Справа № 711/9837/2012
Провадження № 1/307/12/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2016 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальну справу про обвинувачення:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , України, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 365 ч.2, 366 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 , працюючи дільничним інспектором міліції Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області та будучи службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади, в порушення ст.ст.4,5 Закону України «Про міліцію», ст.7 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» та своїх функціональних обов`язків, діючи в особистих інтересах, а саме з метою створення вигляду належного виконання ним своїх службових обов`язків при розгляді заяви ОСОБА_9 від 16 грудня 2008 року про вчинення відносно неї нападу громадянином ОСОБА_10 , в грудні 2008 року, в с. Лопухово, Тячівського району, підробив протокол про адміністративне правопорушення №5311 від 29 грудня 2008 року, умисно не надавши ОСОБА_10 для підписання зазначений протокол про адміністративне правопорушення в порядку, передбаченому ст.256 ч.2 КУпАП, в якому завідомо для нього підписи від імені ОСОБА_10 виконані іншою особою, та посвідчив своїм підписом складений ним протокол без відому та згоди ОСОБА_10 , подавши в подальшому 26 січня 2009 року зазначений протокол про адміністративне правопорушення в Тячівський районний суд Закарпатської області, після чого за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення в той же день справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_10 за ст. 173 КУпАП була закрита за відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 365 ч.2, 366 ч.1 КК України, винним себе не визнав, від дачі показів відмовився згідно ст. 63 Конституції України та просить його виправдати.
Розглянувши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованому йому злочині за ст..366 ч.1 КК України в судовому засіданні повністю доведена і це стверджується зібраними під час досудового слідства і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні ствердив, що кілька років тому між ним та сусідами ОСОБА_11 та ОСОБА_9 виник конфлікт із-за під`їзної дороги. В грудні 2008 року на прохання свого односельчанина він усував неполадки на електричному стовпі, який знаходиться в середині двору Аровичів. В цей момент з будинку вибігли ОСОБА_9 та її мати ОСОБА_12 стали на них кричати, а потім почали бити їх палицями. Про дану подію він повідомив працівників міліції. В подальшому його викликав до себе дільничний ОСОБА_8 та відбирав пояснення з приводу інциденту. Протокол про адміністративне правопорушення він не підписував. 13 січня 2009 року до нього ввечері прийшли дільничні ОСОБА_8 та ОСОБА_13 та вручили йому повістку до Тячівського районного суду на 10 годину 14 січня 2009 року. Наступного дня він приїхав в ОСОБА_14 , але в суді він дізнався, що його ніхто не викликав. Дільничних в райвідділі міліції він також не знайшов. 26 січня 2009 року, зранку, він з дружиною та внучкою йшли дорогою на базар в с. Лопухово. В цей момент біля них зупинився автомобіль, за кермом якого сидів ОСОБА_8 , а збоку ОСОБА_13 , які запропонували йому сісти в автомобіль, після чого вонн поїхали в сільську раду. В своєму кабінеті дільничні розпитували його про те, чому він не з`явився на виклик 14 січня 2009 року та запропонували йому поїхати з ними для з`ясування обставин в смт. Дубове. Він погодився, але сказав, що йому потрібно перодягтися. Коли він вийшов з сільської ради та став йти в напрямку свого будинку переодягтися, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 наздогнали його, після чого ОСОБА_8 руками та ногами наніс йому тілесні ушкодження по нирках, животу, ногах, руках, носові, ключиці, заломив йому руки та з допомогою іншого дільничного ОСОБА_13 наділи на нього наручники. З носа в нього текла кров. Під час даної події були присутні його дружина, внучка та ОСОБА_17 . Коли на нього одівали наручники він повністю не впав, а тримаався за паркан. Чи бив його ОСОБА_16 точно сказати не може. Після цього дільничні посадили його в наручниках в автомобіль коричневого кольору і відвезли в смт. Дубове. Коли вони знаходилися в кабінеті дільничних в смт. Дубове, ОСОБА_8 гумовою палицею кілька разів вдарив його по ногах та з розгону ногою копнув в живіт, коли він був у наручниках. Протокол про адміністративне правопорушення, який розглядався в суді, він не читав і не підписував. Під час розгляду справи в суді він свою вину не визнавав і його відпустили. Також зазначив, що внаслідок протиправних дій підсудного ОСОБА_8 який наніс йому тілесні ушкодження йому завдана фізична та моральна шкода. Просить заявлений ним цивільний позов задовольнити та стягнути з підсудного ОСОБА_8 на його користь завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 4000 гривень та моральну шкоду в розмірі 60 000 гривень, а підсудного покарати згідно закону.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні підтримав дані ним покази на досудовому слідстві, в яких зазначив, що на посаді начальника Дубівського ВМ Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області він працює з 1 жовтня 2008 року. ОСОБА_13 та ОСОБА_8 на посадах дільничних інспекторів працюють понад три роки. За ними в даний час закріплено територію обслуговування, а саме: за ОСОБА_8 смт. Усть-Чорну, с. Руську Мокру, а за Рахівським с.Лопухово. В грудні 2008 року ОСОБА_13 перебував в черговій відпустці, а в цей час його обов`язки виконував ОСОБА_8 16 грудня 2008 року в райвідділ міліції надійшла заява ОСОБА_9 . Дана заява ним була направлена на розгляд дільничому ОСОБА_8 . 