печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.10.2016 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14

обвинуваченого ОСОБА_15

потерпілого ОСОБА_16

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000939, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2015, за обвинуваченням

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
13.02.2015 приблизно о 08 год. 00 хв. ОСОБА_15 зайшов до ванної кімнати блоку № 54 гуртожитку по вул. І. Кудрі, 31-А в м. Києві, тримаючи в правій руці кухонний ніж та маючи намір його вимити. В приміщенні ванної кімнати він побачив ОСОБА_16 , який стояв, повернувшись обличчям до дзеркала та спиною до вхідних дверей у ванну кімнату. В цей момент у обвинуваченого ОСОБА_15 , який перебував в стані наркотичного сп`яніння, на фоні тривалих неприязних відносин із ОСОБА_16 виник злочинний умисел на позбавлення останнього життя, та з цією метою він, висловлюючи погрозу вбивством, замахнувся для нанесення ОСОБА_16 удару ножем. В цей момент ОСОБА_16 , побачивши дії ОСОБА_17 , різко повернувся, тому удар ножем прийшовся у поперекову ділянку потерпілого зліва, та відштовхнув його. Вказаними діями ОСОБА_15 потерпілому спричинено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді колото-різаної рани поперекової ділянки зліва, розміром 1,5х0,5см глибиною до 3 см, дном рани є прямий м`яз спини. Після отриманого поштовху ОСОБА_15 впав, а ОСОБА_16 , намагаючись вибігти із ванної кімнати, послизнувся на вологій підлозі та впав також, після чого підвівся та разом із цивільною дружиною ОСОБА_18 , яка стояла в коридорі, забіг в кімнату 54/4, в якій вони проживали, та, забарикадувавши двері, викликали міліцію. При цьому ОСОБА_15 намагався наздогнати ОСОБА_16 , а потім стукав в зачинені двері кімнати 54/4, продовжуючи погрожувати потерпілому.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та надав наступні показання.

В місто Київ приїхав у 2014 році та почав проживати разом із своєю матір`ю в гуртожитку по АДРЕСА_3 , лікувався, оскільки страждає на хворобу хребта, зранку ходив в лікарню. Мати казала, що має непривітні відносини із сусідами по блоку, зокрема потерпілим ОСОБА_16 , його співмешканкою ОСОБА_18 . Через деякий час у нього також почались конфлікти із сусідами по блоку на побутовому ґрунті, зокрема з приводу підтримання чистоти в блоці. На початку січня 2015 року між ним та ОСОБА_16 виник конфлікт, який переріс у бійку. ОСОБА_16 його сильно побив, все обличчя було в крові, розбите око, у зв`язку із цим на виклик приїжджала міліція, проте писати заяву на ОСОБА_16 він не став. Після зазначеного інциденту ОСОБА_16 приблизно місяць не було в гуртожитку. 13.02.2015 вранці ОСОБА_15 у своїй кімнаті готував сніданок, почистив цибулю та пішов із цибулею та ножем у ванну кімнату, мити руки, овочі та ніж, оскільки єдиний на весь блок умивальник знаходиться у ванній кімнаті. Зазвичай, коли хтось є у ванній кімнаті, двері зачиняються, цього разу двері були відчинені, та у ванній обличчям до нього стояв ОСОБА_16 , який спитав «Ти ще тут проживаєш?» та почав його бити, зокрема вдарив правою рукою кулаком в ліве око, а потім лівою рукою. Зазначає, що не міг швидко втекти, оскільки має хворобу опорно-рухового апарату, а тому хотів обхопити ОСОБА_16 , щоб не дати йому змоги знов себе побити. В цей час в лівій руці продовжував тримати цибулю, а в правій ніж. Щоб уникнути ударів, він намагався угнутися під праву руку ОСОБА_16 , потім намагався його обхопити. Усвідомлюючи, що в правій руці у нього ніж, та що ОСОБА_16 сильніший за нього, а тому, щоб зупинити побиття, але не завдати ОСОБА_16 надмірної шкоди, він виставив великий палець до леза ножа, щоб ніж не зайшов занадто глибоко, та вдарив ОСОБА_16 ножем під час захвату, потрапивши у нижню частину тулуба зліва. Зазначає, що після цього ОСОБА_16 впав, а він не падав, а тому мав можливість продовжити завдавати ОСОБА_16 удари ножем, проте не робив цього, оскільки не мав умислу на позбавлення його життя. Після цього за ОСОБА_16 не слідував та не намагався спричинити йому ударів, не слідкував, куди той побіг, а сам побіг до своєї кімнати та закрився там, перебував в шоковому стані, тому цибулю, яку весь час тримав в лівій руці, викинув у вікно, а ніж сховав під матрац, випив декілька крапель барбовалу, щоб заспокоїтись.

