АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, що проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 345 КК України,

продовжено строк тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_11 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 26.10.2016 р. та постановлення ухвали про обрання його підзахисному запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого в СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 було задоволене, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжений до 00 год. 01 хв. 29 листопада 2016 р.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що прокурор надав достатні докази наявності щодо ОСОБА_7 обгрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 345 КК України, а також прокурор довів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Враховуючи положення, викладені в Рішенні ЄСПЛ по справі Мюррей проти Сполученого Королівства у п. 55, а саме: факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу, та той факт, що прокурором в судовому засіданні доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя визнав наявність достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обгрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, захисник зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді Бабушкінського районного суду від 26.10.2016 була постановлена з істотним порушенням вимог КПК України. Так, строк тримання ОСОБА_7 під вартою закінчувався о 20.00.год 26.10.2016 року, клопотання про продовження строку тримання останнього під вартою надійшло до суду також 26.10.2016 року, а отже з порушенням строку, встановленого ст. 199 КПК України. При цьому ОСОБА_7 , згідно матеріалам провадження, це клопотання з додатками завчасно не отримав.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя звернув увагу на згадане порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 184 КПК України та оголосив перерву для його виправлення. ОСОБА_7 о 17 год. 06 хв. 26.10.2016 року було вручено копії клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, після чого о 18:30 годин того ж дня всупереч вимогам ч. 2 ст. 184 КПК України розгляд справи поновлено.

Також захисник вказує, що під час судового розгляду прокурором і слідчим було в усній формі внесено уточнення до клопотання - змінено тривалість строку, на який пропонувалося продовжити строк тримання ОСОБА_7 під вартою, з 60 днів до 30 днів, а саме до 20:00 годин 25.11.2016 року, втім слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали вийшов за межі клопотання та продовжив підозрюваному строк тримання під вартою до 00:01 годин 29.11.2016 року.

Крім того, захисник зазначає, що слідчий суддя в обґрунтування необхідності задоволення клопотання посилається на доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та на практику ЄСПЛ, втім як в самій ухвалі, так і в клопотанні та матеріалах справи не зазначено, якими саме доказами підтверджується наявність цих ризиків і чому більш м`який запобіжний захід не може забезпечити виконання процесуальних обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, раніше не був судимий та до цього часу у вчиненні кримінальних правопорушень не підозрювався.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав; думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні строку тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 345 КК України, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується низкою доказів, в тому числі показаннями потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які прямо вказують на цього підозрюваного як особу, що вчиняла відносно них кримінальні правопорушення. Крім того, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 обґрунтованість даної підозри не оспорює, відповідних аргументів не наводить.

З наведених обставин слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 в обсязі, достатньому для продовження строку дії застосованого відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

Обговорюючи питання про доцільність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні окремо двох кримінальних правопорушень, що є тяжким та особливо тяжким злочинами у розумінні ст. 12 КК України, за які законом про кримінальну відповідальність передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі на строк,відповідно, від п`яти до восьми та від п`яти до дванадцяти років, а отже з метою уникнення такої відповідальності дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, вищезазначені кримінальні правопорушення, згідно фактичних обставин їх вчинення, мали зухвалий характер та були пов`язані з заподіянням потерпілим тілесних ушкоджень за допомогою заздалегідь приготовлених для цього предметів, опором працівникам правоохоронних органів, застосуванням до останніх насильства та втечею від них з подальшим уходом на автомобілі від переслідування, що дає підстави обґрунтовано припускати, що ОСОБА_7 є особою рішучою та зухвалою, зневажливо ставиться до закону, правил, встановлених у суспільстві, та правоохоронних органів, схильний до застосування фізичного насильства.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і про те, що ці ризики є вагомими, з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися і не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Обговорюючи питання про наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, колегія суддів зважає на те, що у даному кримінальному провадженні необхідно вчинити низку слідчих дій, в тому числі долучити висновок експерта, отримати за ухвалами слідчих суддів трафіки телефонних дзвінків підозрюваного, провести слідчий експеримент за участю підозрюваного та потерпілого, відкрити матеріали сторонам кримінального провадження згідно ст. 290 КПК України, у зв`язку з чим строк досудового розслідування був продовжений, а отже слідчий суддя суду першої інстанції мав достатні підстави для висновку про те, що досудове розслідування об`єктивно не може бути завершене до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_7 під вартою.

Тривалість строку, на який продовжене тримання цього підозрюваного під вартою, - до 29.11.2016 р., - не є надмірною і у достатньо короткий час питання про доцільність такого запобіжного заходу знову стане предметом судового розгляду.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та її скасування.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вищезазначених висновків колегії судів не спростовують. Так, зазначені апелянтом процесуальні порушення не стосуються суті оскаржуваної ухвали та не можуть бути підставою для скасування вірного по суті судового рішення. Що стосується посилання апелянта на вихід слідчого судді за межі клопотання в частині строку дії запобіжного заходу, то воно не є достатньо обґрунтованим, оскільки питання було вирішене у межах поданого відповідно до ст. 199 КПК України письмового клопотання, яке змінене не було, та повноважень слідчого судді, визначених ч. 1 ст. 197 КПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності достатніх підстав для подальшого тримання підозрюваного під вартою не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року, якою строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 00:01 29.11.2016 р., залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4