Провадження № 11-кп/792/732/16
Справа № 683/2127/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 186 ч. 5, 289 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.10.2016 колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 13 грудня 2012 року, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2016 року,-
В с т а н о в и л а :
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/686/901/16 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ст.ст. 186 ч. 5, 289 ч. 2 КК України повернуто прокурору, в зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України. Дію обраного під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено на період судового провадження, але не більше двох місяців з дня оголошення цієї ухвали, тобто до 26 листопада 2016 року.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтовував тим, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 за ст.ст. 186 ч. 5, 289 ч. 2 КК України слід повернути прокурору, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки він не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, викладені в ньому фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також сформульоване обвинувачення є неконкретними, що унеможливлює здійснити судовий розгляд цього обвинувального акту та позбавляє обвинуваченого права на ефективний захист. При цьому прокурор в обвинувальному акті не вказав, яка роль та характер вчинених обвинуваченим ОСОБА_8 та його спільниками дій, пов`язаних із застосуванням насильства до потерпілого ОСОБА_9 під час викрадення майна зі складу, та які наслідки таких дій; яка роль та характер вчинених обвинуваченим ОСОБА_8 та його спільниками дій, пов`язаних з заволодінням автомобіля «Рено Трафік», яке саме насильство, в чому конкретно воно виразилось та до кого з потерпілих було застосовано під час заволодіння автомобілем «Рено Трафік», які наслідки від такого насильства; з якого сховища був викрадений вказаний автомобіль; при викладенні фактичних обставин яке саме майно було викрадено, його кількість та вартість.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання. Зазначає, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в повному обсязі викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які вдалося встановити в ході досудового розслідування, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Звертає увагу, що встановити які саме дії вчинив кожен з учасників вчинення злочину не представилося можливим, оскільки на даний час ще два підозрювані не допитані жодного разу, так як вони оголошені в розшук. Крім того, обставини скоєння злочинів, які інкримінуються ОСОБА_8 , встановлені вироком Старокостянтинівського районного суду від 8 травня 2008 року, яким засуджено ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та вироком Старокостянтинівського районного суду від 14 травня 2012 року, яким засуджено ОСОБА_12 , які разом із ОСОБА_8 вчиняли зазначені злочини. Крім того, під час підготовчого судового засідання 27 вересня 2016 року судом розглядались клопотання сторони обвинувачення про виклик для допиту у судовому засіданні осіб та про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, що фактично свідчить про підготовку до судового розгляду, яка проводиться лише у разі відсутності підстав для повернення обвинувального акта прокурору.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.
Згідно вказаної норми Закону, обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Частина 1 статті 91 КПК України передбачає, що в кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення, а саме, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Тобто формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого суду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пільсьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Суд першої інстанції підставно звернув увагу, що викладаючи в обвинувальному акті фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, не вказано, яке саме майно було викрадено, його кількість та вартість. При цьому суд першої інстанції підставно звернув увагу, що формулювання обвинувачення є нечітким, суперечливим за змістом; є незрозумілість викладу формулювання обвинувачення, оскільки є незрозумілим, від якого злочину має захищатись, а доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують таких висновків суду. Підстави вважати, що при новому розгляді справи суд вдався до оцінки доказів в провадженні, давав оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченого, про що вказує в своїй апеляційній скарзі прокурор, в колегії суддів відсутні. Навпаки, колегія суддів вважає необхідним зауважити, що доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд безпідставно вимагав зазначити обставини скоєння злочинів, які інкримінуються ОСОБА_8 , хоча на думку апелянта, вони вже встановлені вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 8 травня 2008 року, яким засуджено ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 травня 2012 року, яким засуджено ОСОБА_12 , які «разом з ОСОБА_8 вчиняли зазначені в обвинувальному акті злочини» не ґрунтуються на положеннях кримінального процесуального закону, позаяк ухвалення вироків в інших кримінальних провадженнях не звільняє слідчого та прокурора від обов`язку зазначати в обвинувальному акті виклад фактичних обставини кримінального провадження (чого фактично не зроблено) та доводити їх наявність в суді, також вказує на намагання апелянта до початку судового розгляду дати оцінку доказам в справі та спонукати до такої оцінки суд, що на даній стадії процесу недопустимо. Наявність інших вироків не звільняє слідчого та прокурора від обов`язку доказування та направлення до суду обвинувального акту, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті не вказано, яка роль та характер вчинених обвинуваченим ОСОБА_8 та його спільниками дій, пов`язаних з заволодінням автомобілем «Рено Трафік», яке саме насильство, в чому конкретно воно виразилось та до кого з потерпілих застосовано під час заволодіння автомобілем «Рено Трафік», які наслідки від такого насильства, з якого сховища був викрадений автомобіль.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відсутність чіткого сформульованого обвинувачення порушує один з основних конституційних принципів права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд, позбавляє права обвинуваченого знати, в яких конкретно діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а також позбавляє місцевий суд належним чином встановити істину в кримінальному провадженні, а також позбавляє суд, відповідно до приписів ч. 1 ст. 348 КПК України, роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення. Визначення неконкретного обвинувачення ОСОБА_8 суперечить загальним засадам кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, яке знаходить свій прояв не лише в наданні можливості обвинуваченому мати захисника, а й можливості реалізувати інші надані йому права, зокрема право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
В апеляційній скарзі прокурор вказав, як на підстави для скасування ухвали суду першої інстанції на те, що «встановити, які саме дії вчиняв кожен з учасників вчинення злочину не представилось можливим, оскільки на даний час ще два підозрювані не допитані жодного разу, оскільки вони оголошені в розшук». Вказані твердження суперечать положенням ст. 291 КПК України, де зазначено, що в обвинувальному акті, зокрема, зазначається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а не ті, які, як він вказує в апеляційній скарзі, йому не вдалось встановити через оголошення в розшук двох осіб. Також в обвинувальному акті, зокрема, при викладенні формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 289 КК України, взагалі не зазначено, яке саме насильство, в чому конкретно воно проявлялось та до кого з потерпілих під час заволодіння автомобілем «Рено Трафік» було застосоване та які наслідки від такого насильства, та з якого сховища був викрадений автомобіль, хоча за такою ознакою дії обвинуваченого кваліфікуються.
Встановлені судом першої інстанції недоліки не давали суду першої інстанції підстав для призначення справи до судового розгляду, а обвинувальний акт в зв`язку з невідповідністю останнього вимогам п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України повернутий прокурору.
За таких обставин колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги прокурора, що обвинувальний акт відповідав вимогам ст. 291 КПК України, що в суду були всі підстави для призначення судового розгляду, та що суд повернув обвинувальний акт прокурору з надуманих причин.
Ті обставини, що під час підготовчого судового засідання сторона обвинувачення заявляла клопотання про виклик та допит під час судового розгляду свідків та продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, не вказують на те, що судом першої інстанції допущені такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які б вказували про безумовні підстави для скасування рішення суду першої інстанції з цих підстав.
Інші підстави для скасування чи зміни ухвали суду відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 вересня 2016 року про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні № 1-кп/686/901/16 про обвинувачення за ч. 5 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_8 прокурору Старокостянтинівської місцевої прокуратури залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2