Зазначив, що ніколи не зловживав спиртними напоями, барбовал вжив тільки після події, щоб заспокоїтися, до цього барбовал не вживав систематично, тільки у випадках, коли сильно нервував.

Надані в судовому засіданні показання обвинувачений ОСОБА_15 підтвердив під час проведеного за ухвалою суду слідчого експерименту

Допитаний потерпілий ОСОБА_16 показав, що вони з ОСОБА_19 проживали в одному блоці в різних кімнатах гуртожитку по АДРЕСА_3 . Він проживав на той час з цивільною дружиною ОСОБА_18 , обвинувачений з мамою. Неодноразово жителі гуртожитку скаржились в міліцію та до адміністрації академії щодо поведінки ОСОБА_15 , та з приводу його виселення, оскільки в гуртожитку він жив незаконно, постійно був у нетверезому стані та поводив себе агресивно. Неодноразово з ініціативи ОСОБА_15 траплялись конфлікти із ним, а також з його цивільною дружиною - ОСОБА_18 . Незадовго до події кримінального правопорушення, а саме 10.01.2015, у них з обвинуваченим був конфлікт, проте, наскільки пригадує, він ОСОБА_15 не бив, можливо штовхнув, проте на момент приїзду поліції конфлікт було вичерпано. Подія кримінального правопорушення мала місце 13 лютого. Напередодні, 12.02.2015, він ввечері бачив ОСОБА_15 , проте конфліктів, чи навіть розмови, між ними не було. Наступного ранку ОСОБА_16 перебував у ванній кімнаті, чистив зуби, а ОСОБА_18 готувала сніданок, двері у ванну кімнату були відчинені. Свідок зазначає, що стояв спиною до вхідних дверей у ванну кімнату, обличчям до дзеркала, та в якусь мить подивився в дзеркало і побачив ОСОБА_15 , який направлявся в його сторону, в нього було щось в руці, та через декілька секунд побачив, що той робив замах ножем. При цьому овочів у нього в руці не було. В цей час ОСОБА_16 різко повернувся, і удар ножем прийшовся йому в ліву сторону спини. Він штовхнув ОСОБА_15 з ванної кімнати, та сам, підслизнувшись, впав, проте швидко підвівся. Потім вони з ОСОБА_18 , яка була в коридорі, побігли в кімнату, а ОСОБА_15 підвівся та побіг за ними.

Зазначив, що під час події 13.02.2015 ОСОБА_15 не бив та не застосовував до нього фізичної сили, тільки відштовхнув після того, як той наніс йому удар ножем. Вважає, що якби не чинив опір, а саме різко не обернувся та не відштовхнув ОСОБА_15 , останній вбив би його.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що проживала спільно з ОСОБА_16 в гуртожитку за адресою АДРЕСА_4 . Гуртожиток блочного типу на 3 кімнати. Коридор та ванна є спільними для всіх мешканців блоку. Спільно з ними в блоку проживали ОСОБА_20 та ОСОБА_21 - в одній кімнаті, а в іншій - ОСОБА_22 та її син ОСОБА_15 13.02.2015 близько 8 год. 00 хв. вона знаходилась за місцем проживання разом з ОСОБА_16 , який збирався на роботу. ОСОБА_16 пішов у ванну кімнату, щоб почистити зуби, а вона в цей час готувала сніданок в обладнаному для готування їжі місці в коридорі. Двері в ванну кімнату були відчинені. Вона побачила, як ОСОБА_15 вийшов зі своєї кімнати. Він був одягнутий так, ніби збирався йти на вулицю, при цьому зайшов до ванної кімнати з криком «уб`ю сука». Потім вона почула, як ОСОБА_16 вскрикнув, після чого виштовхнув ОСОБА_15 з ванної кімнати, вони впали разом та першим піднявся ОСОБА_16 , та підбігаючи до неї сказав, що ОСОБА_15 підрізав його, та їм треба тікати. ОСОБА_15 із ножем у руці біг за ними. Вони забігли в кімнату і забарикадували двері, зателефонували в міліцію та викликали швидку медичну допомогу. Коли вони забігли в кімнату, ОСОБА_15 стукав в двері і щось кричав, проте що саме, вона не пригадує. Чи був він в стані алкогольного сп`яніння саме 13.02.2016 вона не бачила, самого удару ножем вона не бачила також.

