Справа №639/7362/16-к
Провадження №1-кс/639/1246/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника ХУВП № 27 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання

адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, до арешту працював, несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про звільнення позбавленої свободи особи,-

встановив:

30.09.2016 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням (скаргою), в якій в порядку вимог ст.206 КПК України просить звільнити з під варти ОСОБА_4 , 1992 року народження, у зв`язку з відсутністю підстав для подальшого його тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань №27.

В обґрунтування скарги, а також в судовому засіданні захисник зазначив, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.09.2016 року, який не набрав законної сили, ОСОБА_4 засуджений за скоєння злочину, передбаченого ст. 118 КК України, та йому призначене покарання у виді 1 року позбавлення волі. При цьому ОСОБА_4 в строк відбуття покарання зараховано термін тримання його під вартою під час досудового розслідування з 10.09.2014 р. по 05.11.2014 р. із розрахунку 1 день тримання під вартою відповідає 2 дням позбавлення волі. Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислюється з моменту його фактичного затримання - 29.09.2016 року. Відповідно до зазначеного вироку суду, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді застави змінений на тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань УДПтСУ в Харківській області до набрання вироком чинності. Оскільки вирок суду не набрав законної сили, то на теперішній час відсутні підстави для тримання під вартою ОСОБА_4 . На теперішній час обвинувачений тримається під вартою на підставі судового рішення (вироку), яке не набрало законної сили, що суперечить ст.29 Конституції України та ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тож просив задовольнити скаргу та негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Представник ХУВП-27 проти задоволення клопотання заперечувала, вказавши, що ОСОБА_4 утримується під вартою на підставі вироку суду і відсутні обставини, що свідчили про незаконність його тримання під вартою.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.206 КПК України якщо слідчий суддя отримує відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 тримається під вартою на підставі вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.09.2016 р., яким його засуджено за вчинення злочину передбаченого ст. 118 КК України та призначене покарання у виді 1 року позбавлення волі. До набрання вироком суду законної сили до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у звязку з чим його взято під варту в залі суду.

Таким чином, на теперішній час ОСОБА_4 тримається під вартою на підставі судового рішення (вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.09.2016 р.). Зазначеним вироком суд обрав до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, керуючись при цьому ст.331, пп.11 п.2 ч.4 ст. 374 КПК України.

Зауваження захисника щодо того, що порядок набрання вироком суду законної сили передбачений ст. 532 КПК України, яка не містить застережень щодо того, що вирок суду може набирати законної сили частинами, вбачаються певною мірою обґрунтованими. Дійсно, надаючи суду право у обвинувальному вироку зазначати рішення про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальним законом чітко не врегульовано питання щодо виконання вироку в цій частині. Разом з тим, відповідно до ч.6 ст.9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Відповідно до ст .131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Частиною першою статті 132 КПК України передбачено, що такі заходи застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Отже закон передбачає можливість застосування заходів забезпечення й іншими формами судових рішень, ніж ухвала. Натомість, порядок та засади застосування таких заходів визначаються спеціальними нормами КПК України. Судові рішення про застосування запобіжних заходів (як різновид заходів забезпечення кримінального провадження) підлягають до негайного виконання (ст.205 КПК України).

Отже, у разі прийняття судом рішення про застосування запобіжного заходу таке рішення підлягає негайному виконанню після його проголошення, і це пов`язане з самою сутністю інституту запобіжних заходів в кримінальному провадженні, оскільки в іншому випадку неможливо досягнути дієвості кримінального провадження.

Таким чином в контексті положень ст.ст. 131, 132, 205, 331, 374 КПК України з огляду на положення ч. 6 ст. 9 КПК України вбачається, що рішення суду, що викладене у обвинувальному вироку, про застосування заходів забезпечення кримінального провадження підлягає до негайного виконання.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що підстав для задоволення заяви (скарги) захисника немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 115, 206, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про звільнення позбавленої свободи особи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1