24 грудня 2008 року ОСОБА_8 виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи та зазначив, що правопорушник ОСОБА_10 підлягає притягненню до адмінвідповідальності за ст. 173 КУпАП. З постановою він погодився, перевіривши її. 23 грудня 2008 року ОСОБА_8 склав протокол відносно ОСОБА_10 за ст. 173 КУпАП. Він особисто адмінматеріали не перевіряв, однак знав, що ОСОБА_8 повинен був здати його заступнику начальника для вирішення питання про розгляд його по суті начальником РВ або в суд. ОСОБА_8 не повідомляв його, яке рішення було прийняте щодо порядку розгляду адмінпротоколу, йому також не було відомо чи розглянутий даний протокол, коли і яким чином. Особисто він не давав вказівку про доставлення ОСОБА_10 в Дубівське відділення міліції або Тячівський райсуд. Йому ОСОБА_8 та ОСОБА_13 про застосування відносно ОСОБА_10 заходів фізичного впливу або спецзасобів не доповідали, про такі факти він дізнався в ході перевірки проведеної відділенням внутрішньої безпеки. 26 січня 2009 року він особисто зранку знаходився на нараді старших служб в Тячівському РВ ГУМВС, після чого займався в райвідділі іншою роботою. В смт. Дубове він приїхав після обіду, близько 15 години. В Дубівському відділенні міліції він знайшов лише дільничного інспектора міліції ОСОБА_19 , інші працівники розійшлися по роботі. На всіх працівників Дубівського ВМ бланки протоколів про адміністративне правопорушення отримує він особисто під розписку у інспектора сектору охорони громадського порядку Тячівського РВ ГУМВС. Всі бланки протоколів він видає по мірі необхідності виконавцям - працівникам відділення, в тому числі дільничному інспектору ОСОБА_8 . Після використання адміністративних протоколів вони передаються заступнику начальника райвідділу міліції ОСОБА_20 , який вирішує порядок їх розгляду по суті. Коли виконавці здають в сектор охорони громадського порядку картку статобліку АПРА, він не знає, так як це не входить в коло його обов`язків. Про використання протоколу його повідомляє виконавець та він робить щомісячну взаємозвірку з всіма працівниками відділення. Йому не відомо, який порядок повернення зіпсованих бланків, він за період роботи таких випадків ще не мав. Бланк протоколу № 5239 був виданий ОСОБА_8 , який доповів йому усно при здачі відмовного матеріалу №2387 про те, що протокол складений відносно ОСОБА_10 по ст.173 КупАП , він особисто бачив копію протоколу у відмовному. Про отримання ОСОБА_8 бланку адмінпротоколу №5311 йому не було нічого відомо та ОСОБА_8 не доповідав йому про те, що він склав інший протокол замість складеного на бланку №5239. З інспектором охорони громадського порядку ОСОБА_21 ним взаємозвірки не проводяться. Отже, як був використаний бланк протоколу №5239, він пояснити не може, оскільки вважав, що протокол на даному бланку направлений до суду, він не знав, що в дійсності направлено до суду протокол на бланкові №5311. Опис відповідав вмісту документів, чому в даний час відмовний матеріал по вмісту документів не відповідає опису, пояснити не може, можливо ОСОБА_8 змінював якісь документи після того, як відмовний був ним перевірений.
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні підтримав дані ним покази на досудовому слідстві, в яких зазначив, що на посаді інспектора сектору охорони громадського порядку Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області він працює два роки. В його обов`язки входить облік адміністратиних правопорушень, за вчинення яких працівниками Тячівського РВ ГУМВС складуються протоколи по статтям КУпАП, та руху бланків протоколів. Щодо порядку реєстрації бланків та використаних протоколів про адміністративне правопорушення може пояснити, що бланки протоколів віднесені до бланків суворої звітності, їх видача фіксується в журналі видачі бланків протоколів про адміністративні правопорушення та бланків протоколів про адміністративне затримання, видачу проводить він особисто конкретним посадовим особам, в компетенцію яких входить складення протоколів. Бланки видаються в одному екземплярі. В разі псування протоколу про адміністративне правопорушення з причин механічного пошкодження або неправильного заповнення такий протокол виконавцем здається йому з рапортом, завіреним головою адмінкомісії райвідділу - заступником начальника райвідділу міліції ОСОБА_20 , після чого ним складається відповідний акт та проводиться запис у вказаному журналі. Якщо протокол направляється для розгляду до суду або розглядається начальником райвідділу (заступником), то виставляється інформаційна картка про адміністративне правопорушення (АПРА). Про направлення адмінпротоколу №5311 виставлено картку АПРА дільничним інспектором міліції ОСОБА_8 , даний протокол направлений до Тячівського районного суду. Бланк протоколу №5311 отримував ОСОБА_8 30.12.08 року. Щодо того, що протокол складений датою раніше, ніж був отриманий бланк, пояснив, що адмінпротоколи він реєструє в момент здачі картки АПРА, при цьому дата здачі не фіксується, фіксується лише зазначена на протоколі дата його складення, тому в його обов`язки не входить контроль за своєчасністю здачі протоколів. Таким чином, на його думку, ОСОБА_8 склав протокол №5311 30.12.08 року або пізніше, а датував його 29.12.08 року. Щодо протоколу №5239 то даний бланк протоколу був отриманий начальником Дубівського відділення міліції 13.12.08 року. Всього він отримав 30 бланків номерами з 5218 по 5247. Даний протокол №5239 до цього часу рахується не зданим як по облікам використаних бланків, так і по облікам зіпсованих бланків, про що свідчить відсутність записів в журналі про здачу протоколів. До протоколу допиту він додає копію сторінок журналу обліку адмінпротоколів на яких є записи щодо отримання вказаних протоколів та записи про здання зіпсованих протоколів за період з грудня 2008 року по теперішній час (аркуші 31-32 журналу).