Вказала, що ОСОБА_22 проживала в гуртожитку близько 2 років, та вони з нею не підтримували стосунків. Приблизно в лютому 2014 року до ОСОБА_22 переїхав її син ОСОБА_15 . З моменту переїзду останнього між ОСОБА_15 та всіма мешканцями блоку склались неприязні відносини. Він постійно перебуває в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить стійкий запах алкоголю, який відчувається в коридорі та ванній кімнаті. Крім того вона неодноразово бачила ОСОБА_15 на підпитку. Останній часто провокував конфлікти як за її участю, так і за участю інших мешканців блоку, поводив себе вульгарно та агресивно. Вони скаржились як керівництву гуртожитку, так і зверталися в поліцію, про що є відповідні заяви. В січні 2015 року між ОСОБА_16 та ОСОБА_15 виник конфлікт. Причиною конфлікту стали нецензурні вирази останнього в її адресу, проте безпосередньо свідком цього конфлікту вона не була.

Свідок ОСОБА_23 зазначила, що знайома із обвинуваченим ОСОБА_15 та потерпілим ОСОБА_16 , оскільки проживала із ними в одному блоці в гуртожитку по АДРЕСА_3 . Зазначає, що 13.02.2015 була відсутня в гуртожитку та про інцидент, що трапився, дізналась пізніше.

Вказує, що до цієї події були неодноразові звернення мешканців блоку до завідуючої гуртожитком з приводу поведінки ОСОБА_15 , який неодноразово перебував в стані алкогольного сп`яніння, чіплявся до дівчат. Із нею безпосередньо був один випадок орієнтовно в січні 2015 року, ОСОБА_15 вривався до неї у ванну кімнату та у кімнату, і вона викликала міліцію, проте поки приїхала міліція ОСОБА_15 спав у себе в кімнаті та на стуки міліції двері не відчинив.

Часто бачила ОСОБА_15 у нетверезому стані. Коли як зазвичай вранці о 08-20 год. виходила з гуртожитку на роботу, він був вже нетверезий, хоча розповідав, що лікується в лікарні.

При попередньому конфлікті між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що стався за ініціативи ОСОБА_15 та мав місце 10.01.2015, не була присутня, повернулась до гуртожитку через півгодини після закінчення конфлікту. Після того конфлікту на дверях її кімнати були краплі крові.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що не був очевидцем вчинення злочину, проте працює разом з ОСОБА_16 13.02.2015 року. ОСОБА_16 зателефонував йому та повідомив, що ОСОБА_15 його підрізав. Вказав, що перший прибув на місце події, був свідком затримання ОСОБА_15 та присутнім при вилучені ножа, яким ОСОБА_15 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_16 . При затриманні ОСОБА_15 був у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Він прийшов до такого висновку, оскільки у ОСОБА_15 була порушена координація руху, він шатко йшов, при цьому його підтримували співробітники поліції .

Допитана як свідок ОСОБА_22 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_15 , показала, що проживала разом із сином ОСОБА_15 в гуртожитку по АДРЕСА_3 . По сусідству проживає ОСОБА_16 із співмешканкою ОСОБА_18 . Між нею і її сином та сусідами по гуртожитку, особливо ОСОБА_16 , склались неприязні відносини. ОСОБА_16 характеризує негативно та вказує, що він бив своїх співмешканок, зловживав алкогольними напоями, поводив себе із сусідами, зокрема нею, нахабно та зверхньо, провокував конфлікти з її сином.

