Cправа № 750/2920/16-к
Провадження № 1-кс/750/1234/16

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_4
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій,
в с т а н о в и в :
23.03.2016 р. ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого слідчого відділу Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_4 від 05.02.2016 р. про відмову в задоволенні його клопотання щодо проведення слідчих дій, з метою встановлення точного часу вимкнення міського електроосвітлення на момент скоєння ДТП.

У судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 таку підтримав та просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення тієї, зазначивши, що на даний час в ході досудового розслідування вже проведено всі можливі слідчі дії з метою встановлення точного часу вимкнення міського електроосвітлення в м. Чернігові на момент скоєння ДТП.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, слідчого та дослідивши в судовому засіданні надані матеріали скарги, суд доходить висновку, що за результатами розгляду скарги, належить відмовити в її задоволенні.

Кримінальне провадження було здійснене на основі принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, речей і документів, а також диспозитивності, разом з тим, особа, яка подала скаргу, не довела в судовому засіданні обставини тієї. При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, не перебираючи на себе цю частину процесу.

В судовому засіданні встановлено, що 03.02.2016 р. особа, яка подала скаргу, дійсно звернулася до слідчого з клопотанням, в якому послалась на наявність у кримінальному провадженні листа від 05.11.2015 № 347 КП «Облсвітло» Чернігівської обласної ради, в котрому вказано на можливість гранично допустимої похибки в часі вимкнення мережі зовнішнього міського освітлення, яка складає + 15 хвилин, де сформулювала перед слідчим вимогу «провести необхідні слідчі дії для усунення цієї похибки та встановлення точного часу вимкнення міського електроосвітлення на момент скоєння ДТП, яка відбулась 02 травня 2014 р., біля будинку № 47 по вулиці Рокосовського м. Чернігів за участю водія автомобіля марки «Daewoo Nexia Sohc» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 ».

Разом з тим, як слідує з постанови слідчого від 05.02.2016 р. про відмову в задоволенні такого клопотання, тим, в рамках досудового розслідування ще 06.11.2015 р. було прийняте рішення про уточнення обставин кримінального провадження, а саме цим рішенням слідством було критично сприйнято інформацію, надану зазначеним КП «Облсвітло», щодо точності часу вимкнення міського електроосвітлення, в зв`язку з її необ`єктивністю, недостовірністю та протиріччю іншим матеріалам кримінального провадження. Також, в постанові зазначено, що на даний час в ході досудового розслідування проведено всі можливі слідчі дії з метою встановлення точного часу вимкнення міського електроосвітлення в м. Чернігові на момент скоєння ДТП та в подальшому прийняте процесуальне рішення керуватися при визначенні питання наявності (відсутності) зовнішнього міського електроосвітлення на момент скоєння ДТП, виключно показами свідків даної пригоди.

Таким чином, мотивація відмови слідчого у задоволенні клопотання особи, яка подала скаргу, базується на іншому його рішенні від 06.11.2015 р., котре на даний час є дійсним, не скасоване у встановленому порядку, та встановлює відповідну обставину дорожньо-транспортної пригоди, що наразі розглядається судом, як достатньо обґрунтована підстава для відмови у задоволенні клопотання особи, яка подала скаргу, слідчим, згідно його постанови від 05.02.2016 р.

Наведена в скарзі мотивація, свідчить про те, що особа, яка подала скаргу, у виниклій спірній ситуації вбачає незгоду з механізмом досудового розслідування, яке здійснювалось слідчим, методами такого розслідування, обсягом матеріалів, який був використаний у ході такого розслідування та правовим судженням, постановленим слідчим.

Більш того, суд наголошує і на тому, що і сама особа, яка подала скаргу, на момент звернення до слідчого із спірним клопотанням теж не взяла на себе клопіт, по-перше, точно і однозначно визначитись для себе, які саме слідчі дії вона вважає необхідним провести для встановлення тих чи інших обставин; а по-друге, не сформулювала перед слідчим, які саме слідчі дії і той повинен виконати, аби була досягнута мета, задля якої потрібно проведення таких конкретних дій. А оскільки жодна конкретна слідча дія не пропонувалась слідчому особою, яка подала скаргу, вжиття останньою загальних слів про якісь «необхідні слідчі дії», за умови повної не конкретизації таких, не може розглядатись судом, як порушення закону слідством. Порядок, процедура та строки розгляду клопотання, з боку слідства, дотримані.

Разом з тим, слід зазначити, що виходячи із приписів ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України, держава не наділяє сторони кримінального провадження, а у даному випадку ОСОБА_6 , правом імперативного визначення для слідчого обов`язковості задоволення всіх клопотань в межах такого провадження, оскільки передбачає не лише їх задоволення повне або часткове, але і інститут відмови в задоволенні таких.

На це ж звертав увагу і Європейський суд з прав людини при постановленні рішення у справі «Аль Фаєд проти Франції» (Al Fayed v. France) від 02.10.2007 р., зазначаючи, що розбіжності, що виникали між слідчими та заявником, не вказували на існування недоліків чи перешкод, які б завадили компетентним органам з`ясувати ці обставини. Крім того, невдоволення заявника рішеннями, схвалюваними суддями-слідчими в ході провадження, не були достатньою підставою для визнання несправедливості процесу у сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Установлене свідчить про те, що у судовому засіданні заслухані всі учасники кримінального провадження, а також вивчені всі надані суду матеріали такого, досліджені всі обставини події, а це приводить суд до висновку, що в даному випадку не мало місця порушень жодних із загальних положень досудового розслідування, оскаржувана постанова винесена на підставі зібраних матеріалів, й підстави для її скасування та задоволення скарги ОСОБА_6 відсутні.

Ухвалене судове рішення не є таким, що жодним чином обмежує бодай хоч у якийсь спосіб повністю або частково права потерпілого особи, яка подала скаргу, оскільки не зазіхає на інституцію диспозитивності, котра дозволяє цій особі вільно використовувати свої права у межах та у спосіб, передбачений цим КПК України, в тому числі і щодо клопотань поданих слідчому чи прокуророві під час досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 26, 303, 306, 307, 309 КПК України,
у х в а л и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1