Справа № 583/2038/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" липня 2016 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000054 від 23 червня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, одруженого, не судимого, призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 31.07.2014 року, що перебуває у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1

за ч. 3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , призваний для проходження військової служби під час мобілізації, являючись військовослужбовцем робітником підсобним 2 інженерно-будівельного відділення 1 інженерно-будівельного взводу 3 інженерно-будівельної роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в період з 24 жовтня 2014 року по 2 листопада 2014 року включно та з 18 листопада 2014 року по 08 червня 2016 року, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи свій обов`язок проходити військову службу за призовом під час мобілізації у польовому таборі військової частини польова пошта В НОМЕР_3 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин залишив місце служби тривалістю понад 1 місяць.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав та суду пояснив, що дійсно він був призваний для проходження військової служби під час мобілізації, проходив службу в польовому таборі військової частини польова пошта НОМЕР_2 , однак 24 жовтня 2014 року він без дозволу командування залишив територію частини, бо склалися тяжкі сімейні обставини. В період з 03 по 17 листопада 2014 року був госпіталізований, потім залишався вдома, бо хворіла та померла мати. Повернувся до військової частини 09.06.2016 року.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні пред`явленого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Таким чином, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у самовільному залишенні військовослужбовцем місця служби понад один місяць, і такі його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного, особу винуватого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

При призначенні покарання суд враховує обставини скоєння злочину, дійшов висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ч. 3 ст. 407 КК України.

Однак, приймаючи до уваги позитивну характеристику обвинуваченого, те, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначення йому покарання з випробуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 374-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, призначити ОСОБА_4 іспитовий строк один рік і звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо засуджений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_1