УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/4573/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 186 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №274/4573/15-к за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2016 року, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, українця, громадянина України, з середньо- спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.11.2014 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ст.185 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1275 грн.), -
засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі.
Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.11.2014 року вирішено виконувати самостійно.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишений попередній особисте зобов`язання з обов`язками: прибувати за першою вимогою до суду та не відлучатись із м. Бердичева без дозволу суду.
Згідно вироку суду, 08.09.2015 року, приблизно о 02 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи поряд з буд. №11 по вул. Лупова у м. Бердичеві, під час спілкування зі своїм знайомим ОСОБА_9 , з метою відкритого викрадення чужого майна, умисно наніс декілька ударів кулаками обох рук в область обличчя ОСОБА_9 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я, які не є небезпечними для життя та здоров`я потерпілого. Після цього ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір, повторно відкрито заволодів майном ОСОБА_9 , а саме, розстібнувши застібку, зняв з шиї золотий ланцюжок вагою 4,18 гр., вартістю 900 грн. за 1 гр., та з місця скоєння злочину втік. Всього ОСОБА_10 , своїми злочинними діями заподіяв ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3762 грн.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оскаржуючи доведеності вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить змінити вирок суду в частині призначення покарання, призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з іспитовим строком. Вказує, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості скоєного злочину внаслідок суворості. Вважає, що суд безпідставно не врахував таку обставину, як визнання вини та щире каяття, а також обставини за яких було скоєне кримінальне правопорушення. Зазначає, що судом не було враховано особу обвинуваченого та думку потерпілого, який просив суд не позбавляти останнього волі.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно та поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оскаржується. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 186 ч. 2 КК України кваліфіковані правильно.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд послався на те, що обставин, які пом`якшують його покарання судом не встановлено, обставиною, яка обтяжує його покарання суд визнав скоєння злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Суд також врахував особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який до кримінальної відповідальності притягується не вперше, скоїв новий корисливий злочин, поєднаний із застосуванням насильства, маючи непогашену судимість за попереднім вироком, свою вину визнав частково, не одружений та власних дітей не має, проживає разом з бабусею, матір`ю і братом, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює та обрав йому покарання у виді позбавлення волі.
Перевіряючи справу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про те, що місцевий суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, оскільки не врахував всіх обставин, які впливають на покарання засудженого, зокрема, не взяв до уваги обставин, які свідчили про можливість виправлення засудженого і його перевиховання без ізоляції від суспільства.
Так, відповідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Апеляційний суд вважає, що покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_8 за своєю суворістю не відповідає тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Як вбачається з вироку суду та матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 заявив про повне визнання вини у скоєнні інкримінованого діяння (а.п.104).
Апеляційний суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, його молодий вік та думку потерпілого ОСОБА_9 , який просив не позбавляти обвинуваченого волі та заявив про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого, що підтверджується його особистою заявою (а.п. 91). Крім того, під час розгляду даного провадження в апеляційному суді, обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив сплату штрафу за вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.11.2014 року щодо нього.
Отже, апеляційним судом враховано, що вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.11.2014 року виконаний ОСОБА_8 14.05.2016 року, що підтверджується довідкою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, наданою обвинуваченим ОСОБА_8 апеляційному суду. Тому, в даному випадку, помилка в даті вироку зазначеного суду не має значення.
З огляду на вищенаведене апеляційний суд вважає, що вказані обставини значно зменшують ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_8 та приходить до висновку про можливість звільнення останнього від відбування покарання з іспитовим строком.
Апеляційний суд переконаний, що з врахуванням обставин конкретного кримінального правопорушення саме таке покарання буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження нових злочинів.
Посилання прокурора під час апеляційного розгляду про виправлення описки у вироку суду в прізвищі обвинуваченого замість ОСОБА_11 , зазначено ОСОБА_8 (а.п.105) та даті вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області в порядку ст. 404 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки такі описки може виправити суд першої інстанції відповідно до вимог КПК.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання слід змінити.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , задовольнити.
Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ст. 186 ч.2 КК України до покарання у виді 4 /чотирьох / років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.
Відповідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вказаний вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: