Справа № 369/8072/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1088/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 12 08.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
08 вересня 2016р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 та потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , -

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляціями прокурора, потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2016року, якою -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, раніше не судиму, -

Звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 175 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, справу відносно неї закрито.

Органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувалась в тому, що вона займаючи посаду директора ТОВ «УБМ-П», умисно та безпідставно не виплатила заробітну плату 93 працівникам товариства в період з липня 2012р. по березень 2013р. За вказаний період сума заборгованості склала загальною сумою 2 534 432 грн.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи рішення суду про звільнення ОСОБА_7 та закриття щодо неї кримінального провадження вважає, що ухвала суду підлягає скасування у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Прокурор вказує, що судом при ухваленні судового рішення та при звільненні особи відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України не вирішені питання про скасування запобіжного заходу, речових доказів, відшкодування судових витрат та скасування арешту майна.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , звільнивши її від кримінальної відповідальності, та вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, відшкодування судових витрат та скасування арешту майна.

В апеляціях потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказують на те, що в ході судового розгляду суд не врахував думку потерпілих та їх представника, які заперечували проти звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, залишив без вирішення питання відшкодування збитків завданих ОСОБА_7 . Крім того, заподіяні збитки та моральну шкоду обвинувачена ОСОБА_7 не відшкодувала, що свідчить про відсутність у неї щирого каяття.

Потерпілі просять ухвалу суду скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В поданій апеляції потерпілий ОСОБА_11 вказує, що розгляд справи відбувся без його участі а повний текст ухвали суду він отримав 19.07.2016 р., через що пропустив строк подачі апеляції. Також, на думку потерпілого, судом не було розглянуто клопотання про зміну правової кваліфікації діяння ОСОБА_7 з ч.1 на ч.2 ст. 175 КК України, яке він направив до суду .Крім того, в апеляції вказано, що суд залишив цивільний позов без розгляду, з підстав не передбачених нормами ст. 129 ч.3 КПК України, чим на думку апелянта, - допустив істотне порушення закону.

Потерпілий просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу суду і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Просить справу розглядати без його участі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який апеляцію підтримав, потерпілих, що підтримали свої апеляційні скарги, засуджену ОСОБА_7 та її адвоката, що заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши ухвалу суду, матеріали справи і доводи апеляцій, судова колегія вважає апеляції необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду справи адвокатом обвинуваченої було заявлене клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

Суд, розглянувши заявлене клопотання, з урахуванням обставин справи, визнавши що ОСОБА_7 вчинила злочин невеликої тяжкості та з дня його вчинення - 02.2013р. і до розгляду справи в суді 07.2016р.- минуло більше трьох років, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності і закриття справи на підставі ч.1 ст. 49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ст. 49 ч.1 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, та за який передбачено покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 44 ч.1 КК України, суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч.1 ст. 49 КК України закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності та звільняє особу від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 вчинила злочин передбачений ст. 175 ч.1 КК України у 2013 році, санкція статті за цей злочин передбачає покарання у виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або позбавлення волі на строк до 2 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років.

За змістом ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання.

Доводи апеляцій потерпілих, щодо необґрунтованого звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності є безпідставними та не знайшли свого підтвердження при дослідженні матеріалів справи судовою колегією, тому у задоволенні апеляційних скарг слід відмовити.

Посилання потерпілого ОСОБА_11 в апеляції на те, що строк подачі апеляції був пропущений з поважних причин не знайшло свого підтвердження, так як в судовому засіданні був присутній представник потерпілих - ОСОБА_12 , тому у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду України №12 « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 р., звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речових доказів, відшкодування судових витрат тощо.

З матеріалів справи не вбачається, що стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 були застосовані запобіжний захід чи накладення арешту на майно, не вбачається також зі справи і наявність речових доказів по справі, а тому і в апеляційній скарзі прокурора слід відмовити.

Враховуючи зазначене, а також те, що ОСОБА_7 вчинила злочин невеликої тяжкості і з моменту його вчинення (02.2013р) до моменту винесення ухвали про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності (07.2016р.) минуло понад три роки, колегія суддів вважає, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2016року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 175 КК України на підставі ст.49 КК України - є законною, і зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України ,колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора та потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2016року, щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4