Справа № 467/1809/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2016 року Слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , начальника слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , за участю заявника законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 про скасування постанови про відмову в задоволенні клопотанняпо кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 28 березня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:
25 листопада 2016 року законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 звернулася до суду із скаргою про скасування постанови від 21 листопада 2016 року про відмову в задоволенні клопотанняпо кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 28 березня 2015 року, в якій зазначила, що 14 листопада 2016 року вона, як законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 звернулася до слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 з клопотанням про проведення слідчих дій, а саме про одночасний допит кількох осіб з метою уточнення та усунення розбіжностей в показаннях свідків та потерпілого.
21 листопада 2016 року заступник начальника ВП начальник СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання, яку мотивував тим, що в показах потерпілого ОСОБА_6 та свідків злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відсутні розбіжності.

Зазначила що про наявність розбіжностей у показаннях вказаних осіб їй стало відомо від прокурора ОСОБА_9 та слідчого ОСОБА_10 , яким скаржник довіряє.

У зв`язку з чим вона просила скасувати постанову заступника начальника ВП начальника СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 21 листопада 2016 року про відмову в задоволенні клопотання та зобов`язати заступника начальника ВП начальника СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 провести одночасний допит кількох осіб, а саме потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

У судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 підтримала вимоги скарги та просила їх задовольнити. Зазначила, що із клопотанням про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження не була ознайомлена.
Слідчий ОСОБА_4 пояснив, що у нього у провадженні знаходиться кримінальне провадження № 0000133, по якому ОСОБА_5 є законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 .. Дійсно, заявник зверталась до нього із вказаним клопотанням, однак постановою їй відмовлено в задоволенні, оскільки показання свідків та потерпілого не містять розбіжностей. Просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки така не відповідає дійсності
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки така не відповідає дійсності
Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000133, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує ті питання, що винесені на її розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.

Відповідно до ч. 1. ст. 303 КПК України встановлено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Згідно п. 1, п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій

Частиною 3 статті 93 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим, проведення слідчих, розшукових дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору, відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України.

У провадженні слідчого Арбузинського відділення поліції Братського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївської області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0000133 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 146 КК України.
14 листопада 2016 року ОСОБА_5 , як законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 звернулася до слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 з клопотанням про проведення слідчих дій, а саме про одночасний допит кількох осіб з метою уточнення та усунення розбіжностей в показаннях свідків та потерпілого.
21 листопада 2016 року заступник начальника ВП начальник СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання, яку мотивував тим, що в показах потерпілого ОСОБА_6 та свідків злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відсутні розбіжності

Оскаржувана постанова містять відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, така є вмотивованою, обґрунтованою та містять посилання на положення норм КПК України.

Відповідно до ч.9 ст. 224 КПК України слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. На початку такого допиту встановлюється, чи знають викликані особи одна одну і в яких стосунках вони перебувають між собою. Свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і за давання завідомо неправдивих показань, а потерпілі - за давання завідомо неправдивих показань.

Викликаним особам по черзі пропонується дати показання про ті обставини кримінального провадження, для з`ясування яких проводиться допит, після чого слідчим, прокурором можуть бути поставлені запитання. Особи, які беруть учать у допиті, їх захисники чи представники мають право ставити одна одній запитання, що стосуються предмета допиту.

Оголошення показань, наданих учасниками допиту на попередніх допитах, дозволяється лише після давання ними показань.

У кримінальних провадженнях щодо злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а також щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування, одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей в їхніх показаннях не може бути проведений за участю малолітнього або неповнолітнього свідка чи потерпілого разом з підозрюваним.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, які містять протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , а також протокол допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , їх показання не містять розбіжностей.
Тому підстав для задоволення скарги в даній частині, слідчий суддя не вбачає.
Також, у відповідності до ст. 93 КПК України зібрання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Однак, слідчий суддя не може задовольнити клопотання законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_5 в частині зобов`язання заступника начальника ВП начальника СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 провести одночасний допит кількох осіб, а саме потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки не має на те законних підстав.

Крім того, слідчий суддя при прийнятті рішення в контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження не в праві допустити порушення законних прав та свобод громадян та учасників процесу, та зобов`язання слідчого вчинювати дії, порядок вчинення яких встановлено чинним КПК України та не відноситься до компетенції слідчого, однак може бути проведений, за його ініціативою.

Слідчий суддя не вправі вмішуватися в хід розслідування кримінального провадження з вказівкою яку саме слідчу дію необхідно виконати чи яких осіб допитувати та в якому порядку, а тільки може розглянути скаргу на бездіяльність чи відмову у виконання певної слідчої дії, яку, на думку заявника, необхідно було виконати.

За такого вимоги в даній частині скарги також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 305-307, 371, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 про скасування постанови про відмову в задоволенні клопотання,відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Арбузинського районного суду ОСОБА_1