Свідок ОСОБА_22 судовому засіданні пояснив, що про даний факт і обставини йому нічого не відомо, ніяких вказівок він не надавав, тим займалася внутрішня безпека, займався Газдик, там був начальник відділення Мацола. Також йому нічого не відомо про складання самого протоколу і тим більше про доставку в суд. Протокол складає дільничний, резолюцію ставить начальник, і якщо є резолюція в суд, то дільничний повинен доставити правопорушника. Коли протокол розглядається в суді, то правопорушник викликається суддею.
Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні підтримав дані ним покази на досудовому слідстві, в яких зазначив, що на посаді дільничного інспектора Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області він працює 7 місяців, раніше працював півтора року в кримінальному розшуку. 26.01.2009 року, зранку, близько 9-ї години київського часу, він зателефонував та розмовляв по телефону з ОСОБА_13 та дізнався, що він разом з ОСОБА_8 будуть їхати в м. Тячів, тому що знайшли ОСОБА_10 , якого необхідно доставити в суд для розгляду складеного відносно нього адмінпротоколу. Він попросив його заїхати в райвідділ, щоб передати ним слідчому СВ райвідділу ОСОБА_24 документи до кримінальної справи. Приблизно о 10-й годині він взяв пояснення від Дубівського селищного голови ОСОБА_25 , яке повинен був передати слідчому, та повернувся у відділення міліції. Близько 11-ї годин у відділення прийшов тракторист ОСОБА_26 , він відібрав від нього пояснення. Близько 12.00-12.30 годин приїхали ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , він їх не бачив, в приміщення відділення міліції зайшов лише ОСОБА_13 , якому він передав пояснення вищевказаних опитаних перед цим осіб. Коли зайшов ОСОБА_13 , він сидів в приймальні перед кабінетом начальника Дубівського відділення міліції, за столом, в суміжному кабінеті навпроти кабінету начальника сидів дільничний ОСОБА_19 , більше в приміщенні нікого не було. Отримавши документи від нього, ОСОБА_13 відразу вийшов з приміщення. Вони з ОСОБА_19 були в приміщенні ще близько півгодини та пішли геть, замкнувши відділення. Коли вони виходили, ніякої машини поряд з відділенням не було та ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_10 він не бачив. Крім нього та ОСОБА_19 , а також вказаного вище ОСОБА_27 , заходив лише ОСОБА_13 . Йому не відомо, чи заходив в відділення ще хто-небудь. Він був у відділенні з 10.00 годин приблизно до 01.00 години, з перервою, коли виходив брати пояснення у селищного голови. Те, що ОСОБА_10 стверджував, що він був в приміщенні Дубівського відділення, коли його бив гумовою палицею ОСОБА_8 , пояснити нічим не може, крім неприязного ставлення ОСОБА_10 та його дружини до нього із-за адмінпротоколу по ст. 173 КупАП, який він склав відносно ОСОБА_10 23 вересня 2008 року, та за результатами розгляду якого заступником начальника РВ ГУМВС на ОСОБА_10 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді Лопухівського сільського голови. В той час, коли відбувалася дана подія, в нього в кабінеті проводилась нарада. Під час наради в кабінет зайшли ОСОБА_10 за ним дільничні ОСОБА_13 та ОСОБА_8 . Він сказав їм, щоб вони йшли до його кабінету, а він як тільки закінчить нараду, то відразу прийде. Чому вони зайшли, яка була причина інциденту йому не відомо. Сам він нічого не бачив.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримала дані нею покази на досудовому слідстві, в яких зазначила, що ОСОБА_10 є її чоловіком. Вони проживають по сусідству з його сестрою ОСОБА_29 , її чоловіком ОСОБА_30 та їх донькою ОСОБА_9 з чоловіком останньої. Між їхніми сім`ями склалися неприязні стосунки приблизно на протязі останніх п`яти років із-за спору про межі двора та під`їзду. 8 грудня 2008 року стався черговий конфлікт між її чоловіком, їх сусідом ОСОБА_31 , ОСОБА_9 і ОСОБА_29 , які не пустили її чоловіка вилізти на опору електропередач, розміщену в їх дворі, щоб налагодити електропостачання ОСОБА_32 . Вона особисто бачила як ОСОБА_9 та ОСОБА_29 били її чоловіка та ОСОБА_33 палками, останні нікого не били. Після того, як її чоловік та ОСОБА_34 втекли з подвір`я, її чоловік дзвонив в міліцію по номеру «102», але черговий його заяву по телефону не прийняв, а сказав, щоб звертались до дільничного інспектора міліції. До дільничного вони не звертались, зате ОСОБА_9 написала заяву по якій 22.12.2009 року дільничний ОСОБА_8 проводив перевірку та її чоловіка викликали в сільраду, в кабінет дільничних. Там ОСОБА_15 записав його пояснення, від неї він пояснення не відбирав, хоча вона знаходилась поряд і казала, що все бачила на власні очі. Крім пояснення чоловікові ніякі інші документи, зокрема протокол про притягнення його до адмінвідповідальності підписувати не давали. ОСОБА_35 не казав, що буде оформляти протоколол про притягнення її чоловіка до адміністративної відповідальності. 