Справа № 373/1922/16-к
В И Р О К
Іменем України
29 листопада 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000167 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, призваного Галицько-Франківським ОРВК м. Львова, перебуваючого на посаді механіка-водія-електрика відділення управління штабу взводу управління 4 самохідно-артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,

в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , проходячи військову службу під час мобілізації у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , на посаді механіка-водія-електрика відділення штабу дивізіону взводу управління командира 4 самохідно-артилерійського дивізіону починаючи з 31.10.2015 по теперішній час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді тимчасового ухилення від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, діючи умисно, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, чим вчинив самовільне залишення військової частини, без поважних причин, в умовах особливого періоду, а саме кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Таким чином, суд вважає доведеним, що військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, без дозволу безпосереднього командира у період з 31.10.2015 по теперішній час, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 без поважних причин, в умовах особливого періоду, обов`язки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин, в умовах особливого періоду, а саме: скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що він самовільно залишив військову частину в зв`язку із хворобою своєї співмешканки. Свою провину у вчиненому визнає та просить суд суворо його не карати.

Прокурором долучено до матеріалів кримінального провадження документи, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: згідно довідки поліклініки ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відповідно до вимоги спецперевірки - до кримінальної відповідальності не притягувався. Згідно службової характеристики, за місцем проходження служби характеризується посередньо.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки обвинувачений самовільно залишив військову частину без поважних причин, в умовах особливого періоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття в скоєному.

ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Вчиненим ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням - злочином, передбаченим ч. 4 ст. 407 КК України, майнова шкода не завдана.

Експертизи під час досудового розслідування не проводилися, витрати на залучення експерта відсутні.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

При таких обставинах, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_4 може бути виправлений без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, і, у відповідності із ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що таке покарання з урахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого, та обставин, які були встановлені в ході розгляду даного кримінального провадження буде справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_1