Зазначає, що напередодні, а саме в святкові дні січня 2015 року, між ОСОБА_16 та ОСОБА_15 сталася бійка, ОСОБА_16 дуже побив ОСОБА_15 , оскільки той щось сказав про його співмешканку. Після побиття у ОСОБА_15 все обличчя було в крові, дуже сильно пошкоджене око. Також повідомила, що 22.01.2015 не проживала в гуртожитку, про подію 13.02.2015 дізналась із розмови із старшим сином.

Вказала, що ОСОБА_15 алкоголь не вживав, а за її порадою пив барбовал, оскільки після смерті бабусі, яка його виховувала та яку він до смерті доглядав, він погано спав. Барбовалу вона йому купувала 2 флакони на день.

Свідок ОСОБА_25 вказала, що є завідуючою гуртожитку по АДРЕСА_3 , в якому проживали ОСОБА_16 та ОСОБА_15 . Зазначила, що у ОСОБА_15 із сусідами виникали конфлікти на побутовому ґрунті, а обстановку нагнітала його мати ОСОБА_22 . Вказала, що п`яним його ніколи не бачила, проте бачила у дивному, загальмованому стані.

Про події 10.01.2015 та 13.02.2016 їй відомо зі слів чергових та мешканців гуртожитку, безпосередньо свідком таких подій вона не була. Після інциденту 10.01.2015 бачила як ОСОБА_15 , так і ОСОБА_16 , вони обоє ходили із синцями.

Неодноразово рекомендувала матері забрати ОСОБА_15 додому, бо він був заторможений, дивно себе поводив, у чергових просив барбовал та корвалол, та вона переживала за мешканців гуртожитку, студентів. Проте ОСОБА_22 сина додому не відправляла, зазначаючи спочатку, що він лікується, а потім стали казати, що він чекає на виклик в зону АТО.

Свідок ОСОБА_26 пояснила, що працює черговою в гуртожитку по АДРЕСА_3 , в цьому ж гуртожитку ОСОБА_15 проживає разом із своєю матір`ю. Зазначає, що в гуртожитку казали, що ОСОБА_15 . п`є, але вона особисто в стані алкогольного сп`яніння його не бачила та він на її адресу образ не висловлював, проте від нього пахло барбовалом, та ОСОБА_15 часто звертався до неї із проханнями дати йому барбовал або корвалол, посилаючись на те, що йому погано. Мати ОСОБА_15 говорила, що син на даний час лікується в лікарні на вул. Підвисоцького, та на своїх чергуваннях вона бачила, як зранку він ходив в лікарню з пакетом з ліками. Про сутички між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , або між ними і іншими мешканцями гуртожитку їй нічого не відомо, на її змінах таких сутичок не було.

Зазначає, що 12.02.2015 заступила на добове чергування, 13.02.2015 зранку приблизно о 07 год. 30 хв. до гуртожитку зайшов батько ОСОБА_16 з якимось чоловіком, пізніше ще троє хлопців. Вона піднялась на ліфті за хлопцями та дізналася, що ОСОБА_15 наніс ушкодження потерпілому. При цьому ОСОБА_15 вона не бачила, коли приїхала міліція, спустилась вниз, свідком сутички не була.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка лікар ОСОБА_27 , яким складено висновок за наслідками огляду ОСОБА_15 на стан сп`яніння, показав, що ОСОБА_15 був доставлений для огляду по направленню 13.02.2016 о 18-10 год., проведеним обстеженням виявлено вживання барбітуратів та були присутні явні ознаки сп`яніння, що було підтверджено і самим обстежуваним, який повідомив, що постійно вживає барбовал, кожного дня 2-3 рази. Вказав, що барбовал є лікарським препаратом в каплях, приймається як заспокійливий засіб, в його склад входить фенобарбітал, який відноситься до барбітуратів, та є наркотичним засобом. Також вказав, що при огляді на стан сп`яніння констатується, чи знаходиться людина в стані наркотичного сп`яніння, при цьому кількість вжитого засобу та час вживання не встановлюються, в крові барбітурати залишаються на два тижні з моменту вживання.

