В И Р О К
іменем України
"24" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0014736 від 26.09.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Фосня, Овруцького району, Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працює, холостого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Овруцького районного суду Житомирської обл. від 27.04.2000 року за ч. 3 ст. 140 КК України на 3 роки позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік; вироком Овруцького районного суду Житомирської обл. від 20.02.2002 року за ч. 3 ст. 185, ст. 104 КК України на 3 роки позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; рішенням Апеляційного суду Житомирської обл. від 20.11.2003 року за п.п. 4, 7, 12 ч. 2 ст. 115, ст. 71 КК України на 12 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 24.07.2015 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
Суд визнав доказаним, що ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і маючи не зняту і не погашену, у встановленому законом порядку, судимість, через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, вчинив умисні корисливі злочини за наступних обставин.

Так, 26.09.2015 року приблизно о 00:20 годині ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 14 по вул. Курнатовського в м. Києві, з метою вчинення відкритого викрадення чужого майна, побачив раніше невідому йому жінку ОСОБА_5 , у якої на шиї був золотий ланцюжок, після чого у нього виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна. Так, ОСОБА_7 пішов слідом за ОСОБА_5 і коли остання зайшла до другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , зайшов за нею слідом, піднявся на другий поверх та, реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, ривком руки зірвав у останньої з шиї золотий ланцюжок, вартістю 6 000 грн., таким чином вчинив відкрите викрадення чужого майна. Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 6 000 грн.

Крім того, ОСОБА_7 26.09.2015 року приблизно о 22:20 годині, знаходячись біля рогу будинку №11-Б по вул. Курнатовського в м. Києві, з корисливих спонукань, з метою відкритого повторного викрадення чужого майна, підбіг до раніше незнайомої йому ОСОБА_6 , та впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, відкрито повторно викрав шляхом ривка (зірвав) з шиї останньої золотий ланцюжок, вартістю 1 200 грн., з золотим хрестиком, вартістю 700 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1 900 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе за ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 186 КК України визнав частково, зокрема, лише в частині епізоду з потерпілою ОСОБА_6 , та дав покази про обставини скоєння даного кримінального правопорушення. Обвинувачений показав, що 26.09.2015 року в темний час доби побачив жінку, що виходила з магазину, і пішов за нею. Підійшовши до неї ззаду, правою рукою зірвав ланцюжок із хрестиком, і втік; однак, в подальшому, був затриманий людьми у цивільному, які викликали поліцію. Обвинувачений показав місце, де знаходився ланцюжок, який він викрав у ОСОБА_6 . В частині епізоду із потерпілою ОСОБА_5 заперечує свою вину, вважає, що при впізнанні слідчий сказав потерпілій указати на нього. ОСОБА_7 відмовився від надання показів по даному епізоду.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що 26.09.2015 року приблизно опівночі, повертаючись з роботи, йшла по вул. Кибальчича та помітила, що назустріч пройшов невідомий чоловік; згодом потерпіла зрозуміла, що той чоловік пішов слідом за нею. Після цього потерпіла зайшла до магазину, купила продукти і пішла додому. Приблизно за 30 метрів до будинку по АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 почула шум, обернулася і побачила того чоловіка, однак двері до під`їзду потерпіла не встигла закрити. В під`їзді було гарне освітлення і ОСОБА_5 змогла роздивитися грабіжника. Обвинувачений ОСОБА_7 правою рукою зірвав ланцюжок з її шиї, вона в цей час намагалася боротися, подряпала йому обличчя, кричала; чоловік наніс їй удари в живіт, бив по ребрах, після чого втік. ОСОБА_5 показала, що на впізнанні упізнала обвинуваченого ОСОБА_7 самостійно, без стороннього впливу: по зросту, тілобудові та обличчю, яке було подряпане, був пошкоджений лоб; одяг на ньому був такий самий, як і під час пограбування темна олімпійка та футболка; під час пограбування він був у шортах, а на впізнанні - у штанах. На думку потерпілої, на очній ставці ОСОБА_7 поводив себе дивно, спочатку сказав, що на половину згоден, а потім відмовився. Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила в суді, що впізнає ОСОБА_7 як особу, що напала на неї, так як запам`ятала його обличчя, відстовбурчені вуха, категорично впевнена, що це ця особа, і у неї немає ніяких підстав обмовляти ОСОБА_7 . Також, ОСОБА_5 звертається до обвинуваченого про повернення викраденої речі, так як вона їй дорога як подарунок від особи, яка на даний час покійна.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що 26.09.2015 року близько 22:20 год. вона вийшла з магазину «АТБ», пройшла повз крильце, після чого відчула що з неї зривають ланцюжок. Спочатку потерпіла боролася, а потім відпустила, ланцюжок був розірваний. Потерпіла була у шоковому стані, пішла додому, в під`їзді її наздогнала дівчина і сказала, що крадія впіймали, ланцюжка при ньому не було. У райвідділку обвинувачений визнав, що прикопав ланцюжок у землю на місці затримання. Потерпіла ОСОБА_6 не була присутня, коли знайшли ланцюжок, в подальшому, він був переданий їй на зберігання.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 26.09.2015 року та ілюстрованою таблицею до нього, згідно якого оглянуто сходовий майданчик в під`їзді № 2 будинку АДРЕСА_3 , сходовий майданчик освітлюється;

