АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1145/16 Справа № 208/2007/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 , на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні подання Дніпродзержинської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області № 34 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням щодо ОСОБА_6 , -

за участю учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_7

засудженої в режимі відеоконференції:

ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2016 року, було відмовлено в задоволенні подання Дніпродзержинської виправної колонії УДПтСУ у Дніпропетровській області № 34 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням щодо ОСОБА_6 .

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що засуджена відбула 2/3 призначеного строку, але не можна вважати що засуджена стала на шлях виправлення.

Так, засуджена прибула до колонії лише 15 лютого 2016 року, а подання колонії від 24.03.2015 року.
Мотивуючи відмову в задоволенні подання відносно засудженої ОСОБА_6 суд вказує що засуджена провину визнає формально, та в умовах виправної колонії знаходилась не тривалий час, та мала стягнення, заохочень не мала, тобто засуджена не стала на шлях виправлення.

Не погодившись з винесеною ухвалою засуджена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу просить скасувати ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 08 квітня 2016 року, та застосувати ст. 82 КК України, та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким а саме на обмеження волі.
В апеляційній скарзі засуджена вказує що за нетривалий період часу знаходячись в Дніпродзержинській виправній колонії № 34, постійно докладає зусилля задля виправлення після скоєного злочину, зазначає що активно приймає участь в роботі самодіяльності установи, за власною ініціативою виконує роботи по благоустрою установ.
Вказує що має рідних, сина та чоловіка, які підтримують її на шляху виправлення, відповідно вироку не має матеріальних та моральних відшкодувань потерпілим.
Вислухав суддю - доповідача, доводи засудженої ОСОБА_6 яка просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати ст. 82 КК України, та змінити покарання на обмеження волі, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимогами положення ст. 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за умови, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання установи про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженій ОСОБА_6 , на підставі ст. 82 КК України, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженої, її поведінку, ставлення до праці, і з цього приводу суд в ухвалі зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.

Судом першої інстанції встановлено, що засуджена ОСОБА_6 відбуває покарання в Дніпродзержинській ВК УДПтС України в Дніпропетровській області № 34, засуджена прибула до установи 15 лютого 2016 року а подання про застосування ст. 82 КК України від 24 березня 2016 року, тобто в умовах виправної колонії засуджена знаходилась нетривалий час, за період відбування покарання у вищевказаній установі, засуджена характеризується задовільно, в Дніпродзержинській ВК № 34 стягнень та заохочень не має , працевлаштована на виробництві, відвідує курс лекцій, порушень режиму не допускає.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про те, що засуджена не стала на шлях виправлення, посилаючись на ті обставини, що за весь період відбування покарання в особистості засудженої не відбулися позитивні зміни, з чим погоджується колегія суддів.

Посилання ОСОБА_6 на те, що вона режим установи не порушує, та працевлаштована, та хоче реабілітуватися перед суспільством, водночас відносячись до скоєного злочину формально не може свідчити про те що вона стала на шлях виправлення.

Доводи апеляційної скарги засудженої щодо її працевлаштування, та що вона проявляє соціально- активну позицію в матеріалах справи, не знайшли підтвердження відповідно до психологічної характеристики засудженої ОСОБА_6 (а.с. 15 ) засуджена має слабкий тип нервової системи, з низьким рівнем психічної активності.

Також засуджена вказує що має два заохочення та одне стягнення, однак в Дніпродзержинській ВК № 34 не має заохочень та стягнень, що підтверджується наданими матеріалами, але виконання засудженою своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

Не можна не погодитися з висновками суду першої інстанції про те,що засуджена ОСОБА_6 відбуває покарання за скоєння особо тяжкого злочину відносно малолітньої дитини але провину в скоєному злочині визнає формально.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання, оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що вона протягом строку відбування покарання стала на шлях виправлення, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги засудженої слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 08 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді
Апеляційного суду:
---------------------- --------------------- ---------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3