Справа № 362/4457/16-к
Провадження № 1-кс/362/515/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження, внесеного до реєстру досудових розслідувань № 0002241 від 07.09.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 146 КК України -

в с т а н о в и в:

09 вересня 2016 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся старший слідчий СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , погодженим з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів, Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, тимчасово не працюючого, що має вищу освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 діб.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на пропозицію першого (при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах часу та місці) вступили в злочинну змову, з метою викрадення людини, а саме ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Так, 07.09.2016 року (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення людини, спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , котрий знаходився за кермом автомобіля марки «Volkswagen Т-4» д.н.з. НОМЕР_1 , під`їхали до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де неподалік проживає ОСОБА_9 , та розпочали чекати в салоні вказаного автомобіля на появу останнього, для вчинення активних дій, пов`язаних з його викраденням.

07.09.2016 року, близько 08 год. 20 хв., в той час, як з будинку по АДРЕСА_4 , вийшов ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , вийшли із салону вказаного автомобіля та підійшли до ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 , в свою чергу залишився за кермом вказаного автомобіля та чекав, поки ОСОБА_9 помістять до салону автомобіля. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , реалізовуючи спільний умисел та підійшовши до ОСОБА_9 , з метою подолання можливого спротиву останнього, почали наносити удари руками по голові та тулубу потерпілого та застосували до нього балон аерозольного типу, заповнений препаратом, що містить речовину сльозоточивої та дратівної дії, спрямувавши струмінь газу в обличчя ОСОБА_9 , чим спричинили останньому фізичних страждань.

Після цього, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, за допомогою фізичної сили, посадили ОСОБА_9 проти його волі до салону автомобіля марки «Volkswagen Т-4» д.н.з. НОМЕР_1 . та ОСОБА_7 згідно попередньої домовленості розпочав рух автомобілем «Volkswagen Т-4» д.н.з. НОМЕР_1 , намагаючись зникнути з місця події разом з співучасниками та потерпілим.

В подальшому ОСОБА_9 , продовжував чинити активний опір ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , вирвався та вибіг з салону автомобіля під час руху, намагаючись втекти.

ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 , незважаючи на активний спротив потерпілого, продовжували виконувати свій злочинний умисел, та, з метою затримання потерпілого, вибігли з салону вищевказаного автомобіля. Наздогнавши ОСОБА_9 поблизу домоволодіння АДРЕСА_5 , та долаючи його активний опір, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 силою, проти волі ОСОБА_9 , знову помістили його до салону вищевказаного автомобіля, застосовуючи при цьому фізичне насильство до останнього. ОСОБА_7 знову розпочав рух автомобіля по вул. 1-го Травня, в м. Василькові, Київської області, та намагаючись залишити місце вчинення злочину проїхав близько 50 м., проте ОСОБА_9 , продовжуючи чинити активний опір ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , зміг звільнитися від утримання його останніми та вибіг з салону автомобіля марки «Volkswagen Т-4» д.н.з. НОМЕР_1 .

В подальшому, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли на автомобілі марки «Volkswagen Т-4» д.н.з. НОМЕР_1 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме в викраденні людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Вина ОСОБА_6 підтверджується протоколами огляду місця події від 07.09.2016, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколами допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_6 , може ухилятись від явки до органу досудового розслідування, а також впливати на потерпілого та свідків.

ОСОБА_6 є мешканцем іншої області, а тому перебуваючи на волі може ухилятись від явки до органу досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та прямих свідків вчинення ним кримінального правопорушення, з метою зміни їхніх показів, та подальшого уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Слідчий вказує на те, що застосування застави щодо ОСОБА_6 , не є можливим, оскільки останній офіційно не працевлаштований, в нього відсутнє постійне джерело доходу, а тому в нього відсутні грошові кошти на внесення застави.

В свою чергу, застосування особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту щодо ОСОБА_6 не є можливим, оскільки перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та прямих свідків вчинення ним кримінального правопорушення, з метою зміни їхніх показів, та подальшого уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки ОСОБА_6 є мешканцем іншої області, а тому перебуваючи на волі може ухилятись від явки до органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності та може незаконно впливати на потерпілого та прямих свідків вчинення ним кримінального правопорушення, з метою зміни їхніх показів, та подальшого уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив в задоволенні клопотання відмовити, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом та ризиків передбачених ст. 177 КПК України прокурором та слідчим не доведено, просив застосувати більш м`який запобіжний захід. При вирішення даного питання просив врахувати, що ОСОБА_6 одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Підозрюваний у судовому засіданні просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, вину визнав, зазначив, що буде з`являтися до органів досудового слідства.

Заслухавши слідчого, прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що вручені останньому 09 вересня 2016 року о 10 год. 00 хв., та якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, приходить до наступного висновку.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає, зокрема згідно п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.146 КК України обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, те що він раніше не судимий, визнав вину у вчиненому злочині, наявність у нього постійного місця проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини, те, що в поданні слідчого відсутні будь-які докази про наявність зазначених ризиків і про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. , а тому оскільки, в порушення п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчим та прокурором не було надано слідчому судді об`єктивних доказів про наявність достатніх підстав вважати, що відносно ОСОБА_6 існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не надано доказів про недостатність застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні, та в порушення вимог п.3 ч.2 ст. 183 КПК України слідчим та прокурором не надано доказів, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 більш м"який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а саме домашній арешт із покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених п.п. 1, 2,3 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до п. 15 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» слідчому судді, суду при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід звертати увагу, що вжите законодавцем у ч. 5 ст. 181 КПК словосполучення "житло цієї особи" охоплює випадки, коли підозрюваний, обвинувачений: 1) є власником (співвласником) такого житла; 2) зареєстрований у такому житлі; 3) постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації тощо. Правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, які застосовують цей запобіжний захід у згаданих випадках, з`ясувавши при цьому думку власника житла (якщо він відомий) та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду тощо. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту саме за місцем реєстрації.

Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів, Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, тимчасово не працюючого, що має вищу освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді домашнього арешту до 05 листопада 2016 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язок:

? не залишати житло за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово;

? з`являтися на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановлений ними час;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

? утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю до Бердичівського відділу поліції ГНУП в Житомирській області.
Встановити строк дії ухвали до 05 листопада 2016 року включно.
На ухвалу протягом п`яти днів з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1