Дата документу Справа № 311/3730/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1219/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/3730/15-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 187 ч.4 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001596 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок колегії суддів Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василівка,Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 10.10.2011 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 263 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, відповідно до постанови Василівського районного суду Запорізької області від 18 червня 2012 року на підставі ст.410 КПК України штраф замінено на 38 годин громадських робіт, судимість у встановленому порядку знята та погашена;

2) 07.05.2014 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 1 рік, судимість у встановлено законом порядку не знята та не погашена;

3) 08.09.2015 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 249 КК України до 3 років обмеження волі з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого, за ч. 1 ст. 304 КК України до 3 років позбавлення волі, ст. 70 ч. 1-3 КК України до трьох років позбавлення волі, з конфіскацією знарядь і засобів промислу. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначено цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 07.05.2014 року до 3 років позбавлення волі. За сукупністю вироків призначено покарання до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Василівка, Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)19.09.1983 року Василівським районним судом Запорізької області за ст. 206 ч.2, 140 ч.2, 141 ч.2, 42 КК України до 3 років позбавлення волі, з лікуванням від алкоголізму. Звільнився 04.07.1986 року з Вільнянського ВК Запорізької області (№20) по відбуттю строку покарання;

2) 08.07.1987 року Василівським районним судом Запорізької області за ст. 81 ч. 3 КК України до 2 років виправних робіт з вирахуванням 20 % заробітної плати;

3) 02.08.1989 року Василівським районним судом Запорізької області за ст. 215 ч.2 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі. Згідно ст. 43 КК України приєднати невідбутий термін по вироку від 08.07.1987 року до 2 років позбавлення волі. Звільнився 24.04.1991 року з Софіївської ВК Запорізької області (№55) по відбуттю строку покарання;

4) 21.05.2001 року Василівським районним судом Запорізької області за 140 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 2 роки. 30.04.2002 року переглянуто вирок Василівським районним судом Запорізької області до 2 років позбавлення волі;

5)15.02.2007 року Василівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 2 роки. 12.09.2007 переглянуто вирок Василівським районним судом Запорізької області, умовний термін скасовано і призначено покарання до 2 років позбавлення волі. Звільнився 11.09.2009 з Райковської виправної колонії Житомирської області (73) по відбуттю строку покарання. Судимість у встановлено законом порядку не знята та не погашена;

6) 02.03.2010 року Василівським районним судом Запорізької області за ст. 186 ч. 2, 186 ч. 3, ст. 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 14.05.2014 року з Райковської виправної колонії Житомирської області (73) по відбуттю строку покарання. Судимість у встановлено законом порядку не знята та не погашена;

7) 13.10. 2015 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 125 КК України до одного року обмеження волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України.
В апеляційній скарзі (з урахуванням доповнень) захисник ОСОБА_10 вказує, що ОСОБА_7 , органами досудового розслідування підозрювався у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185, п.п. 6, 9 ч.2 ст.115 КК України. Саме з такою кваліфікацією обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 надійшов і до Михайлівського районного суду Запорізької області. В результаті судового розгляду процесуальним прокурором у відповідності зі ст.338 КПК України ОСОБА_7 , було змінено обвинувачення в суді. Згідно зміненого обвинувального акту ОСОБА_7 , обвинувачувався за ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України.

Про те захисник вважає що судом невиконанні вимоги передбачені ст.384 КПК України. Так як відповідно до вимог ст.384 КПК України суд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому у вчинені злочину, за який передбачене покарання у вигляді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Зі змісту цієї норми кримінального процесуального закону видно, що виконання судом вищевказаного зобов`язання не пов`язано з тим, чи роз`яснював прокурор обвинуваченому про таку можливість до передачі обвинувального акту до суду.

В постанові Верховного Суду України від 25 червня 2015 року №5-111кс15 зазначено, що право на суд присяжних обвинуваченого у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, повинно міститися у переліку прав обвинуваченого, закріплених у письмовій пам`ятці про права та обов`язки. Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватися до реалізації такого права, і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

Суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання не роз`яснив а ні ОСОБА_7 , а ні ОСОБА_8 , які обвинувачувались у злочині, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, можливості та особливостей розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних, доказів вручення обвинуваченим пам`ятки про права та обов`язки, в якій зазначено про право обвинуваченого на суд присяжних, матеріали також не містять, отже суд першої інстанції порушив вимого ч.1 ст.384 КПК України.

У зв`язку з викладеним, захисник просить вирок колегії суддів Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 вважає вище вказаний вирок суду незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що будь-яких доказів, що ОСОБА_8 мав на меті викрасти ще якесь майно потерпілого крім того, що він раніше викрав, суд у вироку не навів, безпідставно наголосивши, що ОСОБА_8 мав на меті крім миски і каструлі викрасти ще якесь майно і для цього застосував насильство. Зазначені доводи суду про майбутню злочину мету ОСОБА_8 є не чім іншим як припущення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 пояснював, що він 28.07.2015р. прийшов до домоволодіння, де проживав ОСОБА_11 з метою викрасти щось з кольорового металобрухту. Пройшов до гаражу та побачив біля нього алюмінієву каструлю та алюмінієву миску. Взяв їх та пішов за будинок. Далі він побачив ОСОБА_12 який замахнувся на нього палицею та між ними почалася бійка із-за неприязливих відносин.

Таким чином, ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження не з метою заволодіння майном, яким він вже тайно заволодів, а з метою уникнути затримання з боку потерпілого, а це виключає кваліфікацію його дій за ознаками розбою.

Захист вважає, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину передбачений статтею 187 КК а його дії потрібно кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України та за ч.2 ст. 121 КК України.

У зв`язку з викладеним, захисник просить вирок колегії суддів Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року відносно ОСОБА_8 змінити у зв`язку зі зміною правової кваліфікації кримінального правопорушення, а саме перекваліфікувати його дії з ч.4 ст.187 КК України на ч.3 ст.185 КК України. Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.121 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_8 покарання шляхом часткового складання покарань у вигляді 8 років позбавлення волі.

Вироком колегії суддів Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання за ч.4 ст. 187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначено покарання шляхом часткового складання покарань у вигляді 8 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, з врахуванням вироку Василівського районного суду Запорізької області від 08.09.2015 року у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 8 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке йому належить.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_7 залишений попередній, у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, т.б. з 29 липня 2015 року.

Згідно з ч.5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 29 липня 2015 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишений до набрання вироком законної сили.

Обвинувальний вирок суду в частині застосування запобіжного заходу, яким визначено ОСОБА_7 тримання під вартою, до набрання вироком законної сили ухвалено виконувати негайно.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання за ч.4 ст. 187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, за ч.2 ст. 121 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначено покарання шляхом часткового складання покарань у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, з врахуванням вироку Василівського районного суду Запорізької області від 13.10.2015 року у вигляді 1 року обмеження волі, а також з застосуванням положень ст. 72 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке йому належить.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_8 залишений попередній, у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, з 29 липня 2015 року.

Згідно з ч.5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 29 липня 2015 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишений до набрання вироком законної сили.

Обвинувальний вирок суду в частині застосування запобіжного заходу, яким визначено ОСОБА_8 тримання під вартою, до набрання вироком законної сили ухвалено виконувати негайно.

Ухвалено стягнути судові витрати по кримінальному провадженню, а саме: за залучення судового експерта при проведенні судово-дактилоскопічної експертизи № 18/29/-238 від 06.08.2015 року з ОСОБА_7 в розмірі 268 грн. 53 коп. та з ОСОБА_8 в розмірі 268 грн. 53 коп. на користь Держави в особі НДЕКЦ.

Вирішена доля речових доказів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_9 підтримали свої апеляційні скарги, обвинувачені також підтримали апеляційні скарги своїх захисників, прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Вислухавши доповідача, захисників, обвинувачених, прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вироку, 28.07.2015 року близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , знаходились на вулиці Каховська Василівського району Запорізької області, де ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_7 , з яким напередодні вживав спиртні напої, вчинити крадіжку алюмінієвого посуду з господарського приміщення, розташованого на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , власником якого є його знайомий ОСОБА_13 , на що ОСОБА_7 дав свою згоду.

Реалізовуючи свій злочинний намір, маючи прямий умисел, спрямований на порушення права приватної власності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій направлений на заволодіння чужим майном, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, за попередньою змовою групою осіб, 28.07.2015 року, близько 10 год. 10 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підійшли до двору домоволодіння АДРЕСА_1 , де через незачинену хвіртку проникли на територію двору домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_13 , де ОСОБА_8 через незачинені двері проник до господарського приміщення, де таємно, повторно, вчинив крадіжку алюмінієвої миски, ємкістю 5 л, вартість якої складає 80 грн. 00 коп. і алюмінієвої каструлі, ємкістю 5 л., вартість якої складає 80 грн. 00 коп. на загальну суму 160 грн. 00 коп., а ОСОБА_7 в цей час, виконуючи свою роль співвиконавця вчиненого злочину, знаходився біля іншої хвіртки, яка розташована за жилим будинком, з метою спостереження за навколишньою обстановкою та своєчасного попередження ОСОБА_8 у разі появи власника приміщення або свідків, що могли б завадити їм довести свій злочинний намір до кінця або викрити їх.

Після чого, ОСОБА_8 , не зупиняючись на вчиненому, тримаючи в руках раніше викрадені миску і каструлю, з метою подальшої крадіжки будь-яких металевих виробів, пройшов через незачинені двері до іншого господарського приміщення, розташованого на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , куди в цей час зайшов потерпілий ОСОБА_13 і зробив йому зауваження з приводу протиправних дій.

У свою чергу, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його помітили під час вчинення злочину, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 28.07.2015 року, близько 10 год. 15 хв., перебуваючи у господарському приміщенні, яке розташоване на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , з метою заволодіння чужим майном, здійснили напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я, на ОСОБА_13 в ході якого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 нанесли потерпілому множині удари кулаками рук та взутими ногами по голові, шиї та тулубу, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини та множинних переломів ребер з ліва з забоєм легені та пошкодженням пристінкової плеври, яка ускладнилася розвитком шоку. Після вчинення нападу на ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зникли з місця вчинення злочину, чим завдали потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 160 грн. 00 коп.

Після чого, 28.07.2015 року, близько 10 год. 15 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що його помітили під час вчинення злочину, діючи умисно, перебуваючи у господарському приміщенні, яке розташоване на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого та наніс йому не менше трьох ударів кулаком правої руки в область обличчя. Побачивши, що ОСОБА_8 наносить удари ОСОБА_13 , ОСОБА_7 підбіг до ОСОБА_14 та наніс йому не менше трьох ударів кулаком правої руки в область лівої сторони тулуба потерпілого.

Після чого, ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс не менше трьох ударів кулаком правої руки в область голови, двох ударів кулаком правої руки в область грудної клітини, двох ударів лівою ногою в область шиї, двох ударів кулаком в область верхньої частини спини ОСОБА_13 , вказані удари наносив до повної втрати свідомості потерпілим. Тим самим, ОСОБА_8 у співучасті з ОСОБА_7 спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини та множинних переломів ребер з ліва з забоєм легені та пошкодженням пристінкової плеври, яка ускладнилася розвитком шоку, які, згідно висновку експерта № 246 від 09.09.2015, кваліфікуються у сукупності як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечні для життя, що спричинили смерть ОСОБА_13 . Тим самим, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 умисно нанесли тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Доводи захисту про те, що обвинуваченим не роз`яснювалось їх право вимагати суду присяжних, спростовуються розписками обвинувачених про отримання від заступника прокурора Василівського району Запорізької області пам`яток про роз`яснення їм цього права (а.с.16-19 т.1) та звукозаписом судового засідання від 28.10.2015 року на якому зафіксовано, як суддя головуючий у справі роз`яснював їм таке право.
Доводи сторони захисту про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст.187 КК України не відповідають фактичним обставинам злочину встановленим, як досудовим слідством, так і судом, та спростовуються показами обвинувачених про те, що побиття потерпілого вони вчинили не вийшовши з подвір`я на території домоволодіння потерпілого. Згідно до протоколу огляду місця події труп потерпілого, та сліди його крові було виявлено у будівлі № 2 згідно пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 побиття потерпілого було у приміщені № 2, де й був знайдений труп ОСОБА_13 . Ці факти спростовують доводи ОСОБА_8 та його захисника, про те, що побиття потерпілого відбулося після того, як нападники вже здійснили крадіжку і могли розпорядитися пограбованим. Стверджуючи, що побиття потерпілого нападниками було у зв`язку з неприязливими стосунками жоден з обвинувачених не змогли пояснити причину виникнення таких стосунків, та в чому вони полягали.
Тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу (з урахуванням доповнень) захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок колегії суддів Михайлівського районного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк тримання під вартою з 18.05.2016 року з розрахунку 1 день тримання під вартою за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які утримуються під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4