Номер провадження: 11-кп/785/705/16
Номер справи місцевого суду: 515/2761/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.08.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

за участю: прокурора ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , діючих в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, працюючого водієм швидкої допомоги в м. Татарбунари, одруженого, раніше не судимого, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, за ч. 1 ст. 115 КК України 12 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.

Вироком вирішене питання щодо речових доказів та процесуальних витрат,-

встановив:
Згідно вироку суду першої інстанції, 30.07.2014 року, біля 19 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_13 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті сварки, знаходячись на відстані 7-9 м. від ОСОБА_14 , зробив не менш ніж два постріли з пістолета марки ПГШ-10 Шмайсер, патронами травматичної дії, у бік ОСОБА_14 , влучивши останньому в пахову частину тіла, чим завдав ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді кожних ран та синців пахової області праворуч. Вказані тілесні ушкодження відповідно до п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995) відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Далі, 31.07.2014 року, близько 00:10 годин, обвинувачений ОСОБА_13 , знаходячись поблизу будинку №47 по вулиці Капітана Салтикова м. Татарбунари Одеської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_14 , діючи умисно, з метою вбивства, тобто, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, обухом металевої частини сокири завдав останньому не менше 5 ударів по різним частинам тіла, переважно в грудну клітину та скроневу праву частину голови, усвідомлюючи, що такими ударами може завдати ОСОБА_14 смертельної травми, і бажаючи настання його смерті, тобто діючи з прямим умислом. Від отриманих тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_14 .

В результаті своїх дій, обвинувачений ОСОБА_13 спричинив ОСОБА_14 наступні тілесні ушкодження: садна грудної клітини; перелом грудини, ребер; розрив верхніх часток лівого та правого легень; розрив серцевої сорочки, травматичні дефекти з крововиливом в серце, які згідно п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Дані пошкодження перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2015 року вирок щодо засудженого змінено, за ч. 1 ст. 115 КК України пом`якшено покарання до 10 років позбавлення волі, та на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_13 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. У решті вирок залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 квітня 2015 року щодо ОСОБА_13 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 , діючи в інтересах ОСОБА_13 , просить вирок змінити, дії ОСОБА_13 перекваліфікувати на ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі; відмовити у стягненні з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_10 матеріальної шкоди та зменшити розмір моральної шкоди. Вважає, що судом не враховано неправомірна поведінка потерпілого яка передувала діям ОСОБА_13 , який захищався. Крім цього, судом не враховано, що під час досудового розслідування були допущені порушення процесуальних норм кримінально-процесуального законодавства, що впливає на законність доказів.

Захисник ОСОБА_12 подав аналогічну апеляційну скаргу, а також просив дослідити в апеляційному суді ряд доказів додатково.

До початку судового розгляду апеляційної скарги, захисники ОСОБА_11 і ОСОБА_12 змінили та уточнили свої апеляційні скарги, які вони узгодили з обвинуваченим ОСОБА_13 . Просять вирок суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з допущеними істотними порушеннями норм кримінального процесуального законодавства, зокрема невідповідністю обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України і призначити новий розгляд обвинувального акту із стадії призначення його до розгляду. Вказують, що в обвинувальному акті не має формулювання обвинувачення , а є тільки виклад фактичних обставин справи та викладено посилання на те, в чому ОСОБА_13 підозрюється. Також вважають, що в обвинувальному акті не вказаний мотив вчинення злочину і, в порушення вимог п. 9.5. Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 3 від 15.01.2013 року, підпис прокурора, який затвердив обвинувальний акт, не затверджений проставлянням печатки. Крім того, твердження в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_13 вчинив злочин, порушує принцип презумпції невинуватості, що є недопустимим.

Заслухавши суддю-доповідача; виступ захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_13 , які повністю підтримали доводи зміненої апеляційної скарги; прокурора, який частково підтримав апеляційні скарги захисників, просив вирок суду першої інстанції скасувати, в зв`язку з невідповідністю обвинувального акту відносно ОСОБА_13 вимогам ст. 291 КПК України, що істотно порушує його право а захист, а провадження направити на новий судовий розгляд із стадії призначення справи; перевіривши матеріали провадження та зваживши доводи змінених апеляційний вимог, апеляційний суд вважає необхідним змінені апеляційні скарги захисників задовольнити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг. Частина 2 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення Кримінального процесуального Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Статтею 7 КПК України передбачено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: законність, забезпечення права на захист та доступ до правосуддя.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог цієї норми. Зокрема обвинувачений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт відносно ОСОБА_13 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема в ньому не міститься викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а лише викладені анкетні данні обвинуваченого, зміст підозри, а також ті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється обвинувачений, в відношенні якого був направлений обвинувальний акт до суду, та правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому він підозрюється.

Разом з цим, такі відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому обвинувачений за цим процесуальним рішенням, мають статус підозрюваного.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, апеляційний суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджали судовому розгляду обвинувального акту щодо обвинуваченого.

Апеляційним судом встановлено, що обвинувачення фактично висунуте не було у встановленому законом порядку, оскільки воно, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не міститься в самому обвинувальному акті.

Вказані порушення, шляхом позбавлення гарантованих Конституцією України та КПК України прав учасників кримінального провадження та недотримання визначеної законом процедури судочинства, на думку апеляційного суду, взагалі перешкоджали розгляду обвинувального акту відносно обвинуваченого та унеможливлювали за результатами такого судового розгляду ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а тому з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, 9, 415 КПК України, апеляційний суд визнає їх істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Більш того, твердження органу досудового розслідування в обвинувальному акті, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Зазначене свідчить, про допущене судом при розгляді обвинувального акта відносно ОСОБА_13 порушення вимог ст. 412 КПК України, що тягне за собою безумовне скасування вироку суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження. Матеріали кримінального провадження, які долучені прокурором до судової справи, повернути прокурору згідно доданого опису.

Враховуючи мету і підстави запобіжних заходів, приймаючи до уваги думку учасників судового засідання, матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що обраний ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити строком до 20.10.2016 року.

Під час нового розгляду справи, неухильно дотримуючись вимог КПК України, суду першої інстанції, у повній відповідності до положень закону та з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, необхідно виконати вимоги ст. 314 КПК України та прийняти за результатами підготовчого провадження законне і обґрунтоване рішення, мотивувавши його належним чином.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області,
постановив:

Змінені апеляційні скарги захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючих в інтересах ОСОБА_13 , - задовольнити.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року відносно ОСОБА_13 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 115 КК України, - скасувати, призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000355 від 31.07.2014 року відносно ОСОБА_13 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 115 КК України, до розгляду в тому ж суді в іншому складі суду із стадії підготовчого провадження.

Міру запобіжного заходу залишити тримання під вартою, продовжити строк тримання під вартою до 20.10.2016 року.

Матеріали кримінального провадження №0000355 від 31.07.2014 року відносно ОСОБА_13 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 115 КК України, матеріали кримінального провадження, які долучені прокурором до судової справи, згідно доданого опису,повернути керівнику Білгород-Дністровської місцевої прокуратури.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4