30.11.2016 Справа № 756/8279/16-к
№ 1-кп/756/805/16
У Х В А Л А

іменем України

30 листопада 2016 року Оболонський районний суд міста Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000219 за обвинувальним актом стосовно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вишгород Вишгородського р-ну Київської обл., гр.України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Оболонського районного суду м.Києва від прокурора надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000219 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

31.10.2016 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
Судом здійснювались заходи для виклику в підготовче судове засідання обвинуваченого. Однак, вказані заходи позитивного результату не дали. Прокурором заявлено клопотання про привід обвинуваченого.

Вирішуючи клопотання прокурора, судом виявлено такі недоліки обвинувального акту, які перешкоджають подальшому судовому провадженню.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам закону з огляду на наступне.
Так, у обвинувальному акті зазначено, що обвинуваченим здійснено закінчений замах на таємне викраденя «421 Коліно 10xl/23 ALBERTONI» в кількості 1 шт.; «423 Трійник 10 ALBERTONI», в кількості 1 шт.; «100505 РЕХАLМуфта 16 VALS1R» в кількості 2 шт.; «КРАН-ТЕРМ.РАД 3/4 прямий BIANCHI» в кількості 1шт., загальною вартістю 723 грн. 33 коп. (без урахування ПДВ).

Однак, при цьому не зазначено вартість кожної одиниці викраденого майна, а вказано лише його сумарну вартість. За таких обставин, обвинувачення, викладене у обвинувальному акті, є незрозумілим та неконкретним.
Разом з тим, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним та конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.

Вказані обставини є суттєвими з огляду на вимоги п.3 ч.1 ст.91 КПК України, згідно яких, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

А тому, суд вважає, що застосування приводу до обвинуваченого, чи подальше призначення справи до судового розгляду на підставі даного обвинувального акту суперечитиме загальним засадам кримінального провадження, у тому числі, й забезпеченню права на захист, оскільки, відповідно до ст.42 КПК України, обвинувачені мають право знати у вчиненні яких кримінальних правопорушень їх обвинувачують.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора про привід обвинуваченого- відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000219 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України- повернути прокурору у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1