Справа № 159/1116/16-к
Провадження № 1-кс/159/476/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2016 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 ,

представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
слідчої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу за скаргою ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 31.05.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000031, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2015 року, -
в с т а н о в и в :

17 квітня 2015 року, на підставі ухвали слідчого судді від 15.04.2016 року, повідомлені ОСОБА_3 відомості про вчинення злочину внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 126 КК України та з фабулою: "на території молитовного будинку, що в АДРЕСА_1 , невстановлені особи протягом серпня-жовтня 2014 року вчиняли насильницькі дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень ОСОБА_3 та ОСОБА_7 " /а.п. 1, 5/.

31 травня 2016 року зазначене кримінальне провадження закрито постановою слідчого Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю в події ознак складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 161 КК України.

Отримавши 10 червня 2016 року вказану постанову, ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 оскаржили її до суду, посилаючись на неповноту розслідування та передчасність винесення цієї постанови.

Зокрема в своїй скарзі заявники вказували, що кримінальне провадження було відкрито за ознаками ст. 126 КК України, однак в заяві-повідомленні про злочин, яка стала підставою для відкриття даного провадження, ОСОБА_3 просив відкрити провадження та притягнути винних за ознаками ст. 161 КК України. Однак в оскаржуваній постанові слідча фактично не розглянула вказану заяву-повідомлення в частині порушення рівноправності громадян незалежно від їх ставлення до релігії та обмеження прав громадян на релігійні переконання.

Крім цього, на думку заявників, мотивування закриття кримінального провадження за ст. 126 КК України відсутністю доказів на підтвердження показань потерпілого про заподіяння щодо нього будь-яких насильницьких дій є неправомірним, оскільки слідчим не було допитано трьох свідків подій, про які вказував в своїй заяві потерпілий. Зокрема це свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , на яких вказував сам потерпілий як на осіб, які вчинили стосовно нього насильство.

Слідчою при закритті провадження не було дано оцінку доказам, зокрема показанням потерпілої ОСОБА_11 , яка є дочкою потерпілого та яка підтверджувала, що до батька застосовували фізичну силу та вигнали з церкви, як не дано оцінку показанням інших свідків, яких потерпілий підозрює у вчиненні злочинів.

З оскаржуваної постанови не вбачається також які слідчі, процесуальні дії вчиняла слідча для встановлення всіх обставин події перешкоджання у здійсненні права на релігійні переконання потерпілому; не перевірено, чи були правомірними дії членів та керівництва громадської організації щодо насильницького перешкоджання потерпілому вчинення релігійних обрядів та служби в межах їх повноважень та наявність чи відсутність в їх діях ознак злочину, передбаченого ст. 161 КК України. Як стверджується заявниками, для встановлення даних фактів слідчою не проведено жодної слідчої дії, не проведено допит свідків не лише на предмет спричинення тілесних ушкоджень, але й на предмет образ та насильницького виключення з членів церкви.

Крім цього, слідчою не виконані вказівки, які були викладені в ухвалі слідчого судді від 20.10.2015 року про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 30.09.2015 року.

Таким чином заявники вважають, що оскаржувана постанова є передчасною, в кримінальному провадженні не проведено всіх процесуальних дій, які б виключили можливість проведення подальшого досудового розслідування, заява потерпілого про вчинення кримінального правопорушення належним чином не перевірена, не перевірені вказані ним факти, слідчою перекручено обставини та факти, в зв`язку з чим дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

В своїй скарзі заявники просили скасувати зазначену вище постанову про закриття кримінального провадження та направити матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування.

Під час розгляду скарги в суді ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали з вищевказаних підстав. Додатково зазначили, що заява-повідомлення про кримінальне правопорушення була складена від двох потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , однак остання не була визнана потерпілою та не була допитана в якості потерпілої щодо обставин кримінального правопорушення, чим було порушено її права. Просили скаргу задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які подали скаргу, пояснення слідчої ОСОБА_6 , яка вважає оскаржувану постанову законною, а тому заперечує проти задоволення скарги, думку прокурора, яка вважає скаргу безпідставною, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У ст. 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Кожен факт протиправної поведінки підлягає належній перевірці.
Відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого процесуального рішення.