13 січня 2009 року, близько 21.00 години, до них додому прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , вони були в формі, але в розмові вона відчувала від них запах спиртного, поводилися вони як нетверезі. ОСОБА_8 , попри її заборону, зайшов в їх будинок, розшукуючи її чоловіка, та написав і вручив йому повістку про явку в Тячівський райвідділ міліції на 10 годину наступного дня. Він погрожував, що в разі неявки притягне його до відповідальності по якійсь статті. Її чоловік казав, що не прийде, однак наступного дня приїхав в м.Тячів. Зі слів чоловіка їй відомо, що він розшукував ОСОБА_8 та ОСОБА_13 в райвідділі міліції, однак не зміг їх знайти, тому звернувся до працівника прокуратури ОСОБА_36 , якого знає як колишнього жителя с.Лопухово. Останній відразу, після 10.00 години, зателефонував по телефону ОСОБА_8 , який сказав, що вже виїхав з м.Тячів. Після цього чоловік повернувся в с.Лопухово. 26 січня 2009 року вона з чоловіком та внучкою йшли на базар в с.Лопухово. В цей час до них під`їхав автомобіль, в якому були ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . Вони стали вимагати, щоб чоловік проїхав з ними в сільраду. Чоловік погодився, сів в машину та поїхав з ними. Вона пішки пішла в сільраду. Коли вона підійшла до кімнати дільничних, то почула, що ОСОБА_15 і ОСОБА_16 кричать на її чоловіка, чому він не прийшов по повістці. Чоловік відповідав, що він був по повістці, посилався на ОСОБА_37 , але вони не хотіли його слухати. Вона намагалась зайти в кабінет, але ОСОБА_13 , який стояв у дверях, сильно відштовхнув її до дверей напроти по коридору. Потім вони сказали чоловіку, щоб їхав з ними в Дубівське відділення. Вони всі вийшли з сільради і пішли в бік машини. Чоловік став просити, щоб його відпустили додому переодягнутись, але ОСОБА_8 заборонив йому йти додому і казав, що якщо чоловік не піде з ними негайно до машини, то він це буде вважати злісною непокорою працівнику міліції. Чоловік відійшов від них і перейшов через вулицю в напрямку їхнього будинку. Тоді ОСОБА_8 підбіг до нього і став його бити руками та ногами. ОСОБА_13 побіг за ними, тримаючи в руках наручники, але вона стала кричати, щоб залишили чоловіка, намагалась зупинити ОСОБА_13 , при цьому не чинила відносно нього насильства, лише розставляла перед ним руки, щоб зупинити його. ОСОБА_8 закричав ОСОБА_13 , щоб витягував пістолет. ОСОБА_13 витягнув пістолет та направив на неї, потім на чоловіка. Після цього ОСОБА_8 , поваливши чоловіка на землю, з-заді надів йому на руки наручники та повів до машини і вони поїхали в Дубівський відділ міліції.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що 26 січня 2009 року він зустрівся з ОСОБА_8 в с. Лопухово біля сільської ради, де ОСОБА_8 повідомив його, що відносно ОСОБА_10 складено адмін.протокол і його необхідно доставити в суд. В цей час вони побачили ОСОБА_10 , який сказав, що йому потрібно терміново зайти в сільську раду. Коли ОСОБА_10 почав від них втікати, вони затягли його в автомобіль та поїхали в смт. Дубове, а потім в м.Тячів. Спецзасоби відносно ОСОБА_10 не застосовувалися, оскільки наручники знаходяться в його автомобілі. Зброю на дружину ОСОБА_10 вони не наставляли, гумової палиці в них не було. В смт.Дубове вони знаходилися 3-5 хвилин, після чого на іншому автомобілі поїхали в м.Тячів. По дорозі в м.Тячів ОСОБА_10 від них не виривався, втікати не хотів, сидів біля нього на задньому сидінні, а ОСОБА_8 спереду біля водія. В м.Тячів в райвідділ міліції вони не заходили.
Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні показала, що 26 січня 2009 року, вона була в кабінеті голови сільської ради на нараді. Там знаходились всі працівники сільської ради. Зайшов потерпілий ОСОБА_10 , підсудний ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . ОСОБА_39 звернувся до голови сільської ради, питаючи, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від нього хочуть. Сільський голова відправив їх вниз і сказав, що зараз вийде до них. Вона бачила, що пішов ОСОБА_10 , за ним - ОСОБА_8 та ОСОБА_13 .. Більше вона нічого не бачила. ОСОБА_10 йшов прискореним кроком, його доганяв ОСОБА_8 , потім пішов ОСОБА_13 з вікна її будинку нічого не було видно.
Свідок ОСОБА_40 в судовому засіданні пояснила, що в день події, він бачив, як сідали в автомобіль ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . Він бачив, як ОСОБА_8 сидів на водійському місці, ОСОБА_10 з-заді, ОСОБА_13 збоку. Що було до цього моменту він не бачив. Відстань від його кабінету складає 100 м.. Він не бачив чи ОСОБА_10 був в наручниках.