Факт вчинення ОСОБА_15 кримінального правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими та оцінених судом безпосередньо в судовому засіданні з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_16 та свідка ОСОБА_18 в частині наявності між потерпілим та обвинуваченим тривалих неприязних стосунків та щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, про що викладено вище;

- показаннями свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , якими також підтверджено неприязні відносини між ОСОБА_19 та ОСОБА_28 ,

- протоколом огляду місця події від 13.02.2015 року, яким зафіксовано, що в АДРЕСА_3 , в кімнаті 54/2 гуртожитку /в якій мешкає ОСОБА_15 / під ліжком виявлено ніж з рукояткою коричневого кольору та клинком довжиною 7 см., на якому виявлено речовину бурого кольору, схожу на кров. Із дверей до ванної кімнати виявлено та вилучено 3 сліди папілярних узорів, які належать останньому /а.м. 48-59 т. 1/,

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_16 від 12.03.2015 року. При проведенні слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_16 , що оформлений протоколом проведення слідчого експерименту від 12.03.2015, в якому потерпілий показав свою версію подій та зазначив, що 13.02.2015 приблизно о 08-00 год. вийшов з кімнати 54/4 до ванної кімнати. Знаходячись біля умивальника, побачив у дзеркало, що до кімнати зайшов ОСОБА_15 , який тримав щось в рукаві, та витягнувшись, побачив лезо ножа. Коли він це побачив і почав розвертатися, ОСОБА_15 закричав потерпілому «я тебе заріжу» та наніс йому удар в ліву сторону спини, після чого потерпілий відштовхнув його та він впав. Через слизькі поли біля ванної кімнати ОСОБА_16 теж впав, а потім, коли встав, побачив, що в коридорі стоїть його цивільна дружина ОСОБА_29 . Він схопив ОСОБА_18 за руку та закрився в кімнаті, підштовхнув ліжко, щоб ОСОБА_15 не міг потрапити до кімнати, оскільки в цей момент він піднявся та побіг за ними, а потім, коли вони вже зачинили двері, намагався проникнути до кімнати, щоб завершити свій намір. /а. м. 78-87 т. 1/.

- протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_18 від. 12.03.2013. При проведенні слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_18 свідок пояснила, що 13.02.2016 приблизно о 08-00 год. ОСОБА_16 пішов до ванної кімнати. Знаходячись у коридорі, вона почула, як ОСОБА_16 почав її кликати на допомогу, і коли вона підбігла побачила, що ОСОБА_16 виштовхує ОСОБА_15 , після чого обидва чоловіки впали. Потім потерпілий підбіг до неї, схопив її та сказав: «біжімо до кімнати, він мене хоче вбити». Після того вони забігли до кімнати, зачинилися та викликали міліцію /а. м. 92-97 т. 1/.

- висновком судово-медичної експертизи № 432 від 18.03.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_16 виявлені тілесні ушкодження у виді колото-різаної рани поперекової ділянки зліва, розміром 1,5х0,5см глибиною до 3 см, дном рани є прямий м`яз спини, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садно ліктьо-тильної поверхні лівого передпліччя у верхній та середній третинах, що відноситься до легких тілесних ушкоджень. /а. м. м. 119- 124 т. 1/.

- висновком судово-медичної експертизи № 78-МК від 18.03.2015 року, відповідно до якого на спинці футболки, яка належить ОСОБА_16 , в нижній третині зліва наявне одне колото-різане пошкодження, яке утворилось від дії плаского колюче-ріжучого предмету, який мав вістря, лезо і обушок. По локалізації колото-різане пошкодження на спинці футболки приблизно співпадає з колото-різаною раною в поперековій ділянці зліва гр. ОСОБА_16 /а.м. 135-138 т. 1/.

