Справа №560/459/16-к
Провадження №1-кп/560/49/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2016 року
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000152 від 25 березня 2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 09.09.2015 року Дубровицьким районним судом Рівненської області до 100 годин громадських робіт за ч.1 ст.185 КК України та 24.12.2015 року звільнений від відбування покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
25 березня 2016 року біля 00 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у власному будинку розташованому за адресою с. Тумень Дубровицького району Рівненської області, під час сварки із ОСОБА_5 , 1998 р.н., яка виникла на цьому ґрунті, з мотивів особистої неприязності, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому один удар ножем в область грудної клітки, спричинивши: колото-різану рану грудної стінки справа в Ш міжребер`ї по середньоключичній лінії розмірами - 1,5x0,8 см, від якої раневий канал має напрямок в глибину правої плевральної порожнини з ушкодженням верхньої долі правої легені, середостіння, що супроводжувалося правобічним пневмогемотораксом, яке відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент його заподіяння.
Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.121 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, які повністю підтверджують встановлені судом фактичні обставини скоєння злочину, додатково пояснив, що 24.03.2016 року до нього додому прийшли ОСОБА_6 разом із ОСОБА_5 . Останній наказав ОСОБА_4 покликати його брата ОСОБА_7 , який проживав в іншому будинку. Прийшовши в будинок брата, ОСОБА_4 все йому розповів та взяв там кухонний ніж. Повернувшись з братом додому ОСОБА_4 подумав, що ОСОБА_5 хоче вчинити з ним бійку, а тому підійшов до нього та встромив кухонний ніж йому у груди. У вчиненому щиро розкаявся. Просив суд суворо не карати. Також визнав в повному обсязі цивільний позов, пред`явлений до нього прокурором в інтересах держави.
Від потерпілого в судове засідання надійшла заява, в якій він просить розглянути кримінальне провадження без його участі. Претензій до обвинуваченого він не має, при обранні міри покарання покладається на розсуд суду.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .
З урахуванням викладеного, суд визнає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння, що виразилось в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, доведена повністю, а тому суд кваліфікує його дії за ч.1 ст. 121 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
А згідно ч.2 ст.50 Кримінального Кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином.
Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він знаходиться на "Д" обліку у лікаря нарколога. На "Д" обліку у лікаря - психіатра не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , яка визначена ст. 67 КК України є рецидив злочинів.
Суд враховує також те, що сама по собі тяжкість інкримінованого злочину, при відсутності інших об`єктивних та суб`єктивних обставин, які в сукупності не створюють обґрунтованої впевненості судді в обов`язковій ізоляції підсудного від суспільства, необхідності обрання обвинуваченому більш тяжкого виду покарання, не може свідчити за його беззастережним обранням, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
А тому суд вважає, що наведені вище пом"якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та суттєво впливають на призначення покарання.
Отже, визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючі покарання обставини, та те, що по місцю проживання він характеризуються позитивно, тимчасово не працюючий. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, які були логічними і послідовними, що свідчить про його небайдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, судом враховується думка портерпілого щодо виду та міри покарання обвинуваченому, який не наполягав на його суворості та ізоляції від суспільства, а тому враховуючи всі обставини справи в їх сукупності та особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст.121 КК України. Одночасно суд прийшов до висновку, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства та про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, відповідно до ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Фінансового управління Дубровицької районної державної адміністрації в порядку ст.128 КПК України на суму 2339,64 грн., який документально підтверджується розрахунком вартості лікування - задовольнити в повному обсязі, оскільки у відповідності до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.
Відповідно до ст.124 КПК України, процесуальні витрати, які складаються з витрат на залучення експертів у сумі 1760,80 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 на стадії судового розгляду не обиралися.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Керуючись ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном 3 (три) роки.
Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.
Іспитовий строк засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.
Цивільний позов у кримінальному провадженні, пред`явлений прокурором в інтересах держави в особі Фінансового управління Дубровицької районної державної адміністрації до ОСОБА_4 - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь фінансового управління Дубровицької районної державної адміністрації (34100, вул. Миру, 18, м. Дубровиця, Рівненська область; р/р 0128, код платежу: 24060300 МФО 833017 ГУДКСУ у Рівненській області, ЗКПО 37863689) - 2339,64 (дві тисячі триста тридцять дев`ять гривень шістдесят чотири копійки) грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 1760,80 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят гривень вісімдесят копійок) грн.
Речові докази:

- ніж, який було належним чином упаковано до спецпакету НДЕКЦ №1841326, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження №0000152 від 25.03.2016 року в якості речового доказу та направлено на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області - знищити.

- зимову куртку, кофту та футболку, які було належним чином упаковано до спецпакету НДЕКЦ №2019925, які приєднані до матеріалів кримінального провадження №0000152 від 25.03.2016 року в якості речових доказів - повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд Рівненської області.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя: підпис.
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1 .