Свідок ОСОБА_41 в судовому засіданні показав, що він попросив потерпілого ОСОБА_10 відремонтувати світло. Електричний стовп знаходиться у дворі в ОСОБА_42 . Вони пішли, а ОСОБА_43 почала бити його, не дала нічого зробити. Свідком події біля сільської ради він не був. На сільській раді був, після конфлікту, приніс пояснення ОСОБА_15 з приводу того конфлікту за світло, давав свідчення як там було. Йому не відомо хто побив ОСОБА_44 , вони не билися, вона взяла палку і почала бити ОСОБА_45 , він заступився і дістав теж.
Свідок ОСОБА_46 в судовому засіданні пояснив, що то було в січні, в понеділок, точної дати не пам`ятає, він зупинився біля сільської ради, щоб піти до аптеки. Він побачив як бігли двоє міліціонерів і чоловік, а тому і звернув увагу. Чоловік побіг на інший бік, спіткнувся, впав, міліціонери підняли його і відвели на інший бік. Його автомобіль від міліціонерів знаходився за 5 метрів. ОСОБА_15 сів за кермо, а інший обійшов і сів з іншого боку. Подія тривала від 3 до 5 хв. В потерпілого була царапина на чолі, наручники були в іншого дільничного, він їх не одягав. Потерпілий ОСОБА_39 сам сів в автомобіль. Він не бачив, щоб хтось бив потерпілого.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що в грудні 2008 році потерпілий ОСОБА_10 приходив до них у двір в нетверезому стані і ліз з сокирою на стовб, а вони кричали, щоб той зійшов. Потім ОСОБА_47 взяв палку і почав її бити, у зв`язку з чим вона зверталася до дільничного Рахівського. На ОСОБА_47 був складений протокол за побиття і вона зверталася до експерта. Свідком події, коли приїжджали за ОСОБА_48 працівники міліції вона не була.
Свідок ОСОБА_49 в судовому засіданні пояснив, що 26 січня 2009 року, він разом з донькою ОСОБА_50 був вдома. Близько 10 години, донька сказала, що біля їхньої хати шум, а тому він сам без доньки вийшов на вулицю, і побачив як дільничні ОСОБА_8 та ОСОБА_13 у форменному одязі скрутили руки потерпілому ОСОБА_39 та повели його в бік сільської ради. Наручники потерпілому начепив ОСОБА_16 , дружини потерпілого він не бачив.
Свідок ОСОБА_51 в судовому засіданні показав, що 26 січня 2009 року, він ішов в амбулаторію і бачив як потерпілий біг і впав йому під велосипед. А з-заді потерпілого бігли два працівники міліції ОСОБА_8 та ОСОБА_13 . Він бачив як вони стояли, розмовляли, а потім взяли потерпілого під руки. Подія відбувалася з боку сільської ради, напроти будинку їхнього секретаря сільської ради. Він в потерпілого ОСОБА_10 нічого не питав, бачив, що в ОСОБА_10 подряпане обличчя. Про що працівники міліції розмовляли з ОСОБА_10 він не чув. Також там була присутня жінка потерпілого. Як задалеко від них знаходилася жінка потерпілого сказати не може. За його участі робилося відтворення обставин події і він показував як біг ОСОБА_10 . Працівники міліції були у формі. Чи був ОСОБА_10 переляканий сказати не може. Він чув як ОСОБА_16 чи ОСОБА_15 казав « ОСОБА_52 ».
Свідок ОСОБА_53 в судовому засіданні показала, що в січні, точної дати не пам`ятає, вона бачила як ОСОБА_15 з ОСОБА_16 повели в наручниках потерпілого ОСОБА_39 в автомобіль і повезли в сторону Дубового. На лобі в потерпілого вона бачила кров.
Свідок ОСОБА_19 на досудовому слідстві ствердив, що на посаді дільничного інспектора Тячівського РВ ГУДМС України в закарпатській області він працює з серпня 2008 року. 26 січня 2009 року, зранку, з 9 години київського часу він знаходився у Дубівському ВМ РВ ГУМВС та займався поточною роботою. В приміщенні відділення був крім нього з працівників відділення ОСОБА_23 . Хто відвідував відділення з жителів смт. Дубове, не пам`ятає. Перед обіднім часом до нього в кабінет з прохідного кабінету (прийомної перед його кабінетом та кабінетом начальника ВМ) зайшов ОСОБА_23 та в розмові згадав, що заходив ОСОБА_13 , якому він передав якісь документи для доставлення в Тячівський РВ ГУМВС. Про те, що у вказаний день ОСОБА_8 доставляв в Тячівський районний суд ОСОБА_10 , він дізнався лише в ході проведення службової перевірки, що проводилася службою ВВБ за заявою останнього. 26 січня 2009 року він ще не був знайомий з ОСОБА_10 , однак він не бачив ОСОБА_10 у вказаний час в приміщенні Дубівського відділення, тому що приблизно через три тижні при виїзді в с. Лопухово хтось з працівники відділення в с. Лопухово показав йому заяву на дії ОСОБА_8 . Він особисто з ОСОБА_10 ніколи не спілкувався та не має з ним ніяких стосунків. Йому було пред`явлено ксерокопію протоколу про адміністративне правопорушення №5239 від 23.12.2008 року відносно ОСОБА_10 і оглянувши ксерокопію даного протоколу, що почерк, яким виконано записи в протоколі схожий на його. Він не пам`ятає, чи заповнював він протокол №5239, однак цілком можливо, що він на прохання ОСОБА_8 та під його диктовку своїм почерком заповнив даний протокол і передав ОСОБА_8 для завірення. Ніякі підписи в ньому, ні від свого імені ні від імені будь-яких інших осіб, він не виконував, оглянувши підпис від імені ОСОБА_10 , категорично стверджує, що він виконаний не ним. Де вказаний протокол знаходиться в даний час, він пояснити не може, оскільки якщо він і заповнював його, то відразу передав ОСОБА_8 , хоча такі обставини точно в даний час не пам`ятає. Особисто він всі отримані ним від ОСОБА_18 протоколи здав згідно довідки АПРА, за ним нездані бланки адмінпротоколів не рахуються. Станом на 26 січня 2009 року у нього в кабінеті гумові дубинки не зберігалися. Чи зберігалися у кого-небудь з працівників відділення дубинки та чи брав їх хто-небудь з працівників відділення 26 січня 2009 року, йому не відомо. У всякому разі він не бачив у зазначений день дубинку ні у кого з працівників міліції. До нього в кабінет у вказаний день до обіднього часу ніхто не заходив, він працював при закритих дверях кабінету і не знає, хто саме заходив до ОСОБА_23 . Як він казав раніше, перед самою обідньою перервою, до нього зайшов в кабінет ОСОБА_23 та сказав, що до нього заходив ОСОБА_13 , якому він передав документи в Тячівський райвідділ міліції. Він не питав ОСОБА_23 чому ОСОБА_13 їде в м. Тячів із ким, а він йому про це не казав. Чи виходив він у вказаний час з кабінету не пам`ятає. Однак може уточнити, що вказаного дня ОСОБА_8 та ОСОБА_10 він в приміщенні не бачив.