- висновком дактилоскопічної експертизи № 33/д від 12.03.2015 року, відповідно до якого слід долонної поверхні руки, який було виявлено та вилучено на дверях ванної кімнати, залишений долонною поверхнею правої руки гр-на. ОСОБА_15 /а.м.143-154 т. 1/,

- висновком судово-медичної експертизи № 192 мб від 06.05.2015 року, згідно якого генетичні ознаки клітин з ядрами зі змиву з правої руки підозрюваного ОСОБА_15 , та клітин з ядрами на руків`ї предмета схожого на ніж збігаються між собою, та належить ОСОБА_16 . Генетичні ознаки клітин з ядрами і крові на правій та лівій щоці клинка предмета, схожого на ніж збігаються між собою та належать ОСОБА_16 /а. м. 159-169 т. 1/.

Наявність неприязних відносин між ОСОБА_15 та іншими мешканцями блоку 54 гуртожитку по АДРЕСА_3 , зокрема ОСОБА_16 , не оспорюються сторонами та підтверджується, крім викладеного, також тим, що мешканці гуртожитку ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_30 14.01.2016 подали до адміністрації академії колективне звернення, датоване 12.01.2015, про вирішення питання щодо проживання ОСОБА_22 та її сина ОСОБА_15 в гуртожитку, з посиланням на те, що ОСОБА_31 порушує правила проживання в гуртожитку, влаштовує п`янки, сварки, висловлює погрози на адресу мешканців блоку /а. м. 48 т. 2/.

Слід зазначити, що протягом судового розгляду ОСОБА_15 неодноразово звертався до суду із клопотаннями про перекваліфікацію його діяння з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 125 КК України.

Так, в судовому засіданні 31.05.2016 ОСОБА_15 звернувся до суду із клопотання про виключення кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, та притягнути його до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України.

Звертаючись із означеним клопотанням, ОСОБА_15 зазначив, що в день події вранці він прокинувся та перед походом в лікарню на процедури почав займатися приготуванням сніданку. Після того, як почистив цибулю та моркву, пішов мити овочі та ніж у ванну кімнату. Коли відкрив двері у ванну кімнату, там знаходився ОСОБА_16 , який почав на нього кричати, а потім накинувся з кулаками, між ними почалася боротьба. Після того вони вдвох впали на підлогу, ніж, який у нього був, потрапив в спину ОСОБА_16 , при цьому на лезо ножа він поставив палець, щоб не нанести глибоке поранення ОСОБА_16 , після того кожен з них зачинилися в своїй кімнаті. Вказує, що у нього була можливість нанести ОСОБА_16 більше ударів ножем, проте він не вчинив цього, що вказує на відсутність умислу на позбавлення потерпілого життя.

В аналогічному клопотання від 21.09.2016 ОСОБА_15 зазначає, що коли він відкрив двері у ванну кімнату, там був ОСОБА_16 , який почав на нього кричати, а потім накинувся на нього з кулаками. Між ними почалася боротьба. Ніж, який був у нього в руці, потрапив в спину ОСОБА_16 , при цьому на ніж він поставив палець, щоб не нанести глибоке поранення ОСОБА_16 . Потерпілий ОСОБА_16 впав на підлогу, а потім встав та побіг, закрившись у своїй кімнаті.

Аналогічне клопотання також оголошено ОСОБА_15 в судовому засіданні 19.10.2016, із зазначенням, що коли між ним та ОСОБА_16 виникла бійка у ванній кімнаті, він для того, щоб припинити побиття, намагався повалити ОСОБА_16 на підлогу, обхопивши його обома руками. Щоб не поранити і не вбити ОСОБА_16 , він виставив великий палець на лезо ножа, що був у нього в правій руці. Між ними почалася боротьба, під час якої він необережно поранив потерпілого, та коли повалив його на підлогу, то побачив кров, після того не здійснював жодних спроб нанести ОСОБА_16 тілесні ушкодження.

Таким чином, позиція ОСОБА_15 щодо обставин нанесення потерпілому ножового поранення, наявності чи відсутності умислу на нанесення тілесних ушкоджень, є неоднозначною та непостійною, що дозволяє суду критично поставитись до його показань.

