АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/1591/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.194 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 листопада 2016 року без визначення застави,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2016 року клопотання старшого слідчого СВ Основянського ВП Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 задоволено. Обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів в межах строку досудового розслідування, по 28 листопада 2016 року, з утриманням його у Харківській установі виконання покарань № 27 Управління державної пенітенціарної служби у Харківській області.

З вищевказаного клопотання слідчого вбачається, що 03 вересня 2016 року громадянин республіки Грузія ОСОБА_7 перебуваючи в м. Харкові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом використання спеціального пристрою «картридер» моделі «MSR» з функцією запису інформації магнітних полос (дампів) банківських карток імітованих закордонними банками, здійснював запис даних дампів із власного ноутбуку на банківські картки, що знаходились у володінні ОСОБА_7 , з метою їх подальшого використання для здійснення оплати товарів через POS-термінали. ОСОБА_7 будучи обізнаним про особливості роботи електронних систем комерційних банків в частині проведення транзакції «оплата платіжною карткою» з використанням підроблених платіжних карт, з метою заволодіння чужим майном, проводив вказані транзакції через міжнародні платіжні системи «VISA» «Master card».
29 вересня 2016 року ОСОБА_7 , за допомогою заздалегідь підробленої платіжної картки, перебуваючи в магазині «Івроше», використовуючи платіжний термінал ПАТ КБ «ПриватБанк», що встановлений на касі вказаного магазину, намагався провести транзакцію «оплата платіжною карткою», проте був затриманий працівниками поліції.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, - закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки.
За даним фактом порушено кримінальне провадження за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.
30 вересня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, яка обґрунтована показаннями представника потерпілого, протоколом огляду місця події, показаннями свідків та свідченнями підозрюваного, вилученими знаряддями злочину.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав себе винним.
Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити або сховати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, старший слідчий просив суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Не погодившись з вищевказаною ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2016 року, захисником, що діє в інтересах ОСОБА_7 , подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою призначити запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі або визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Посилається на неповне дослідження обставин, що мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, порушення вимог кримінального процесуального закону, суперечність доводів щодо місце проживання підозрюваного, покладених в обґрунтування правової позиції.

Під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження захисник ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , апеляційну скаргу підтримала.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, доводи захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення вищевказаного клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, та ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити або сховати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також слідчим суддею встановлено та надано в сукупності оцінку тому факту, що підозрюваний є громадянином іншої держави, відсутності соціальних зв`язків підозрюваного, відсутності постійного місця роботи, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, факту доведення прокурором, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Під час розгляду матеріалів кримінального провадження встановлено, що в провадженні Слідчого відділу Основ`янського ВП Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадженні, внесене в ЄРДР за № 0002411 від 29 вересня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України (аркуш м.к.п.5).
29 вересня 2016 року за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення затримано ОСОБА_7 (аркуш м.к.п. 62-65).
30 вересня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України (аркуш м.к.п. 80).
Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
Окрім пояснень ОСОБА_7 , наданих в суді першої інстанції, який не заперечував обставини пред`явленої йому підозри, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 28 вересня 2016 року (аркуші м.к.п. 15-17);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 29 вересня 2016 року (аркуші м.к.п. 49 53);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 29 вересня 2016 року (аркуші м.к.п. 54 57);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 29 вересня 2016 року (аркуші м.к.п. 58 61);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 29 вересня 2016 року (аркуші м.к.п. 66 68);
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 29 вересня 2016 року (аркуші м.к.п. 66 68);
- даними протоколів огляду предмету від 30 вересня 2016 року (аркуші м.к.п. 81, 82, 84, 87, 88, 89, 91);
- даними протоколу огляду місця події від 28 вересня 2016 року (аркуші м.к.п. 44-48);
- постановами про визнання речовим доказом від 30 вересня 2016 року (аркуш м.к.п. 83, 85, 86, 90, 92).
Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
ОСОБА_7 пред`явлено підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.
ОСОБА_7 є громадянином республіки Грузія.
На території держави України нерухоме майна, що належить на праві приватної власності підозрюваному, відсутнє.