Свідок ОСОБА_54 на досудовому слідстві показав, що працівників міліції ОСОБА_8 та ОСОБА_13 та громадянина ОСОБА_10 до обставин, пов`язаних з даною кримінальною справою, він не знав і ніколи не більше з ниим не зустрічався, крім судового засідання, де він був допитаний як свідок. Ніяких відносини він з цими особами не має. 26 січня 2009 року він приїхав на своєму власному автомобілі марки «ВАЗ -2106», баклажанового (блакитного) кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 в центр смт. Дубове та очікував пасажирів, тому що заяймався «таксуванням» - підвозив пасажирів за плату. Ліцензії на здійснення такої діяльності він не мав, однак він не займався цим регулярно, тому вважав, що і не повинен брати таку ліцензію. У нього були пасажири, яких він відвіз в м. Тячів, після чого він повернувся і чекав, чи буде ще хтось з клієнтів. Приблизно в обідній час або після обіду, тобто близько 13 години, воли він з машиною стояв напроти клуба, де стоять всі таксисти, до нього підійшов вдягнутий в форму працівник міліції, він не представлявся, пізніше у зв`язку з розслідуванням даної справи він дізнався, що це ОСОБА_8 . Він спитав, скільки буде коштувати проїхати в м. Тячів. на що він він відповів, що як завжди 50 гривень. Він сказав, що згідний заплатити 50 гривень і що їх буде троє, більше нікого брати не треба. Він казав йому через 5 хвилин під`їхати до сільської ради, а сам пішком пішов до сільської ради. Він проїхав біля комбінату, піднявся на бережок до сільської ради та побачив біля в`їзду на подвір`я відділення міліції ОСОБА_8 , другого працівника міліції в формі ОСОБА_13 та чоловіка в цивільному як він пізніше дізнався ОСОБА_10 . Всі вони сіли на заднє сидіння і вони поїхали в м. Тячів. По дорозі ніхто з них нічого не казав. Він проїхав з ними до райвідділу міліції, де вони вийшли і ОСОБА_8 заплатив йому 50 гривень, після чого він поїхав назад додому. Він не бачив, щоб у ОСОБА_10 були якісь побої чи тілесні ушкодження. Сліди тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_10 , які він бачив на фото, в той день він не міг їх роздивитися на обличчі ОСОБА_10 , тому що він не виходив з машини і не розглядав обличчя ОСОБА_10 спеціально. Якщо ці сліди мали місце, він їх просто не помітив, тому, що вони на його думку не великі і не кидаються в очі.