Натомість показання допитаних в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , та потерпілого ОСОБА_16 є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, а також із наявними в матеріалах провадження та дослідженими в судовому засіданні протоколами проведених за їх участю слідчих експериментів.

При кваліфікації дій ОСОБА_15 суд враховує позицію Верховного суду України, висловлену в рішеннях у справах № 5-32 кс 13 від 31 січня 2012 року, № 5-26 кс 13 від 4 липня 2013 року, № 5-46КС13 від 14 листопада 2013 року, №5-10кс14 від 26 червня 2014 року, № 5-12 кс14 від 15 травня 2014 року, в яких суд неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі його діяння і досягнення суспільно-небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно-небезпечного результату це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа на мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.

Оцінюючи фактичні обставини справи, суд враховує на підставі встановлених в судовому засіданні даних, що постійні побутові конфлікти і напруженість у відносинах могли сформувати у ОСОБА_15 негативне відношення і мотивацію помститися ОСОБА_16 за образи. Дії ОСОБА_15 були безпосередньо спрямовані на вчинення інкримінованого злочину з огляду на знаряддя вчинення злочину - кухонний ніж, встановлені на підставі показань свідка та потерпілого дії ОСОБА_15 до та після спричинення потерпілому тілесного ушкодження, а саме, що перед нанесенням удару ножем він висловив погрозу тим, що заріже потерпілого, а після нанесення одного удару потерпілий вирвався та втік, а ОСОБА_15 , намагаючись продовжити свій злочинний намір, почав наздоганяти ОСОБА_16 , висловлюючи погрози, стукав в двері кімнати. Тобто, поведінка ОСОБА_15 після вчинення злочину свідчить про те, що він мав намір продовжувати свою злочинну діяльність, а умисел не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, внаслідок здійсненого потерпілим спротиву. Поведінка ОСОБА_15 мала цілеспрямований характер, про що свідчать його висловлювання під час нанесення удару та спроба наздогнати ОСОБА_16 .

Згідно висновку Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» від 13.02.2015, час огляду 18-10 год., станом на момент проведення огляду ОСОБА_15 перебував в стані наркотичного сп`яніння (барбітурати). /а. м. 61 т. 2/.

Вимоги обвинуваченого щодо визнання недопустимим доказом висновку медичного огляду на стан сп`яніння суд вважає надуманими та необґрунтованими, оскільки судом не встановлено підстав для його недопустимості, передбачених параграфом 1 глави 4 КПК України, чи порядку отримання відповідного висновку.

В цій частині суд не приймає доводів ОСОБА_15 щодо відсутності систематичного вживання барбовалу, оскільки вказані показання спростовуються показаннями інших допитаних в провадженні свідків, зокрема і матері обвинуваченого ОСОБА_22 , яка проживала разом із ним та при допиті в судовому засіданні зазначила, що для сина купувала два флакони барбовалу на день, показаннями свідка ОСОБА_26 , яка зазначила, що від ОСОБА_15 пахло барбовалом, та він часто звертався до неї з проханням дати йому барбовал чи корвалол, посилаючись на те, що йому погано, а також показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_27 , який є лікарем, що здійснював огляд ОСОБА_15 на стан сп`яніння та складав відповідний висновок.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №88 від 21.04.2015, ОСОБА_15 на період кримінального правопорушення, в якому підозрюється, виявляв ознаки Органічного ураження головного мозку поєднаного ґенезу з церебрастенічним синдромом, ускладненого хронічним алкоголізмом ІІ. На період кримінального правопорушення, в якому підозрюється, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. Також встановлено, що ОСОБА_15 виявляє невисокі показники протікання когнітивних процесів (пам`яті, уваги), достатній інтелектуальний рівень; в особистісній сфері емоційна лабільність, вольова нестійкість імпульсивність, реакції дратівливості у проблемних ситуаціях, схильність до зовнішньо-звинувачувальних суджень та оцінок, недостатня самокритичність, переважання розважальних форм діяльності, схильність до вживання психоактивних речовин /а. м. 77-80 т. 2/.

