АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/130/16 Справа № 707/1824/15-к Категорія: ч.1 ст.115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2015 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, проживаючої та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2015 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України і призначено їй покарання у виді дев`яти років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою. Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту її затримання з 13 квітня 2015 року. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз по справі в сумі 691 грн. 20 коп. Вирішено долю речових доказів у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Згідно вироку, 12 квітня 2015 року о 18-30 год. ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання в домоволодінні по АДРЕСА_1 зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 , 1970р.н., на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до останнього, що виникли під час сварки, яка переросла у бійку, маючи умисел на умисне вбивство, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою заподіяння смерті останньому, схопила зі столу кухонний ніж та тримаючи ніж у правій руці нанесла ОСОБА_10 три удари ножем. Своїми умисними діями ОСОБА_7 згідно висновку експертизи від 13.04.2015р. №03/01-285 спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ушкодження грудної клітки у вигляді рани та синця на передній поверхні грудної клітки, ушкодження сьомого ребра зліва, навколосерцевої сумки, серця та діафрагми, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та від якого настала смерть ОСОБА_10 .

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 , процесуальний прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинувачена ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачена ОСОБА_7 просять змінити вирок суду першої інстанції, шляхом перекваліфікації дій обвинуваченої на ст.118 КК України умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони та призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції даної статті.

В обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_8 вказує, що ОСОБА_10 , будучи неодноразово судимим за умисні злочини, бив свою співмешканку ОСОБА_7 , і в день вбивства він після вживання спиртного вчинив сварку, а ОСОБА_7 з метою захисту взяла зі столу кухонний ніж та нанесла декілька ударів в різні частини тіла ОСОБА_10 , не маючи наміру на вбивство. Свідків подій в будинку, крім самого ОСОБА_10 та ОСОБА_7 не було, тому підтвердити покази ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні показала, що вона оборонялася, ніхто не може.

Крім того, у ОСОБА_7 були наявні тілесні ушкодження, які свідчать про те, що відносно неї ОСОБА_10 примінив насилля. Необхідна оборона з боку ОСОБА_7 носила характер своєчасності, так як здійснювалася саме під час здійснення посягання на її життя та здоров`я.

Обвинувачена ОСОБА_7 вказує на наявність численних порушень під час проведення досудового розслідування, а саме: їй не було роз`яснено право відмовитися давати покази проти себе і право мати захисника, про підозру було повідомлено лише 28.07.2015 року, а до цього з 13.03.2015 року вона незаконно утримувалася під вартою. Крім того, звертає увагу на те, що вона не мала наміру вбивати ОСОБА_10 , а лише захищалася від нападу.

Прокурор просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років, при цьому виключити із мотивувальної частини вироку посилання суду на щире каяття як на пом`якшуючу обставину, мотивуючи свої вимоги тим, що судом не враховано повною мірою дані про особу ОСОБА_7 , а саме, її негативну характеристику як місцевої жительки, так і особи в цілому схильність до вживання спиртних напоїв та здатність до вираження агресії на ґрунті цього. Крім цього, прокурор зазначає, що суд помилково врахував як пом`якшуючу покарання обставину, щире каяття ОСОБА_7 , оскільки остання частково визнала свою вину у скоєному, не визнаючи при цьому кваліфікації дій за ч.1 ст. 115 КК України.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_8 , який підтримав вимоги своєї апеляції та апеляцію ОСОБА_7 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обвинувачену ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні частково відмовилася від своїх апеляційних вимог та просила лише перекваліфікувати її дії з ч.1 ст. 115 КК України на ст.118 КК України, підтримала апеляцію свого захисника та заперечувала проти задоволення апеляції прокурора, міркування прокурора, який підтримав апеляцію процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , та заперечував проти задоволення апеляцій захисника та обвинуваченої, як безпідставних, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляцій, та провівши часткове судове слідство, що виразилося у допиті обвинуваченої, та дослідженні письмових матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченої підлягають до задоволення, а апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам.

Відповідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Право кожної людини на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання, закріплене в ст. 36 КК України, є важливою гарантією реалізації конституційних положень про непорушність прав та свобод людини і громадянина, про невід`ємне право кожної людини на життя, недоторканність її житла й майна, а також забезпечує умови для захисту суспільних інтересів та інтересів держави.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчиненні з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Разом з тим, згідно ч.3 ст.36 КК України, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у ст. 118 КК України.

З вироку суду вбачається, що ОСОБА_7 була визнана винною у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, оскільки характер та локалізація поранень ОСОБА_10 свідчать про те, що обвинувачена мала намір саме на умисне вбивство, а не на відвернення протиправної поведінки потерпілого. Крім того, суд вказав, що про вчинення обвинуваченою умисного вбивства свідчить приховування знаряддя злочину, а саме, що обвинувачена сховала ніж у смітті і невизнання спочатку того, що саме вона вбила ОСОБА_10 .

Суд встановив наявність прямого причинного зв`язку між діями обвинуваченої та тяжкими наслідками у вигляді смерті ОСОБА_10 .

Однак, в порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність, суд кваліфікував дії обвинуваченої виходячи тільки з тяжкості наслідків, та не встановив належним чином мотив, за яким діяла ОСОБА_7 .

Згідно вимог закону України про кримінальну відповідальність, для правильної кваліфікації дій особи, яка обвинувачується в умисному вбивстві іншої людини необхідно ретельно дослідити мотив вчинення злочину, завдяки чому розмежовуються склади злочинів, передбачених ст.ст. 115-119 КК України, а також визначається ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину та індивідуалізується покарання.

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 118 КК України, за якою захисник та обвинувачена просять перекваліфікувати дії останньої характеризується не тільки ознаками, передбаченими ст. 115 ч.1 КК України, у вигляді дій винної особи, спрямованих на позбавлення життя іншої людини, наслідків у вигляді смерті людини та причинного зв`язку між цими діями та наслідками, але також характеризується такою ознакою, як наявність певного мотиву вчинення злочину.

Однак, у вироку суду фактично не встановлений мотив вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 кримінального правопорушення, хоча при судовому розгляді досліджувалися докази: показання обвинуваченої, висновок експерта №664 від 13.04.2015 року, які містять беззаперечні відомості про завдання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , що передувало вчиненню обвинуваченою інкримінованого кримінального правопорушення.

У зв`язку з тим, що захисник ОСОБА_8 та обвинувачена ОСОБА_7 в своїх апеляційних скаргах порушують питання про перекваліфікацію дій обвинуваченої з ч.1 ст. 115 КК України на ст.118 КК України, колегія суддів вирішила повторно дослідити деякі докази, а саме: висновок експерта №664 від 13.04.2015 року; висновок експерта №03-01/285 від 13.04.2015 року; протокол проведення слідчого експерименту (а.к.п.58-65) та заслухати покази самої ОСОБА_7 .

Згідно висновку експерта №664 від 13.04.2015 року у обвинуваченої ОСОБА_7 мали місце ушкодження: садно підборіддя, травматичний набряк м`яких тканин нижньої щелепи, травматичний набряк м`яких тканин попереку, крововилив м`яких тканин правої гомілки, які виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта №03-01/285 від 13.04.2015 року щодо проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , причиною смерті є проникаюче колото-різане ушкодження грудної клітки у вигляді рани та синця на передній поверхні грудної клітки, ушкодження сьомого ребра зліва, навколосерцевої сумки, серця та діафрагми, яке ускладнилося розвитком гострої крововтрати. Проникаюче колото-різане ушкодження грудної клітки відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, виникло від дії знаряддя, що володіє властивостями плаского колюче-ріжучого і має гостру ріжучу кромку (лезо) та обух завтовшки близько 1мм з помірно вираженими ребрами. Вказане проникаюче ушкодження виникло незадовго до настання смерті, а саме на протязі короткого проміжку часу, який обраховується від кількох хвилин до десятків хвилин. У крові трупа виявлено 2,3 проміле етилового спирту.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що потерпілий ОСОБА_10 , з яким вони разом мешкали, постійно її бив, принижував її честь та гідність, і 12.04.2015 року ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він схопив її за горло та почав душити. Потім він наніс один удар кулаком правої руки в область підборіддя, від чого в неї потемніло в очах та вона похитнулася назад. Біля неї знаходився стіл, на якому лежав кухонний ніж. Вона взяла ніж та нанесла ОСОБА_10 декілька ударів ножем, для того, щоб відвернути неправомірні дії щодо неї. Наміру вбивати ОСОБА_10 вона не мала, лише захищалася від нього. Потім ОСОБА_10 відштовхнув її та пішов до лежанки. Проте, йому стало погано, і вона побачивши рану почала надавати йому першу медичну допомогу, а саме, давала нюхати нашатирний спирт та робити штучне дихання, однак ОСОБА_10 вже на її дії не реагував. Вона вибігла на вулицю та попросила сусідів, щоб вони викликали швидку допомогу. Після цього сховала ніж у смітті, не усвідомлюючи для чого вона це зробила.