- протоколом огляду місця події від 26.09.2015 року, згідно якого на земельній ділянці біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_4 знаходиться чоловік, який представився ОСОБА_7 та надав паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 ;

- протоколом огляду місця події від 27.09.2015 року, схемою до протоколу та ілюстрованою таблицею до нього, згідно якого на земельній ділянці біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_7 вказав на місце, де знаходиться золотий ланцюжок з хрестиком, та пояснив, що вказаний золотий ланцюжок шляхом ривка він викрав у жінки 26.09.2015 року у вечірній час; золотий ланцюжок із хрестиком вилучені;

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 27.09.2015 року, згідно якої золотий ланцюжок із хрестиком визнані речовим доказом у кримінальному провадженні та передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 27.09.2015 року, згідно якого час фактичного затримання ОСОБА_7 22 год. 30 хв. 26.09.2015року;

- протоколом одночасного допиту осіб від 17.11.2015 року, згідно якого проведено одночасний допит між потерпілою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в присутності адвоката ОСОБА_4 , під час якого ОСОБА_5 детально показала, як ОСОБА_7 26.09.2015року в нічний час переслідував її, настиг в під`їзді будинку по АДРЕСА_3 , та ривком зірвав з її шиї золотий ланцюжок, після чого між ними виникла фізична боротьба, в ході якої чоловік наносив їй ушкодження по різним частинам тіла, а вона вкусила його за вказівний палець, після чого чоловік вибіг з під`їзду та зник у невідомому напрямку разом із золотим ланцюжком, вагою 12 г, довжиною 40 см, чим спричинив їй матеріальну шкоду на суму 6 000грн. ОСОБА_7 , прослухавши покази ОСОБА_5 , не погодився з ними, відмовився давати будь-які покази згідно ст. 63 Конституції України;

- вимогою про судимість ОСОБА_7 .

За ініціативою учасників процесу суд не допитував свідків по епізоду пограбування потерпілої ОСОБА_6 , де обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнає свою вину.

Щодо допиту свідків по епізоду пограбування потерпілої ОСОБА_5 прокурор відмовився від їх допиту, вважає, що у справі достатньо доказів вини обвинуваченого по даному епізоду.

Суд приймає до уваги покази потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_5 , вважає їх достовірними та такими, що відповідають обставинам справи щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 відкритого викрадення золотого ланцюжка, вартістю 6 000 грн. Покази потерпілої ОСОБА_5 є послідовними та логічними. Потерпіла впізнала обвинуваченого по зросту, тілобудові, рисам обличчя та по одягу; вказала на подряпини на його обличчі, що були нанесені нею під час пограбування. ОСОБА_5 категорично стверджує, що не могла помилитися при впізнанні, оскільки обвинувачений певний час переслідував її, настиг у під`їзді будинку на сходовому майданчику, який освітлювався. Даний факт підтверджено наявними у справі доказами, зокрема, протоколом одночасного допиту осіб. Також, потерпіла ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_7 по одягу, який був на ньому під час пограбування. Крім того, суд враховує той факт, що злочини вчинені обвинуваченим відносно потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були в одній місцевості, протягом однієї доби.

Суд не бере до уваги обставину, на яку вказала потерпіла ОСОБА_5 щодо укусу обвинуваченого за палець, оскільки дана обставина не досліджувалась на досудовому слідстві і потерпіла не змогла підтвердити на скільки сильним був укус, щоб можна було бачити тілесне ушкодження.

До показів обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невизнання ним вини по епізоду пограбування потерпілої ОСОБА_5 , суд ставиться критично та вважає, що він таким чином бажає уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Потерпіла ОСОБА_5 на досудовому слідстві та в суді надавала послідовні покази, підстав обмовляти обвинуваченого у неї не було, також такі підстави не були встановлені під час судового розгляду.

Оцінюючи докази в їх сукупності, які досліджені в судовому засіданні, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу) 26.09.2015 року о 00 год. 20 хв. та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України.

Також суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчинені грабежу повторно 26.09.2015 року о 22 год. 20 хв. та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує обставини скоєння кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії злочину середньої тяжкості та тяжкого, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем відбування покарання характеризується вкрай негативно, раніше неодноразово судимий, після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання на шлях виправлення не став, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив нові умисні злочини, через короткий час після звільнення з місць позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Пом`якшуючою покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнає часткове визнання ним вини.

Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд, з врахуванням його особи, вважає за вірне обрати ОСОБА_7 міру покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статей, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 у розмірі 6 000 грн. підлягає до задоволення, так як підтверджений в судовому засіданні цивільним позивачем, вартість викраденого на даний час, як показала потерпіла, більша, але вона не збільшує позов в судовому засіданні.
Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 , згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 27.09.2015 року фактично був затриманий 26.09.2015 року о 22:30 год., згідно ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання необхідно зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186 та ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 місяців.

Остаточне покарання ОСОБА_7 призначити за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим, у виді 5 (п`яти) років 6 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишити попередню тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 26 вересня 2015 року дати його фактичного затримання.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення, а саме: з моменту фактичного затримання 26.09.2015 року по дату постановлення вироку включно 24.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 6 000 (шість тисяч) гривень матеріальної шкоди.

Речові докази: золотий ланцюжок із хрестиком, передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 , - залишити у її власності.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілим, захиснику та прокурору.

Суддя: