печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі особи, що подала скаргу, ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність, що полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо розгляду клопотання від 20.04.2016 у кримінальному провадженні № 0000502,-

В С Т А Н О В И В :
25.04.2016 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, у порядку ст. 303 КПК України, в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність щодо відсутності розгляду клопотання від 20.04.2016, поданого у кримінальному провадженні № 0000502 про ініціювання слідчих дій, згідно з ч. 3 ст. 93, ст. 220 КПК України.

У поданій скарзі ОСОБА_3 просить суд зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 розглянути його заяву про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000502, а саме, заявник ініціював слідчі дії щодо відтворення обставин події злочину за участі підозрюваних із використанням транспортного засобу, який використовувався при його скоєнні, та перехресного допиту його підзахисного та спільника ОСОБА_6 .

Оскільки заявник не отримав постанови за результатом розгляду поданої заяви, це стало підставою для оскарження вказаної бездіяльності органу досудового розслідування.

Особа, що подала скаргу, ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав вимоги скарги та просив задовольнити, з підстав наведених у ній.

Старший слідчий в ОВС СВ СУ ГВП ГПУ ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що адвокат ОСОБА_3 не є захисником підозрюваного, а відтак і не представляє сторону захисту.

Вивчивши скаргу, письмові докази, заслухавши обґрунтування особи, що звернулася із скаргою, заперечення слідчого, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого у кримінальному провадженні № 0000502, зареєструвавши у приймальні громадян Генеральної прокуратури України за вх. № 7, з клопотанням від 20.04.2016 вих. № 7 про відтворення обставин події злочину за участі підозрюваних із використанням транспортного засобу, який використовувався при його скоєнні, та перехресного допиту його підзахисного та спільника ОСОБА_6

Листом № 10/1/1-22139-16 від 25.04.2016 старший слідчий в особливо важливих справах ГВП ГПУ ОСОБА_4 надав відповідь, що заявник ОСОБА_3 не є стороною у кримінальному провадженні № 0000502, оскільки у матеріалах провадження відсутні документи, що підтверджують згоду підозрюваного ОСОБА_5 на надання йому правової допомоги адвокатом ОСОБА_3 та надано копію договору про надання правової допомоги, укладеного з ОСОБА_7 , яка у свою чергу не надала документів, які б підтверджували її повноваження на вибір адвоката на свій розсуд для захисту ОСОБА_5 без погодження останнього, а тому підстави для розгляду клопотання у порядку ст. 220 КПК України відсутні.

Вбачається, що клопотання від 20.04.2016 № 7 слідчим, що проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000502 розглянуто у порядку Закону України «Про звернення громадян», а не у відповідності до КПК України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, зокрема, право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд.

Згідно із ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23- рп/2099 (справа № 1-23/2009 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_8 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) положення частини першої статті 59 Конституції України «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КПК України, захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Згідно із ч. 1 ст. 48 КПК України, захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

Адвокатом ОСОБА_3 з ОСОБА_7 (мати) укладено договір про надання правової допомоги від 15.04.2016, яким, серед іншого, передбачено надання правової допомоги для захисту інтересів ОСОБА_5 (син) у кримінальному провадженні.

На підтвердження своїх повноважень на участь у кримінальному провадженні № 0000502 як захисника ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_3 надані документи, передбачені ст. 50 КПК України, а саме: посвідчена адвокатом копія договору про надання правової допомоги від 15.04.2016 та ордер на надання правової допомоги серії КВ № 27230.

Відповідно до ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 46 КПК України, захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

Тобто з моменту надання зазначених документів, ОСОБА_3 є захисником ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000502, і з цього моменту користується відповідними процесуальними правами.

Згідно із п. 12, п. 14 ч. 3 ст. 42 та ч. 4 ст. 46 КПК України захисник має право заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 221 цього Кодексу.

Кримінальним процесуальним кодексом у статті 54 передбачено право підозрюваного, обвинуваченого відмовитися від захисника або замінити його у випадках передбачених законом, та у порядку передбаченому ч.ч. 2, 3 вказаної статті КПК України.

Одним із базових положень виконання адвокатом своїх процесуальних обов`язків як захисника є право брати участь у слідчих та процесуальних діях, що проводяться за участю підозрюваного, обвинуваченого, до першого допиту підозрюваного мати з ним конфіденційне побачення без дозволу слідчого, прокурора, суду, а після першого допиту такі ж побачення без обмеження кількості та тривалості. Такі зустрічі можуть відбуватися під візуальним контролем уповноваженої службової особи, але в умовах, що виключають можливість прослуховування чи підслуховування (ч. 5 ст. 46 КПК України).

Через призму норм процесуального закону, зокрема ст. 46 та 54 КПК України, вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 не позбавлений права відмовитися від адвоката ОСОБА_3 як від захисника, у разі непогодження способу захисту, неналежної кваліфікації для надання правової допомоги у конкретному провадженні або за інших поважних причин, якщо такі будуть виявлені у подальшому.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим і його представником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження здійснення дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів, здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу.

У разі повної або часткової відмови у задоволенні клопотання, виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй. У будь-якому випадку, про результати розгляду клопотання особа, яка заявила його, повідомляється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 розглянути клопотання від 20.04.2016 у кримінальному провадженні № 0000502 захисника ОСОБА_3 , в строк не більше трьох днів з моменту отримання копії ухвали слідчого судді і задовольнити його за наявності відповідних підстав. У разі відмови про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 45-48, 50-51, 93, 220, 303307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність, що полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо розгляду клопотання від 20.04.2016 у кримінальному провадженні № 0000502 задовольнити.

Зобов`язати слідчого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000502 розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 від 20.04.2016 та повідомити заявника про результат розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1