Таким чином, на час вчинення злочину ОСОБА_15 розумів значення своїх дій та міг керувати ними, а підстави для застосування до нього примусових заходів медичного характеру відсутні.

Суд вважає недоведеним обставину, що удар ножем спричинено ОСОБА_15 . ОСОБА_16 в життєво-важливу ділянку тіла, а тому виключає вказану обставину із обвинувачення.

Поряд із тим, враховуючи поведінку ОСОБА_15 до та після протиправного посягання, а також його перебування в стані наркотичного сп`яніння - під дією барбітуратів, вважає, що вказані обставини не спростовують наявності у ОСОБА_15 умислу на протиправне позбавлення потерпілого життя.

За встановлених протягом судового розгляду обставин, суд кваліфікує дії ОСОБА_15 як закінчений замах на умисне протиправне позбавлення заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, та його винуватість у вказаному злочині вважає доведеною.

При цьому доводи підозрюваного щодо недопустимості доказів, здобутих в результаті проведення огляду місця події від 13.02.2016 (як зазначає обвинувачений під час обшуку), слідчий суддя відкидає, вважаючи їх необґрунтованими, оскільки зазначена слідча дія проведена у відповідності до вимог ст. 233 КПК України, за участю понятих та за добровільною згодою обвинуваченого, про що наявні відповідні підписи у протоколі огляду місця події.

Посилання обвинуваченого на те, що 13.02.2016 йому було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_16 , а також що його було побито при затриманні, об`єктивно жодними доказами не підтверджуються. Так, Згідно наданих Київським слідчим ізолятором медичної документації ОСОБА_15 , медична карта №5937, останній при надходженні, 14.02.2015, мав такі ушкодження застарілі множинні гематоми обох плечей, гематома обох сідниць синьо-жовтого кольору 15х12 см, гематома лівого ока, подряпина лобної частини. Поряд із тим, часу спричинення таких тілесних ушкоджень оглядом не встановлено та в медичній документації вони відсутні, а наявні тілесні пошкодження на обличчі відповідають тим, які ОСОБА_15 , за його показаннями та показаннями свідка ОСОБА_22 , мав після конфлікту 10.01.2015.

Відповідно до висновку експерта №748 за наслідками проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_15 , що проводилась 13.03.2015, встановлено, що при судовому-медичній експертизі ОСОБА_15 на шкірі та видимих слизових оболонках голови будь-яких видимих тілесних ушкоджень не виявлено. /а. м. 130-131 т. 1/

Підстав для визнання недопустимими за клопотанням обвинуваченого показань свідка ОСОБА_32 суд не вбачає, оскільки означений свідок допитаний безпосередньо судом в судовому засіданні з дотриманням правил допиту, встановлених ст. 352 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_15 не одружений, дітей на утриманні не має, на обліку у лікаря-психіатра, нарколога не перебуває, має середню освіту, офіційно не працює, раніше не судимий, страждає на задню протрузію L5-S1 м/п диска, ознаки остеохондрозу поперекового відділу хребта.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_15 , є скоєння злочину в стані наркотичного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_15 , судом не встановлено.

З урахуванням особи обвинуваченого, дані про яку зазначено вище, конкретних обставин вчинення злочину, наявності обставин, що обтяжують покарання та відсутності обставин, що його пом`якшує, відношення винного до вчиненого, ступеню реалізації злочинного наміру та фактично спричинених наслідків злочину, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_15 та попередження вчинення ним нових злочинів є неможливим без ізоляції від суспільства, а тому надходить до висновку, що необхідним і достатнім для ОСОБА_15 буде покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу фактичного затримання 13.02.2015, зарахувавши до строку відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_15 процесуальні витрати за залучення експерта під час досудового розслідування у розмірі 921,60 грн. за проведення трасологічної експертизи №33/д від 12.03.2005 та 4 985,82 грн. за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №192мб від 06.05.2015.

Речові докази у справі - ніж зі слідами бурого кольору; 3 сліди папілярних узорів, футболку чорного кольору, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві (Печерського УП ГУ НП в м. Києві) знищити.

Цивільний позов в провадженні не заявлено.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3