З наданих в суді першої інстанції показань ОСОБА_14 , яка є дружиною підозрюваного, та ОСОБА_15 , вбачається, що ОСОБА_14 уклала з останнім договір оренди житла, строком на 6 місяців.
Таким чином, з копії договору оренди приміщення № 1 від 30 вересня 2016 року, та наданих в суді першої інстанції показань свідків, вбачається наявність тимчасового місця проживання ОСОБА_7 , в орендованому приміщенні, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (аркуші м.к.п. 102-105).
Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 вищевказаного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність постійного місця проживання, відсутність місця роботи та джерела законного отримання доходів, та того факту, що підозрюваний є громадянином іншої держави та не має стійких соціальних зв`язків, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості доводів клопотання слідчого та наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити або сховати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення
Під час розгляду апеляційної скарги колегією суддів розглядалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції та вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Таким чином, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо доведеності існування вищевказаних ризиків та неможливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, оскільки їх застосування не зможе запобігти цим ризикам, та здійснив належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нештяк проти Словаччини» від 27 лютого 2007 року, зазначено, що для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним у розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, самого факту, що цей захід застосовується згідно з національним законодавством, що відповідає вищезазначеним стандартам, ще недостатньо він також повинен бути необхідним за даних обставин.
Беручи до уваги вказану правову позицію ЄСПЛ, колегія суддів не може ігнорувати тог факту, що ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, зважаючи на що існує велика вірогідність того, що підозрюваний може залишити територію України та переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Зважаючи на що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є необхідним.
Колегія суддів дійшла висновку, що наявність вищевказаних конкретних обставини є переконливо доведеною та переважує правило поваги до особистої свободи, що є допустимим та прийнятним в розумінні ЄСПЛ та підтверджується правовою позицією, викладеною в рішення по справі ЄСПЛ «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає даний вид запобіжного заходу виправданим.
Проте, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого суддів в частині не визначення розміру застави, з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.
З аналізу даної норми вбачається, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за відсутності випадків, передбачених ч.4 ст. 183 КПК України, визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, є зобов`язанням слідчого судді, а не його правом.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку щодо невідповідності ухвали слідчого судді, в частині не визначення застави, вимогам КПК України, зважаючи на що, вважає за необхідне визначити по даним матеріалам кримінального провадження заставу як альтернативний запобіжний захід.
Що ж стосується визначення розміру застави, то колегія суддів дійшла висновку щодо доцільності визначення відносно ОСОБА_7 застави в розмірі 300 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 413 400,00 грн., зважаючи на наступне.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.
Як зазначено в ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для підозрюваного.
Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати.
У виключних випадках, якщо слідчий судді встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, санкція якого передбачає від 3 до 8 років позбавлення волі.
З огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення та його тяжкість, доведеність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, той факт, що підозрюваний є громадянином іншої держави, відсутність постійного місця проживання на території України, колегія суддів вважає, що застава в межах, визначених п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому, враховуючи наведені обставини, що є виключними, у відповідності до положень ч. 5 ст. 182 КПК України, застава має бути визначена у розмірі, що перевищує її максимальну межу.
Вищевказаний розмір застави визначений з урахуванням вимог ч.5 ст. 182 КПК України, в достатній мірі гарантує виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.
Керуючись ч.4 ст.399 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01 жовтня 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 листопада 2016 року без визначення застави скасувати в частині не визначення розміру застави.

Визначити ОСОБА_7 заставу 300 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 413 400, 00 (чотириста тринадцять тисяч чотириста) гривень.

Визначена застава підлягає внесенню на депозитний рахунок Апеляційного суду Харківської області № 7215 відкритий в УДКСУ в Московському районі м. Харкова, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання останнім покладених на нього обов`язків.

В разі внесення застави ОСОБА_7 з-під варти звільнити та покласти на підозрюваного, строком до 28 листопада 2016 року, обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із міста Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого,прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною відповідно до вимог ч.4 ст.424 КПК України та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4