Справа № 309/2235/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , розглянув апеляційну скаргу прокурора Хустської місцевої прокуратури на вирок Хустського районного суду від 04.02.2016 року у кримінальному провадженні № 11-кп/777/260/16 яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою освітою, одружений, непрацюючий, раніше судимий вироком Хустського районного суду від 30.04.2015 року за ч.1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази чотири акумуляторні батареї до вантажного автомобіля марки Хагенпотужністю 205 ампер постановлено залишити в розпорядженні потерпілого ОСОБА_7 .

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

За вироком ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що 28.05.2015 року о 01:00 годині, переслідуючи корисливий мотив, маючи на меті заволодіння чужим майном, діючи умисно, з двох вантажних автомобілів марки Івеко, які належать потерпілому ОСОБА_7 , та будучи припаркованими біля дворогосподарства №2 по вул. М.Вовчка в м. Хуст, таємно викрав чотири акумуляторні батареї марки Hagen вартістю 1538 грн. за 1 штуку, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 6152 гривень.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор Хустської місцевої прокуратури просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_6 та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального Закону та безпідставним застосуванням до обвинуваченого вимог ст.75 КК України. Вказує на те, що призначаючи обвинуваченому покарання із звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України свої висновки належним чином не вмотивував та допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного покарання. Звертає увагу на попередню соціальну поведінку обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до відповідальності за аналогічні злочини, посередню характеристику з місця проживання обвинуваченого, а тому вважає звільнення від відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_6 необґрунтованим. Крім того зазначив, що відповідно до журналу судового засідання за 04.02.2016 року прокурором не оголошувався обвинувальний висновок, а обвинуваченому не роз`яснювалися права у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання поданої уточненої апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що уточнена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Так , відповідно до журналу судового засідання та звукозапису судового засідання вбачається, що прокурором не оголошувався обвинувальний акт , а головуючим не роз`яснювалися права учасникам судового засідання.

З обвинувального акту , що містить в матеріалах провадження вбачається, що він складений з порушенням вимог, передбачених ч.2 ст. 291 КПК України оскільки не містить формулювання обвинувачення.

Відповідно до вимог статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення . При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи не істотним залежно від обставин кримінального провадження.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Відповідно ж до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння , передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Це твердження має містити характеристику (опис) кримінального правопорушення, його юридичну кваліфікацію . Тобто, формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах , які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце , спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти , які впливають на ступінь його тяжкості , тощо.
Таким чином, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які слідчий вважає встановленими та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність , які становили предмет та межі доказування не тотожні поняттю - формулювання обвинувачення.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист особи, і , як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.

У рішенні від 09.10.2008 року , прийнятому Європейським судом з прав людини Абрамян проти Росії , вказано: Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення . У цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення пп.а п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальному провадженні надання повної , детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу на вимоги ч.1 ст. 337 КПК України відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах.

Отже розгляд провадження без формування обвинувачення та без оголошення його у судовому засіданні є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним.

Колегія суддів вважає , що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними , оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого , які перешкодили суду повно і всебічно розглянути провадження і вплинуло на постановления законного й обґрунтованого вироку, а тому вирок підлягає до скасування.

Також колегія суддів звертає увагу , що вирок, який міститься в матеріалах кримінального провадження за своїм змістом та зовнішнім виглядом не відповідає вимогам які Законом передбачено до вищого акту правосуддя ( 374 КПК України) . Так, у вироку відсутні відомості яким судом він ухвалювався, а сам зміст вироку важко читабельним.

Крім того, як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, судом при вирішенні питання про звільнення від відбування покарання з випробуванням обвинуваченого ОСОБА_6 свої висновки з цього питання належним чином не вмотивував. Так, вбачається , що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності , на шлях виправлення не став, а продовжує вести антисоціальний спосіб життя, вчиняючи суспільно-небезпечні діяння, посередньо характеризується за місцем проживання ( а. с. 49). Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованого застосування ст. 75 КК України такими, що заслуговують на увагу.

Ухвалюючи рішення про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, суд не навів у вироку переконливих доводів про доцільність такого звільнення з випробуванням, а лише вказав на дані про особу обвинуваченого та послався на обставину, що пом`якшує його покарання, не обґрунтовуючи прийнятого рішення.

Отже, висновок суду щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України свідчить про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, таке покарання не можна вважати достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи , ретельно перевірити доводи апелянта , дати відповідну оцінку доказам в їх сукупності та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407,409, 412 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :

Уточнену апеляційну скаргу першого заступника прокурора Закарпатської області задовольнити.

Вирок Хустського районного суду від 02.04.2016 року щодо ОСОБА_6 - скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: