УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/14/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.191 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
представників потерпілого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сусли Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, інваліда 2-ї групи, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.191 ч.2 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади керівника підприємства, установи або організації строком 1 рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 ч.1 п.п. 2-3 КК України зобов`язано ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 491 грн. 04 коп. процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області почеркознавчої експертизи.
Відповідно до затвердженої вироком суду угоди, розпорядженням голови Житомирської обласної ради від 6 березня 2014 року № 48-К ОСОБА_6 призначено виконуючим обов`язки директора комунального дитячого закладу оздоровлення і відпочинку «Орлятко» Житомирської обласної ради, і з 7 березня 2014 року він приступив до виконання цих обов`язків.
Відповідно до Положення про комунальний дитячий заклад оздоровлення і відпочинку «Орлятко» Житомирської обласної ради, затвердженого рішенням Житомирської обласної ради від 9 квітня 2013 № 834, ОСОБА_6 мав повноваження щодо розпорядження майном дитячого закладу і був зобов`язаний забезпечувати ефективне використання та зберігання переданого майна, за яке несе матеріальну відповідальність згідно з чинним законодавством України.
4 вересня 2014 року ОСОБА_6 у голови ліквідаційної комісії комунального підприємства «Світанок» Житомирської обласної ради ОСОБА_11 в приміщенні Житомирської обласної ради за адресою: м. Житомир, майдан Корольова 12, по акту приймання-передачі матеріальних цінностей отримав для комунального дитячого закладу оздоровлення і відпочинку «Орлятко» Житомирської обласної ради товарно-матеріальні цінності.
В порушення покладених обов`язків, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , отримавши матеріальні цінності, а саме: машину МРОЗ вартістю 326,36 грн.; холодильний шкаф ШХ 1,2 вартістю 59,99грн.; холодильний шкаф ШХ 0,56 вартістю 26,11грн.; холодильний шкаф ШХ 0,2 вартістю 32,17грн.; холодильний шкаф ШХ 0,8 вартістю 25,22грн.; електричну плиту вартістю 13,24грн.; електричний котел 12-П-40 вартістю 8,20грн.; привід вартістю 6,70грн.; електричні сковороди вартістю 42,36 грн., а також шкаф жарочний, духовку електричну, два металеві візки та праску, які балансової вартості не мають, до закладу оздоровлення і відпочинку «Орлятко» Житомирської обласної ради за адресою: вул. Лісова 53, с. Левків, Житомирського району, Житомирської області, не доставив, а умисно шляхом зловживання своїм службовим становищем незаконно відчужив вказані речі на свій власний розсуд невстановленій слідством особі, вчинивши таким чином розтрату чужого майна, чим заподіяв матеріальної шкоди комунальному дитячому закладу оздоровлення і відпочинку «Орлятко» Житомирської обласної ради на загальну суму 540,35 грн.
Своїми умисними діями, які виразились у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст.191 ч.2 КК України.
30 грудня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.191 ч.2 КК України.
6 січня 2016 року між підозрюваним ОСОБА_6 та представником потерпілого Комунального дитячого закладу оздоровлення і відпочинку "Орлятко" - ОСОБА_9 укладено угоду про примирення, згідно якої сторони визнали правильність кваліфікацій дій ОСОБА_6 за ст.191 ч.2 КК України та узгоджують вид і міру покарання ОСОБА_6 у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади керівника підприємства, установи або організації строком 1 рік, із застосуванням ст.75 КК України та звільненням ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням строком 1 рік.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить цей вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки має місце істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.
В обґрунтування апеляції скаржник стверджує, що судом перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення не виконані вимоги, передбачені ч.5 ст. 474 КПК України.
При цьому обвинувачений зазначив, що він є особою похилого віку, має поганий зір та слух, ніколи раніше не приймав участі в судових засіданнях та не розумів умови та наслідки укладання угоди. Вказав, що при розгляді кримінального провадження не був присутній захисник, який би роз`яснив йому приписи закону.
Також наголошує, що суд не переконався про те, що укладення угоди сторонами є добровільним.
Додатково апелянт зазначає, що власником зазначеного вище майна була та є Житомирська обласна рада, а не КДЗОВ «Орлятко», а тому потерпілим у кримінальному провадженні є власник майна Житомирська обласна рада, представник якої і мав би підписати угоду про примирення.
Стверджує, що жодних повноважень на підписання цієї угоди, як власник майна, Житомирська обласна рада ОСОБА_9 не надавала.
Додатково апелянт зазначає, що з резолютивної частини вироку не зрозуміло, в частині якого покарання основного чи додаткового, його на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, пояснення інших учасників судового провадження, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до положень ч.1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
Відповідно до ч.6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним.
Як встановлено в апеляційному суді, вищезазначена угода про примирення між підозрюваним ОСОБА_6 та представником потерпілого ОСОБА_9 була укладена за ініціативою слідчого, який і надав сторонам текст спірної угоди, про що повідомили суду апеляційної інстанції сторони кримінального провадження.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм кримінального процесуального закону, яке є істотним, в розумінні ч.1 ст. 412 КПК України, оскільки суд в судовому засіданні не переконався, що укладення сторонами угоди є добровільним, і не перевірив угоду на відповідність вимогам КПК України.
У зв`язку з цим, доводи апеляції щодо невиконання судом вимог ч. ч.5,6 ст.474 КПК України, є обґрунтованими.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду, яким затверджено угоду про примирення між ОСОБА_6 та Комунальним дитячим закладом оздоровлення і відпочинку «Орлятко» підлягає скасуванню, оскільки дане судове рішення постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи із положень, зазначених в ст. 404 КПК України, апеляційний суд, в даному випадку, позбавлений можливості скасувати вирок та ухвалити нове судове рішення, що можливо здійснити лише за результатами нового розгляду провадження в суді першої інстанції.
Тому, керуючись ч.6 ст. 9 КПК України, колегія суддів приймає рішення про призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
При новому розгляді необхідно врахувати зазначені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону та перевірити всі доводи апеляційної скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2016 року скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Судді: