Справа № 200/8688/16-к
Провадження № 1-кп/200/390/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

сторін судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську матеріали судового провадження № 1кп/200/390/16 (кримінальне провадження №0000886) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 304 КК України, ОСОБА_6 , за ч.2 ст.186 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на два місяці, оскільки ризики, які були наявні під час обрання та продовження запобіжного заходу, не перестали існувати. Опинившись на волі, на думку прокурора, обвинувачений ОСОБА_6 буде впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, а також може продовжити свою злочинну діяльність.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .. Зазначили що в нього є міцні соціальні зв`язки, будь-яких даних про те, що ОСОБА_6 розпочне переховуватися від суду немає, а отже немає підстав продовжувати строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_6 також заявив, що він не буде переховуватися від суду і просив змінити йому міру запобіжного заходу на домашній арешт.

ОСОБА_5 підтримав позицію сторони захисту.

Заслухавши доводи сторін судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні в тому числі тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років.

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.04.2011 року ОСОБА_6 був засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі. 03.07.2014 року ОСОБА_6 був звільнений від подальшого відбування покарання відповідно до Закону України «Про амністію».

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у вигляді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Таким чином, з врахуванням тієї обставини, що з моменту звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбуття покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська 03.07.2014 року шість років не минуло, ОСОБА_6 вважається особою, яка є раніше судимою за вчинення злочину аналогічного тому у вчиненні якого він зараз обвинувачується.

На думку суду існують ризики того, що опинившись на волі ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 331 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 09.10.2016 року.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт відмовити.

В з в`язку із неявкою в судове засідання захисника ОСОБА_7 в справі оголосити перерву.

Ухвала окремо від вироку суду оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1