною, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 суд визнає добровільне відшкодування завданих потерпілому збитків.

При призначенні покарання обвинуваченим в межах санкції кримінального закону, яким передбачена відповідальність за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними правопорушення, а також дані, що характеризують їхню особу, наявність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.
При цьому, приймаючи до уваги вчинення злочину обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_8 вперше, їх молодий вік, наявність міцних соціальних зав`язків, добровільне відшкодування завданого потерпілому збитку та бажання останнього суворо не карати за вчинене обвинувачених, єдиний епізод вчиненого ними правопорушення, суд вважає необхідним та достатнім для їхнього виправлення та запобігання вчинення нових злочинів, призначити ОСОБА_12 та ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі без фактичної ізоляції від суспільства з іспитовим строком в порядку ст.75,104 КК України.

В той же час покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 , який, як встановлено судом має стійку схильність до вчинення протиправних діянь, раніш двічі засуджувався за вчинення аналогічних корисних навмисних злочинів проти чужого майна, новий злочин вчинив під час іспитового строку, призначеного йому вироком Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2014 р., суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів, призначити покарання у вигляді позбавлення волі з реальним відбуттям в місцях позбавлення волі. Крім того, до покарання, призначеного за вказаним вироком, з підстав, передбачених ст.71 КК України суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.08.2015р., яким за сукупністю злочинів було призначено покарання, за злочин, за який ОСОБА_10 був засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2014р.

В зв`язку з тим, що потерпілий ОСОБА_7 подав суду заяву про повне відшкодування завданих йому збитків позовні вимоги суд залишає без задоволення. Судові витрати, пов`язані з проведенням судово товарознавчої експертизи № 8068 від 28.08.2015 року у розмірі 615 грн. 00 коп. суд в рівних частинах стягує з обвинувачених на користь держави в особі експертного закладу.

Питання про речові докази суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 визнати винними в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186КК України, та призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі кожному.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю в один рік.
На підставі ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю в один рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на засуджених ОСОБА_12 , ОСОБА_8 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_10 за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 25.08.2015 р. і за сукупністю вироків ОСОБА_10 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з дня фактичного затримання.
Міру запобіжного заходу обвинуваченим до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді особистого зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 . А у випадку недостатності у неповнолітнього грошових коштів - з його батьків, на користь держави в особі Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. засл.проф. М.С.Бокаріуса по 205 грн. 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Речові докази по справі мобільний телефон «Samsung C 3322», чохол для мобільного телефону чорного кольору, що передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутими їх законному власнику; газовий (сльозоточивий) балончик «Перець-4», що знаходиться на відповідальному зберіганні в камері схову СУ ГУМВС України в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченим.

Суд роз`яснює обвинуваченим, захисникам, потерпілому, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий - суддя