В силу вимог ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які мають значення у кримінальному провадженні, покладено на слідчого, та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

За своєю суттю доказування - збирання, перевірка, оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
В ході досудового розслідування слідчий зобов`язаний встановити та перевірити обставини, які мають значення для кримінального провадження. Їх перелік наведений у ч. 1 ст. 91 КПК України.

При цьому, слідчому не достатньо лише зібрати докази. Йому, в силу ст. 94 КПК України, необхідно їх оцінити з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення про можливість кримінального переслідування конкретної особи.
Кримінальне переслідування конкретної особи може бути розпочато лише у разі наявності необхідних та достатніх доказів, які без жодного об`єктивного сумніву доводять причетність особи до вчинення конкретного злочину. Жоден доказ не має наперед встановленої сили, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.
При встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення та не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та відсутність можливості їх отримати слідчий, відповідно до п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, закриває кримінальне провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).
На глибоке переконання слідчого судді, вказані вимоги закону при винесенні оскаржуваної постанови слідчим були дотримані.

Так, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, виконуючи вимоги законодавства, слідчим зібрано усі письмові докази, які мають відношення до порушеного питання, проведено необхідні судово-медичні експертизи та надано відповідну правову оцінку цим доказам; неодноразово допитано всіх учасників події, в тому числі й осіб, на які вказував потерпілий в своїй заяві-повідомленні про вчинення кримінального правопорушення, та надано правову оцінку їх діям.
Твердження заявників про те, що не були допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що дані свідки були допитані /а.п. 204, 208, 224/, чим, в свою чергу, було виконано вказівки ухвали слідчого судді від 20.10.2015 року про необхідність проведення слідчих дій /а.п. 194-195/.
Зокрема, як вбачається з показань всіх допитаних свідків, будь-яких фактів, що підтверджують вчинення насильницьких дій щодо ОСОБА_3 не було встановлено, як не було встановлено й фактів, які б вказували на наявність в діях будь-яких осіб ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України.
Доводи заявників про те, що слідчою в оскаржуваній постанові не викладено відповідні висновки про наявність чи відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України, є безпідставними, оскільки слідчою в цій постанові чітко сформульовано висновок про відсутність об`єктивної сторони складу цього злочину та підстави для такого висновку.

В той же час, сам факт виключення ОСОБА_3 з членів громади "Адвентисти сьомого дня № 1 м. Ковеля" жодним чином не свідчить про наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України, оскільки таке рішення цієї громади є внутрішнім, колегіальним та прийнятим відповідно до Статуту /а.п. 314, 327-329/.

Крім цього, в судовому засіданні по розгляду даної скарги заявники стверджували, що заява-повідомлення про кримінальне правопорушення була складена від двох потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , однак остання не була визнана потерпілою.

Проте зазначена обставина не відповідає дійсності та повністю спростовується матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, як вбачається з заяви про вчинення злочину та про відкриття кримінального провадження від 16.03.2015 року, на підставі якої були внесені відповідні відомості до ЄРДР, дана заява була адресована до Ковельської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , однак підписана ця заява лише ОСОБА_3 /а.п. 56/.

З наведеного слід прийти до висновку, що вказана заява подана лише від імені ОСОБА_3 . Будь-якої іншої заяви, яка подавалась ОСОБА_7 та підписана нею, матеріали справи не містять.

В той же час, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, кримінальне провадження щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 161 КК України, може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

Оскільки такої заяви від потерпілої ОСОБА_7 не було, то слідча правомірно не визнала цю особу потерпілою по даному кримінальному провадженню та допитала її лише в якості свідка.

Решта доводів заявників щодо незаконності оскаржуваної постанови не спростовують наведених висновків слідчого судді, а тому відхиляються за безпідставністю.
З урахуванням викладеного, та того, що в ході проведення досудового розслідування виконано ряд необхідних процесуальних та слідчих дій, за результатами яких слідчою встановлено відсутність в події складу кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 161 КК України, слідчий суддя вважає, що слідча, з дотриманням вимог КПК України, прийшла до правильного висновку про закриття даного кримінального провадження, належним чином вмотивувавши своє рішення.

Законних підстав для скасування постанови слідчої про закриття даного кримінального провадження з підстав, наведених в скарзі немає, оскільки сумнівів у її законності у слідчого судді не виникає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 31.05.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000031, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2015 року, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня проголошення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено, підписано та проголошено 29 червня 2016 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1