Справа № 159/526/16-к Провадження №11-кп/773/249/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0001394 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Волинської області ОСОБА_10 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Узбекистану, росіянин, уродженець м. Кунград, Республіки Каракалпакстан Республіки Узбекистан, житель АДРЕСА_1 , з професійно технічною освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий:
- 08.07.2002 року Володимир Волинським міським судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 22.05.2006 року Володимир Волинським міським судом за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі;
- 24.02.2010 року Нововолинським міським судом за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 1 рік 7 місяців позбавлення волі;
- 12.01.2012 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України на 4 роки позбавлення волі; 07.08.2015 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
- 02.02.2016 року Луцьким міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі;
засуджений за:

- ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту його затримання 22.11.2015 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 22.11.2015 року до дня набрання вироком законної сили в межах даного кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
Вироком стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 матеріальної шкоди - 200 грн., 2000 грн., 1000 грн. та 2000 грн. відповідно, а також по 2 000 грн. потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 моральної шкоди кожному та 3000 грн. моральної шкоди потерпілому ОСОБА_14 .

Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що він, з метою заволодіння чужим майном, повторно:
- в ніч з 11 на 12 листопада 2015 року, проник, шляхом розбиття шиби вікна, в належний потерпілому ОСОБА_11 будинок АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належний останньому телевізор марки «Самсунг» в комплекті з телевізійною антеною та пультом та накидкою жовтого кольору, а всього майна на загальну суму 2200 грн.;
- 12 листопада 2015 року, близько 10 год. 30 хв., проник через незамкнену хвіртку на територію житлового будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав велосипед зеленого кольору іноземного виробництва, вартістю 2000 грн., який належав потерпілому ОСОБА_12 ;

- 14 листопада 2015 року, близько 13 год., знаходячись біля магазину «Орбіта», що по вул. Грушевського в м. Ковелі, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_15 велосипед сірого кольору вітчизняного виробництва, вартістю 2500 грн.;

- всередині листопада 2015 року, близько 07 год., проник через незамкнену хвіртку на територію житлового будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав велосипед голубого кольору вітчизняного виробництва, вартістю 500 грн., який належав потерпілій ОСОБА_16 ;

- 16 листопада 2015 року, в період часу з 12 год. до 13 год. 30 хв., проник через незамкнену хвіртку на територію житлового будинку АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_13 велосипед чорного кольору вітчизняного виробництва, вартістю 1000 грн.;

- 16 листопада 2015 року, близько 16 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території будинку АДРЕСА_6 , проник через незамкнені двері на літню кухню зазначеного житлового будинку, звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Нокіа-3720», який належав потерпілому ОСОБА_17 з сім-картою оператора стільникового зв`язку «Лайф» та сім карткою оператора стільникового зв`язку «Київстар», а всього майна загальною вартістю 360 грн.;
- 20 листопада 2015 року, в період часу з 13 год. до 16 год., проник через незамкнену хвіртку на територію житлового будинку АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_14 велосипед марки «Україна» чорного кольору вітчизняного виробництва, вартістю 2000 грн.;
- 20 листопада 2015 року, близько 19 год., проник через паркан на територію житлового будинку АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав велосипед марки «Аіст», вартістю 1000 грн., який належав потерпілій ОСОБА_18 ;

і якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, в той же час посилається на невідповідність призначеного ОСОБА_9 покарання ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та особі винного через його м`якість, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
У зв`язку з цим просить скасувати вирок суду в частині призначеного останньому покарання та постановити новий, яким призначити ОСОБА_9 покарання за:
- ч. 2 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі;
- ч. 3 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_9 за вироком Луцького міськрайонного суду від 02.02.2016 року більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_19 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав останню та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за вказаних у вироку обставинах, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими у ході судового засідання доказами, які ніким не оспорюються і яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч. ч. 2 та 3 ст. 185 КК України.

Посилання прокурора в своїй апеляційній скарзі на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів та особі винного через його м`якість, апеляційний суд вважає безпідставними.
Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_9 покарання судом першої інстанції враховано, як кількість так і тяжкість вчинених ним злочинів, один з яких відноситься до категорії середньої тяжкості, а інші до тяжких, дані про особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, в тому числі і корисних, судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку, нові злочини вичинив через три місяці після звільнення з місць позбавлення волі, не має постійного місця проживання та роботи, а також думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні.
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого було визнано його щире каяття, повне визнання ним своєї вини та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставинами ж, які обтяжують покарання обвинуваченого суд підставно визнав рецидив злочинів, вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо осіб похилого віку.
Посилання прокурора в своїй апеляційній скарзі на неврахування судом при призначенні покарання всіх характеризуючих даних щодо обвинуваченого, кількість епізодів вчинених ним крадіжок, наявність декількох обтяжуючих покарання обставин, а також реальну сукупність вчинених злочинів, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки всі ці обставини зазначені у вироку і були враховані судом при призначенні покарання останньому,
Твердження ж прокурора про неправильне зазначення судом у вироці тяжкості злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, які зокрема згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, а також невідшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди всім потерпілим, як на підставу скасування вироку, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки дані обставини не можуть слугувати безумовною підставою для скасування вироку.
Неврахування судом при призначенні ОСОБА_9 покарання вироку Луцького міськрайонного суду від 02.02.2016 року, як про це зазначає апелянт в своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки на час постановлення вироку Ковельським міськрайонним судом щодо вчинення ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, даний вирок ще не набрав законної сили.
З огляду на вищенаведене та, приймаючи до уваги всі обставини вчинення інкримінованих злочинів, їх кількість та тяжкість, особу винного, думку потерпілих щодо покарання, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання останньому, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 неможливе без ізоляції від суспільства, а тому обгрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, а остаточне із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, яке відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, а тому, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Волинської області ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.
Головуючий:

Судді: