Номер провадження 11-кп/775/361/2016

УХВАЛА

Іменем України

07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області матеріали кримінального провадження № 0001483, відносно ОСОБА_7 за його апеляційною скаргою на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 06 січня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не навчається, не працюючого, не одруженого, дітей не маючого, не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України, і призначено покарання у вигляді 10 /десяти/ років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку Краматорського міського суду Донецької області від 06 січня 2016 року, 18 липня 2015 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території парку «Ювілейний» по вул. Ювілейній у м. Краматорську, де між ним та його знайомим ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин сталася сварка, в ході якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на умисне позбавлення життя ОСОБА_8 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя іншої людини, ОСОБА_7 знайшов осколок скла, який взяв у руку та прослідував за ОСОБА_8 до під`їзду АДРЕСА_2 , де 19.07.2015 р., приблизно о 00 годин 20 хвилин підійшов до ОСОБА_8 , який знаходився на проїзній частині біля вищезазначеного під`їзду та діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на позбавлення життя іншої людини, суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті та бажаючи їх настання, без будь-яких вагань з метою умисного протиправного спричинення смерті ОСОБА_8 , тримаючи у правій руці раніше знайдений осколок скла, наніс останньому один удар в область життєво важливого органу, а саме грудної клітини зліва, тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки в цей момент до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підбіг ОСОБА_9 , та відштовхнув останнього від потерпілого, після чого ОСОБА_7 з місця скоєння злочину втік.

В результаті умисних, противоправних дій ОСОБА_7 . ОСОБА_8 була заподіяна: колото-різана рана грудної клітини проникаюча в переднє середостіння з пошкодженням хрящової частини 6-го ребра зліва, передньої стінки перикарда, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечна для життя.

На вказаний вирок суду, обвинуваченим ОСОБА_7 , було подано апеляційну скаргу, в якій він вважає, що вказаний вирок є незаконним, необґрунтованим, та таким що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, невірною оцінкою доказів. На його думку, судом дана невірна оцінка доказам по справі. Зазначає, що на досудовому розслідуванні він давав свідчення під фізичним та моральним тиском оперативних працівників та слідчого. На його думку, судово-медичний експерт у своєму дослідженні не зміг точно вказати, чи він наніс потерпілому удар склом. Також вважає, що суд проігнорував покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які не бачили, як він наносив удар потерпілому, також потерпілий ОСОБА_12 неодноразово змінював свої показання, на його думку, під впливом прокурора та суду. Просив скасувати вирок, оскільки він не винуватий.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 в його інтересах, який підтримав доводи апеляційної скарги свого підзахисного, обидва просили пом`якшити призначене судом покарання, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини по справі, дійшов до правильного висновку про об`єм та доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_7 , кваліфікації його дій.

Висновки суду підтверджені перевіреними в ході судового розгляду та наведеними у вироку доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 під час розгляду судового розгляду в суді першої інстанції свою провину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення не визнавав та пояснив, що потерпілому удару склом не наносив, той сам впав на скло, яке було на дорозі. Під час досудового розслідування він обмовив себе, давши визнавальні покази, під впливом робітників міліції, яки застосовували до нього психічне та фізичне насильство.

Під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 частково визнав свою провину, вказав, що у тому, що сталося, була й його провина, розкаявся у скоєному, просив пом`якшити призначене йому покарання, прийнявши до уваги, що під час кримінального правопорушення він був неповнолітнім.

Потерпілий ОСОБА_8 також стверджував, що обвинувачений ОСОБА_7 , тримаючи в правій руці кусок скла, наніс йому удар в ліву частини грудної клітини, після чого з міста злочину зник. Він присів, закриваючи окривавлену рану на грудях руками. Після чого друзі викликали йому швидку допомогу. Стверджував, що сам він на скло не падав і сам собі ударів склом не наносив. Не наполягав на строгому покарання обвинуваченого.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та правильно послався у вироку на покази потерпілого та свідків, встановлені докази, а саме, висновки викладених у вироку судових експертиз, надавши їм правильну правову оцінку.

Колегія суддів вважає, що немає підстав ставити під сумнів, в їх достовірності, покази потерпілого та свідків, самого ОСОБА_7 , які він давав в ході слідчого експерименту, де підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, а саме, яким чином під час сварки заподіяв удар склом у грудну клітину потерпілого ОСОБА_13 .

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно та законно послався у вироку на показання обвинуваченого ОСОБА_7 під час слідчого експерименту, який проводився з застосуванням відеозапису та у присутності його захисника ОСОБА_6 , пойнятих, де ОСОБА_14 давав визнавальні покази, в подробицях розповів про обставини скоєння інкримінованого кримінального правопорушення та показав, як саме він це робив. При цьому ні ОСОБА_7 , ні його захисник, не заявляли, що до обвинуваченого застосовувалось психологічне чи фізичне насильство з боку співробітників міліції.

Після проведення слідчого експерименту, ніхто, в тому числі, обвинувачений чи його захисник, також не оспорювали яку-небудь неточність, неправильність або незаконність його проведення.

Доводи ОСОБА_7 про те, що зазначені ним в апеляційній скарзі свідки, нібито, підтвердили його невинуватість, не є слушними. Як вбачається з показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , вони бачили конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, але не бачили моменту нанесення удару.Між тим підтвердили, пояснили, що бачили потерпілого в крові, те, що Вінс після цього зник, а з слів потерпілого ОСОБА_13 їм відомо, що його склом вдарив в груди саме ОСОБА_7 .

Тому суд також правильно послався у вироку на покази зазначених свідків.

Колегія суддів вважає, що немає підстав ставити під сумнів в їх достовірності показання потерпілого та свідків в цій частині.

Згідно до висновку судово-медичної експертизи огляду обвинуваченого ОСОБА_7 в нього встановлені два лінійних садна на долоні правої кисті, які мають давнину не більш однієї доби до моменту проведення експертизи і могли створитися від утримання в руці фрагменту скла /а.с. 62/, що як правильно послався у вироку суд, спростовує твердження ОСОБА_17 , що він не наносив склом ударів потерпілому.

Інших тілесних ушкоджень у останнього нема і що також не свідчить про те, що до ОСОБА_17 застосовувались недозволені заходи ведення слідства.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суду не надано ніяких доказів, що потерпілому могла бути нанесена проникаюча колото-різана рана грудної клітини іншою особою або іншим способом.

Доводи апеляції обвинуваченого про те, що на нього співробітниками міліції застосовувались недозволені заходи впливу, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки суд у вироку обґрунтовано послався на матеріали кримінального провадження № 0000660 від 27.11.2015 року, які були ним оглянуті під час судового розгляду, та за якими проводилась перевірка прокуратурою Донецької області за заявою ОСОБА_7 за фактом застосування на нього незаконних заходів фізичного та психологічного впливу з метою фальсифікації матеріалів кримінального провадження співробітниками Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області. Постановою від 25 грудня 2015 року кримінальне провадження за скаргою ОСОБА_7 було закрито у зв`язку з відсутністю в діях зазначених співробітників Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області складу кримінального правопорушення за ст. 365 ч. 2 КК України, яке обвинуваченим ОСОБА_7 чи його захисником ОСОБА_6 оскаржено не було .

Суд першої інстанції обґрунтовано послався у вироку на висновки судово-медичної експертизи огляду потерпілого ОСОБА_8 , що виявлена у нього колото-різана рана грудної клітини, проникаюча в переднє середньостіння з пошкодженням хрящової частини 6-го ребра зліва, передньої стінки перикарда, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечна доля життя, могла бути здійснена при обставинах, вказаних ним в ході слідчого експерименту.

Суд повно та обґрунтовано дав повний аналіз діям обвинуваченого, що мали місце, в тому числі, про наявність саме закінченого замаху на умисне вбивство, оскільки зазначений умисел підтверджується знаряддям склом, тяжкістю тілесного ушкодження, його локалізацією - нанесення в життєво важливий орган грудну клітину зліва.

Аналіз наведених доказів, в їх сукупності, свідчить про обґрунтованість висновків суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що знайшло своє повне підтвердження під час судового розгляду, оскільки суд у вироку надав всім доказам, на які послався в апеляційній скарзі захисник, наданий належний аналіз.

На думку колегії суддів, як в ході досудового розслідування, так і під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, порушень права на захист неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , допущено не було, оскільки з самого почату його інтереси захищав професійний захисник ОСОБА_6 , який був присутній при проведенні всіх слідчий дій за участю ОСОБА_7 та в суді першої інстанції.

На думку колегії суддів, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, судом першої інстанції не в повній мірі враховані дані про особу обвинуваченого, який раніш не судимий, позитивно характеризується за місце попереднього навчання, обставини, що обтяжують знаходження у стані алкогольного сп`яніння, а також пом`якшують покарання, а саме, неповнолітній вік обвинуваченого, оскільки кримінальне правопорушення було ним скоєно о 00-20 годині з 18 на 19 липня 2015 року, до дня досягнення повноліття, розкаяння, те, що, він виховувався в неповній сім`ї.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 65 КК України, покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене судом покарання у вигляді 10 /десяти/ років позбавлення волі є занадто суворим.

На підставі ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути та задовольнити доводи обвинуваченого та його захисника ОСОБА_6 про можливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж призначено судом першої інстанції, які він та його захисник навели під час засідання апеляційного суду.

З урахуванням конкретних обставин справи, наявних обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, колегія суддів вважає за можливе знизити покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в межах санкції, до 8 /восьми/ років позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

За таких підстав, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначення покарання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких суттєвих порушень КПК України, які б тяглі за собою скасування вироку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 06 січня 2016 року відносно ОСОБА_18 - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_18 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до 8 /восьми/ років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_7 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за період з 19.07.2015 року по 07.04.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дня позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді