Номер провадження 1-кп/201/25/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 26липня 2016 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 ,, в присутності захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному 08 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, освіта середня технічна, працюючого в ПрАТ «Євраз Дніпропетровський металургійний завод», крановщиком, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2015 року, приблизно о 18.00 год. біля будівлі № 145 по вул. Мандриківська в м. Дніпропетровську, ОСОБА_8 , діючи за довіреністю, наданою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 , звернувся до голови правління ЖБК № 408 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з проханням надати дозвіл на розміщення рекламного банеру на фасаді будинку АДРЕСА_2 , який обслуговується вказаним кооперативом та запропонував укласти договір, сплативши частину орендної плати на розрахунковий рахунок підприємства та частину готівкою особисто ОСОБА_4 , на що останній дав згоду.

05.05.2015 року приблизно о 17.30 год. біля будівлі АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди для себе з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, прийняв пропозицію ОСОБА_8 про те, що за безперешкодне та швидке позитивне вирішення питання укладення договору про розміщення рекламного банеру площею 18 метрів квадратних на фасаді будинку АДРЕСА_2 , який перебуває на обслуговуванні в ЖБК № 408, головою якого він і являється, за умови,-що ОСОБА_8 крім грошових коштів, передбачених умовами договору - 14 800,00грн, передасть йому особисто неправомірну вигоду у розмірі 48 000,00 гривень.

19.05.2015 року приблизно о 19.00 год., знаходячись у приміщенні мусорозбірнику 2-го під`їзду, позиція 4, за адресою: АДРЕСА_2 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих їм повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, достовірно знаючи, що питання укладання договору про розміщення будь-яких рекламних банерів на будинку, що обслуговується ЖБК №408, входить до його, як голови правління ЖБК компетенції, отримав від громадянина ОСОБА_8 неправомірну вигоду у сумі 48 000,00 гривень після укладення договору за розміщення рекламного банеру площею 18 метрів квадратних на фасаді будинку АДРЕСА_2 вартістю 14 800,00 грн.

19.05.2015 року в ході проведення обшуку у приміщенні мусорозбірнику 2-го під`їзду, позиція 4, за адресою: АДРЕСА_2 , працівникам правоохоронних органів, у присутності двох понятих, громадянин ОСОБА_4 , знаходячись у вищевказаному приміщенні видав грошові кошти у розмірі 48 000,00 грн., купюрами номіналом по 200 гривень, серед яких знаходилось 225 штук імітаційних засобів - предметів, зовні схожих на грошові кошти номіналом 200 гривень, на загальну суму 45000 гривень, які ОСОБА_4 отримав в якост неправомірної вигоди від громадянина ОСОБА_8 за вчинення дій з використанням наданих їм повноважень.

Умисні дії, ОСОБА_4 які виразились в одержанні ним, як службовою особою юридичної особи приватного права, неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду кваліфікуються за ч. 3 ст. 368-3 КК України.

В судовому засіданні прокурором Іпатовим надано угоду про визнання винуватості від 26 липня 2016 року, яка укладена в приміщенні Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469,470, 472 КПК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2015 року за № 0000296.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 просили суд розглянути надану угоду про визнання винуватості, затвердити та призначити покарання, узгоджене сторонами угоди.

Із змісту угоди вбачається, що ОСОБА_4 інкримінується одержання ним, як службовою особою юридичної особи приватного права, неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України.

Згідно даній угоді прокурор ОСОБА_6 з однієї сторони та обвинувачений ОСОБА_4 з другої сторони, дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому, сторонами цієї угоди узгоджено покарання, яке має бути призначено ОСОБА_4 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого . 3 ст. 368-3 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком 2 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 2 роки із покладенням обов`язків передбачених п.2,3,4 ч.І ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_4 згоден. В наданій суду угоді сторонами передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, положення ст. ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

Під час розгляду угоди обвинувачений ОСОБА_4 пояснив що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним йому зрозумілий, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим. Додав, що виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання, він в змозі реально, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України, тобто у одержанні ним, як службовою особою юридичної особи приватного права, неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення, викладені в угоді про визнання винуватості.

Суд, на виконання вимог ст. 474 КПК України, шляхом опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення вказаної угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підставі для невизнання винуватості, відсутні.

Отже, за таких обставин, суд приходить до переконання, що надана угода про визнання винуватості від 26 липня 2016 року, укладена між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному 08 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України, відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та кримінального закону, підстави для відмови у її затвердженні відсутні, а тому зазначена угода підлягає затвердженню.

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які підтверджені беззастережним визнанням ОСОБА_4 своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він своїми умисними діями як службовою особою юридичної особи приватного права, одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, а тому він підлягає покаранню, визначеному в угоді, за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, передбачених ст. 65 КК України та розміру призначеного покарання, який встановлений санкцією ч. 3 ст. 368-3 КК України.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченою ОСОБА_4 , відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Як вбачається із наданої суду угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 раніше не судимий, має середню технічну освіту, працює крановщиком в ПрАТ «Євраз Дніпропетровський металургійний завод».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 2 роки. При цьому, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням строком на 2 (два) роки та поклавши на нього відповідні обов`язки.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Вирішуючи питання про скасування арешту на квартиру обвинуваченого ОСОБА_4 , накладеного в межах даного кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2015 року в межах кримінального провадження №0000296 був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки судом затверджується угода про визнання винуватості по кримінальному провадженню №0000296 за обвинуваченням ОСОБА_4 , в межах якого був накладений арешт на вищезазначену квартиру, суд вважає, що потреба в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала, а накладений арешт на квартиру підлягає скасуванню.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 липня 2016 року, укладену в приміщенні Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному 08 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-3 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк 2 роки

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Роз`яснити ОСОБА_4 що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Скасувати арешт з майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - квартиру АДРЕСА_3 , накладений відповідно до ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000296 від 08 травня 2015 року.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1