Отже, виходячи з фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, дослідженого протоколу проведення слідчого експерименту, заслуховування показів самої обвинуваченої ОСОБА_7 та вказаних висновків експерта, колегія суддів встановила, що внаслідок сварки, яка переросла в бійку потерпілий ОСОБА_10 наніс обвинуваченій ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які експертом віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень, внаслідок чого остання з метою захисту свого життя нанесла потерпілому удар ножем, який прийшовся у грудну клітину, при цьому не передбачаючи наслідки даного удару, що свідчить про те, що обвинувачена не усвідомлювала та не мала намір на умисне позбавлення життя потерпілого, а саме на відвернення протиправної поведінки потерпілого, проте перевищила межі необхідної оборони.

Виходячи з сукупності вказаних доказів, які були повторно досліджені судом апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до переконання, що суд 1 інстанції допустився невірної кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.115 КК України, у зв`язку з не встановленням у вироку суду фактичних обставин кримінального правопорушення, мотиву його вчинення, при наявності доказів, з яких вбачаються очевидні ознаки стану необхідної оборони у обвинуваченої в момент вчинення суспільно небезпечного посягання ОСОБА_10 на її життя, які впливають на правильне визначення складу інкримінованого кримінального правопорушення, зокрема на наявність або відсутність об`єктивної сторони, що потягло неправильну кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 , а тому доводи апеляції обвинуваченої та її захисника про неправильну кваліфікацію, у зв`язку з тим, що її дії слід кваліфікувати як перевищення меж необхідної оборони, є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

На підставі наведеного, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 36 КК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_7 , знаходилася в стані необхідної оборони, оскільки існувала реальна загроза її життю, вона діяла за мотивом та з метою захисту свого життя, шляхом заподіяння шкоди ОСОБА_10 , який здійснив суспільно небезпечне посягання, для негайного відвернення та припинення цього посягання в зазначеній конкретній обстановці кримінального правопорушення, що підтверджується показами обвинуваченої ОСОБА_7 , висновком експерта №664 від 13.04.2015 року, який містить беззаперечні відомості про завдання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , що передувало вчиненню обвинуваченою інкримінованого кримінального правопорушення.

Разом з тим, з урахуванням положень ч. 3 ст. 36 КК України, апеляційний суд вважає, що обвинувачена діяла з перевищенням меж необхідної оборони, оскільки вона умисно заподіяла ОСОБА_10 тяжку шкоду, яка явно не відповідала небезпечності посягання, що потягло за собою наслідки у вигляді настання смерті, в зв`язку з чим дії ОСОБА_7 містять склад, зокрема об`єктивну сторону, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, її дії мають бути перекваліфіковані з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, апеляційний суд вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання у виді 2-х років позбавлення волі, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 - 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 - задовольнити.

Апеляційну скаргу процесуального прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Перекваліфікувати дії обвинуваченої ОСОБА_7 з ч.1 ст. 115 КК України на ст.118 КК України та призначити їй покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Дана ухвала може бути оскаржена до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді :