№ 1-кс/489/450/2016 р.
У Х В А Л А
ім`ям України
3 червня 2016 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю захисника ОСОБА_2 , власників майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , заступника начальника СВ Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :

СВ Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002529, за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.369-2 ч.3 КК України, а саме вимагання та отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_3 неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення щодо складання іспиту за отримання посвідчення водія в регіональному сервісному центрі МВС в Миколаївській області.

Заступник начальника СВ Ленінського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 30.05.2016 р. у ОСОБА_6 , а саме: чотири купюри номіналом 500 грн., серії МБ 4853788, МБ 4516039, ВЕ 8571437, ГК 0653975, загальною сумою 2000 грн.; три купюри номіналом 100 грн., серії ЕФ 1598363, БП 3552037, МА 2828991, одну купюру номіналом 50 грн., серії СЄ 8778859, одну купюру номіналом 20 грн., серії ТЕ 2744907, одну купюру номіналом 2 грн., серії ПИ 7258662, дві купюри номіналом 1 грн., серії ТЖ 0523911, ПЄ 7561742; чоловічу сумку кольору, як на майно, що підшукане, використане, як засіб, знаряддя вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши надані матеріали, вислухавши думку учасників судового розгляду, вважаю що клопотання не підлягає задоволенню.

Так, згідно ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Слідчим у клопотанні ставиться питання про арешту тимчасово вилученого майна у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.169, ч.5 ст.171, ч.2 ст.172, ч.6 ст.173 КПК України, слідчим суддею може розглядатися питання про арешт майна, яке є тимчасово вилученим.
При цьому, ч.1, 2 ст.168 КПК України, визначені підстави для тимчасового вилучення майна, відповідно до яких таке вилучення можливе у випадках законного затримання особи в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу, а також під час обшуку, огляду, які проводяться в порядку, передбаченому ст.236, 237 КПК України.
Згідно наданих суду матеріалів, вилучення майна, про арешт якого слідчий ставить питання, було здійснено в ході огляду місця події від 30.05.2016 р., який, виходячи зі змісту цієї слідчої дії, фактично був не оглядом місця події, а особистим обшуком ОСОБА_4 та наявних при ньому речей, що було підтверджено вказаною особою в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.3 ст.208, ч.5 ст.236 КПК України, особистий обшук особи може бути здійснений тільки у випадках затримання такої особи уповноваженою службовою особою, за наявності відповідних підстав, або обшуку особи, в ході проведення обшуку у житлі чи іншому володінні особи, та жодних положень, щодо можливості здійснення особистого обшуку або огляду особи під час здійснення огляду місцевості, приміщення речей та документів, відповідно до статті 237, Кримінальний процесуальний Кодекс України не містить.

Проте, проводячи обшук ОСОБА_4 , який не був затриманий у встановленому законом порядку, та його особистого майна, слідчий не отримав його згоду на вчинення таких дій, а також не маючи жодних підстав для його примусового обшуку чи огляду, а так і вилучення майна, відповідно до вимог ст.208, 236, 237 КПК України, здійснив вилучення такого майна на підставах, що не передбачені цим Кодексом.

На необхідність дотримання, вимог Закону при здійсненні обшуку та положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, неодноразово вказувалося у рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, відповідно до вимог ст.9 КПК України, зокрема у рішеннях "Імакаєва проти Росії", "Пеєв проти Болгарії" щодо недопустимості обшуку і вилучення без наявності підстав і меж будь-яких обмежень особистих прав при вчиненні таких дій та обшуці особистих речей особи.

Враховуючи вказане, вилучене при огляді місця події, 30.05.2016 р., майно належне ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можна вважати таким, що вилучене з дотриманням вимог Кримінального процесуального кодексу України, а також ставити питанням про накладення арешту на вказане майно, як тимчасово вилучене, з дотриманням вимог ст.168 КПК України, що не дає підстав для вирішення питання про його арешт, відповідно до ст.169, ч.5 ст.171, ч.2 ст.172, ч.6 ст.173 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, враховую неможливість використання майна, вилученого у ОСОБА_4 , як доказу у кримінальному провадженні, оскільки такі докази здобуті внаслідок істотного порушення, гарантованих ст.5, 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прав ОСОБА_4 на особисту недоторканність та приватне життя, без дотримання процедури встановленої законом, та вважаю, що підстави для арешту майна відсутні.
Керуючись ст.170, 172, 173 Кримінального процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

У накладенні арешту на чотири купюри номіналом 500 грн., серії МБ 4853788, МБ 4516039, ВЕ 8571437, ГК 0653975, загальною сумою 2000 грн.; три купюри номіналом 100 грн., серії ЕФ 1598363, БП 3552037, МА 2828991, одну купюру номіналом 50 грн., серії СЄ 8778859, одну купюру номіналом 20 грн., серії ТЕ 2744907, одну купюру номіналом 2 грн., серії ПИ 7258662, дві купюри номіналом 1 грн., серії ТЖ 0523911, ПЄ 7561742; чоловічу сумку чорного кольору, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: