Справа № 463/2565/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/129/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
у кримінальному провадженні № 0000075 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

з участю :

секретаря ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2015 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України і засуджено до шести місяців арешту з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на три роки, без спеціальної конфіскації.

Згідно вироку ЦІЖА визнано винним в тому, що він, працюючи на посаді лісничого Винниківського лісництва ДП « Львівське лісове господарство » і, у відповідності до посадової інструкції, будучи службовою особою наділеною повноваженнями із здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди та особистої наживи, усвідомлюючи, що відповідно до своїх службових обов`язків він не має права самостійно продавати лісопродукцію, а такий продаж відбувається через касу ДП « Львівське лісове господарство », повідомив ОСОБА_10 про те, що самостійно зможе відпустити йому лісопродукцію дрова паливні за умови передачі йому грошових коштів. При цьому вказав, що зможе відпустити тому два вантажні автомобілі дров паливних без документального оформлення за ціною 2200 гривень за автомобіль.

Згідно попередньої домовленості 14.04.2015 близько 15 год. 15 хв. ЦІЖ, будучи службовою особою, діючи умисно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою одержання неправомірної вигоди та всупереч інтересам служби, з використанням свого службового становища у службовому кабінеті в приміщенні Винниківського лісництва ДП « Львівське лісове господарство », що знаходиться у м. Винники Львівської області по вул. Яворницького, 34, одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 4400 гривень за сприяння у відпустку лісопродукції дров паливних, тобто будучи службовою особою одержав від останнього неправомірну вигоду за вчинення в його інтересах дій з використанням свого службового становища.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини справи і доведеність вини ЦІЖА у вчиненні кримінального правопорушення, покликається на суворість призначеного покарання через його невідповідність тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого. В обґрунтування зазначає, що при призначенні покарання районний суд не взяв до уваги те, що ЦІЖ до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину у скоєному повністю визнав, продовжує працювати на посаді лісничого Винниківського лісництва ДП « Львівське лісове господарство », позитивно характеризується по місцю роботи і місцю праці, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а вчинений ним злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості. Вважає, що необхідним й достатнім покаранням, яке буде сприяти виправленню ЦІЖА і попередженню вчинення ним нових злочинів, буде покарання у виді штрафу. Просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити та визначити йому більш м`яке покарання у межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 368 КК України.

В судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги обвинувачений ЦІЖ та захисник ОСОБА_8 свої вимоги уточнили і просили апеляційний суд пом`якшити ЦІЖУ основне і додаткове покарання визначене судом першої інстанції.

Прокурор з вимогами апеляційної скарги погодився і просив її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про обставини справи, зміст вироку та доводи апеляційної скарги, виступи сторін з приводу поданої апеляції, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при розгляді справи в суді першої інстанції обвинувачений ЦІЖ свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ЦІЖА надана судом першої інстанції учасниками процесу не заперечується і під сумнів не ставиться.

Що стосується покарання, то таке було призначено ЦІЖУ без дотримання вимог ст. 65 КК України.

Як вбачається з вироку, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ЦІЖА судом встановлено не було. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав його щире каяття.

При обранні покарання ЦІЖУ суд взяв до уваги, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, продовжує працювати на посаді лісничого, і вчинений ним злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, а тому визнав за необхідне обрати йому покарання у виді арешту, яке призначив у максимальному розмірі строком на шість місяців.

Відповідно до ст. 60 КК України, покарання у виді арешту полягає у триманні засудженого в умовах ізоляції від суспільства.

Як вбачається із змісту ч. 1 ст. 368 КК України, за вчинення вказаного злочину санкція даної статті передбачає основні покарання у виді штрафу, арешту та позбавлення волі.

З врахуванням відсутності обставин, які обтяжують покарання ЦІЖА, та позитивних даних про його особу ( позитивні характеристики по місцю проживання і роботи, першу судимість, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей ), а також повне визнання вини та щире каяття у скоєному, що суд визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, суд першої інстанції при призначенні покарання ЦІЖУ не мотивував у вироку чому він прийшов до висновку, що виправлення ЦІЖА можливе тільки за умови призначення йому покарання у виді арешту і є неможливим при призначенні йому більш м`якого покарання у виді штрафу.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зважаючи на ці вимоги закону колегія суддів приходить до висновку, що з врахуванням першої судимості, позитивних даних про особу обвинуваченого ЦІЖА, наявності пом`якшуючих обставин та відсутності обставин, які обтяжують покарання, визначене судом першої інстанції обвинуваченому ЦІЖУ основне покарання у виді арешту за своїм видом не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого і є занадто суворим, оскільки його виправлення можливе при умові призначення йому менш суворого покарання у виді штрафу.

Згідно ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ст. 409 КПК України, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є підставою для зміни вироку при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З врахуванням наведенного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 щодо суворості призначеного ЦІЖУ основного покарання є обгрунтованими.

Додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на три роки, з врахуванням корупційного характеру скоєного злочину, на думку колегії було визначено судом першої інстанції ЦІЖУ правильно, з дотриманням вимог ст. 65 КК України і не може вважатися суворим, а тому підстав для його пом`якшення і задоволення апеляційної скарги захисника в цій частині суд апеляційної інстанції не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає задоволеню частково.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково. Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2015 року відносно ОСОБА_5 в частині призначення основного покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 призначене основне покарання по ч. 1 ст. 368 КК України з шести місяців арешту до штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4