Свідок ОСОБА_55 на досудовому слідстві пояснила, що ОСОБА_10 є її двоюрідний брат, вона знає його давно і вони в хороших відносинах. 26 січня 2009 року вранці, близько 9-10 годин київського часу, вона йшла за хлібом в магазин. Коли вона проходила по центральній вулиці біля приміщення сільради, з протилежного боку вулиці, в бік базару, то побачила, що від сільської ради швидким кроком пройшов ОСОБА_10 , а за ним погналися ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , вдягнуті в форму міліціонерів. Михалчич наздогнав ОСОБА_10 напроти входу на подвір`я будинку ОСОБА_56 , тобто вже в примикаючій вуличці за перехрестям. ОСОБА_8 збив ОСОБА_10 з ніг та бив його руками і ногами по тілу. В цей час до них підбіг ОСОБА_13 , а за ним дружина ОСОБА_10 , яка кричала, щоб його не били. Сам ОСОБА_10 вирвався та забіг на подвір`я до ОСОБА_56 , який вийшов з свого будинку і також був присутній на подвір`ї, коли ОСОБА_8 забіг у двір, закрутив руки ОСОБА_10 за спину, так що останній знову впав обличчам вниз, і надів на руки ОСОБА_10 з-заді наручники. Рахівський в цей час витягнув пістолет з кобури та навів його прямо в обличча дружині ОСОБА_10 , в цей час ОСОБА_15 кричав йому «Лиши її, бий цього!», маючи на увазі ОСОБА_10 . Тоді ОСОБА_13 навів пістолет на ОСОБА_10 , але потім заховав його і вони разом з ОСОБА_8 повели ОСОБА_10 в наручниках до легкової машини, яка стояла біля сільради. Вони посадили ОСОБА_45 в машину і разом з ним поїхали в бік смт.Дубове. В цей час на центральній вулиці було багато людей, але вона тоді не звертала увагу, хто саме був поряд і міг бачити викладені події. Вона запам`ятала лише одного з братів ОСОБА_57 , ОСОБА_58 або ОСОБА_59 , які живуть прямо напроти ОСОБА_56 через провулок, але вхід до їх двору знаходиться з центральної вулиці. Їх вік їй точно не відомий, але меншому може бути, судячи зі зросту, приблизно 10-14 років, старшому - 12-16 років. їх батька звати ОСОБА_60 . Вона сердита на ОСОБА_8 тому, що коли вона звернулась з заявою про шахрайські дії, вчинені відносно неї, він поставився до розгляду її заяви упереджено і зацікавлено. А саме, 14 жовтня 2008 року року, вона продала свою корову, яка захворіла, скупщику скота по кличці «чеченець», як звати не знає, він недавно поселився в с.Лопухово, однак він з нею взагалі не розрахувався, тому що при здачі корови вона домовилась з ним про ціну 2,5 тис. грн., а при розрахунку він став їй давати лише 900 грн., вона відмовилась їх взяти, а він сказав, що йому все одно, хоч і нічого їй не заплатить. Тоді вона написала заяву в міліцію, але коли її викликав в сільраду ОСОБА_8 , вона прийшла і його в сільраді не було. Тоді вона стала питати у людей, де дільничний, їй підказали, що він в барі. Вона пішла в бар і побачила там ОСОБА_8 та «чеченця», які разом щось обговорювали. Вона підійшла до них і відчула від них запах спиртного, тому відразу пішла геть. До ОСОБА_8 вона більше не зверталась, а «чеченець» сказав їй, що вона нічого не доб`ється, тому що на відміну від нього вона не має грошей, щоб заплатити міліції. З міліції їй прийшла відповідь, що її заява не задоволена тому, що вона не захотіла з`явитись для розгляду заяви. ЇЇ покази правдиві, все викладене вище вона бачила на свої очі, на викладених вище своїх показах настоює повністю, її ставлення до ОСОБА_8 ніяк не впливає на зміст її показів.
Свідок ОСОБА_61 на досудовому слідстві показав, що наскільки він пригадує в січні 2009 року, ймовірно це було 26.01.2009 року, зранку, його запросили в Дубівське відділення міліції, а саме дільничний інспектор міліції ОСОБА_23 викликав його для допиту в якості свідка по справі про вивіз сміття в русло річки Тересва на околиці смт. Дубове. В приміщенні Дубівського відділення міліції він пробув близько години. За вказаний час він надавав покази, дільничний інспектор ОСОБА_23 записував їх, а потім він ознайомлювався з протоколом допиту свідка. Допитували його в приймальній кімнаті, через яку здійснюється прохід до інших приміщень відділення міліції, тому він бачив як в інші кабінети заходили інші працівники міліції та громадяни. Їх кількість та хто саме це був він не пригадує та не знайомий з ними. Зараз він не може їх впізнати, оскільки пройшов значний період часу три роки і тоді він не звертав увагу на присутніх, так як був зайнятий наданням показів. Після допиту він пішов з відділення міліції. Під час перебування в Дубівському ВМ він не бачив, що б працівники міліції як ОСОБА_23 та інші незнайомі йому працівники міліції, які в той час були в приміщенні, застосовували до відвідувачів фізичну силу та не чув, щоб в приміщенні виникали суперечки та конфлікти.
Свідок ОСОБА_11 на досудовому слідстві показав, що ОСОБА_10 рідний брат його дружини. Вони проживають по сусідству, він постійно погрожує їхній сім`ї, тричі бив його дружину у нього в дворі. Зокрема, 8 грудня 2008 року він зайшов на подвір`я з сокирою в руці, намагався вбити його дружину. Однак ніякі міри до нього не були застосовані. Про це йому відомо зі слів його дружини, тому що його тоді не було вдома. Між ними погані відносини через земельні спори, які виникають протягом останніх п`яти років. ОСОБА_10 постійно з наведено питання пише на нього скарги з цього приводу. У нього особисто ніяких близьких стосунків з працівниками міліції ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_62 ніколи не було та він ніколи і не просив про які-небудь дії в його особистих інтересах поза межами їх повноважень, ОСОБА_13 та ОСОБА_8 лише займалися перевіркою заяв їхньої сім`ї, коли вони повідомляли про незаконні дії ОСОБА_10 . Однак в їх діяльність він та члени його сім`ї ніколи не втручалися та не просили про вчинення яких-небудь конкретних дій в їхніх інтересах крім тих, які передбачені законодавством при розгляді їхніх звернень.
Ці дані під час досудового слідства показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_61 , ОСОБА_11 , у зв`язку з їх неявкою в судове засідання, а також покази свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , оголошені і досліджені в судовому засіданні.
(Т.1 а.с.118-119, 121-122, 129, 138-141, 142-143, 144-145, 154-155, 156-157, Т.3 а.с.117-118, 119-120, 127-128)
Згідно витягу з наказу заступника начальника УКЗ УМВС України в Закарпатській області від 12.12.2007 року за №365 о/с ОСОБА_8 призначено дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дубівського відділення міліції Тячівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області з посадовим окладом 110 гривень, із збереженням раніше встановлених надбавок та доплат, увільнивши його від посади дільничного інспектра міліції відділення дільничних інспекторів міліції Дубівського відділення міліції цього ж відділу УМВС з 7 листопада 2007 року.
Згідно витягу з наказу начальника Головного управління МВС України в Закарпатській області від 15.01.2009 року за №15 о/с ОСОБА_8 призначено дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дубівського відділення міліції Тячівського районного відділу ГУМВС України в Закарпатській області з посадовим окладом 650 гривень, із збереженням раніше встановлених надбавок та доплат, увільнивши його від посади дільничного інспектра міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дубівського відділення міліції цього ж відділу УМВС з 10 грудня 2008 року.
(Т.2 а.с. 85, Т.3 а.с.97)
З оглянутого в судовому засіданні відмовного матеріалу №2387 вбачається, що дільничним інспектором Тячівського районного відділу ГУМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 проводилася перевірка заяви ОСОБА_9 від 16 грудня 2008 року з приводу заподіяння їй 8 грудня 2008 року, біля 13-ї години, ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та погроз фізичної розправи. Постановою дільничного інспектора Тячівського районного відділу ГУМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 від 24 грудня 2008 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_10 за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.129, 296 КК України по заяві ОСОБА_9 на підставі ст.6 п.2 КПК України, 1960 року, та вирішено притягнути ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП.
В протоколі про адміністративне правопорушення від 29 грудня 2008 року за №5311, складеного дільничним інспектором Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 , зазначено, що ОСОБА_10 , 8 грудня 2008 року, о 13-й годині в АДРЕСА_2 , ображав нецензурними словами ОСОБА_9 , чим порушив вимоги ст.173 КУпАП.
(міститься в справі №3-205/09)
Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 січня 2009 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_10 до адмінвідповідальності за ст.. 173 КпАП України згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29 грудня 2008 року за №5311 було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 173 КпАП України.
(міститься в справі №3-205/09)
Згідно висновку почеркознавчої експертизи від 1 квітня 2009 року за №613 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_10 в протоколі №5311 про адміністартивне правопорушення від 29.12.2008 року виконані не ОСОБА_10 , а іншою особою. Вирішити питання про те, чи виконані підписи від імені ОСОБА_10 в протоколі №5311 про адміністративне правопорушення від 29.12.2008 року ОСОБА_8 не надалось можливим. Підписи від імені ОСОБА_8 в протоколі №5311 про адміністративне правопорушення від 29.12.2008 року та на другому аркуші пояснення ОСОБА_63 від 22.12.2008 року виконані ОСОБА_8 .
Згідно витягу журналу обліку видачі протоколів про адміністративне правопорушення Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області вбачається, що бланк протоколу про адміністративне правопорушення за №5311 отримав ОСОБА_8 30 грудня 2008 року, про що розписався в даному журналі.
Таким чином, оцінивши зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ст.366 ч.1 КК України, в редакції станом на час вчинення злочину, за кваліфікуючими ознаками як службове підроблення, тобто складання і видача службовою особою завідомо неправдивих документів.
Заперечення підсудним ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ст.366 ч.1 КК України, суд вважає безпідставними, оскільки це суперечить зібраним по справі та дослідженим в судовому засіданні доказам, які узгоджуються між собою з іншими матеріалами справи, а саме показанням свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , які підтвердили в судовому засіданні факт складання дільничним ОСОБА_8 протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_10 та отримання ОСОБА_8 для складання в подальшому протоколу про адміністративне правопорушення за №5311, висновку почеркознавчої експертизи від 1 квітня 2009 року за №613, в якій зазначено, що підписи від імені ОСОБА_10 в протоколі №5311 про адміністартивне правопорушення від 29.12.2008 року виконані не ОСОБА_10 , а іншою особою, а підписи від імені ОСОБА_8 в протоколі №5311 про адміністративне правопорушення від 29.12.2008 року виконані ОСОБА_8 , витягу журналу обліку видачі протоколів про адміністративне правопорушення Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області, згідно якого бланк протоколу про адміністративне правопорушення за №5311 отримав ОСОБА_8 30 грудня 2008 року, про що розписався в даному журналі.
Органом досудового слідства підсудному ОСОБА_8 також пред`явлено обвинувачення в тому, що ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, працюючи дільничним інспектором міліції Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області та будучи службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади, діючи в особистих інтересах, а саме з метою забезпечення явки ОСОБА_10 в суд для дотримання строків розгляду складеного ним фіктивного протоколу про адміністративне правопорушення №5311 від 29.12.2008 року, в порушення ст.ст.5, 12, 13 Закону України «Про міліцію», ст.7 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» та своїх функціональних обов`язків, 26 січня 2009 року, близько 9 годин 30 хвилин, поблизу приміщення Лопухівської сільської ради, умисно, явно виходячи за межі наданих йому влади та службових повноважень, звернувся до ОСОБА_10 з вимогою негайно слідувати з ним в Дубівське відділення міліції, на що ОСОБА_10 відмовився негайно слідувати за ним та пішов в напрямку власного будинку, пояснивши, що йому необхідно переодягнутися. З метою примусової доставки ОСОБА_10 в Дубівське відділення міліції та в суд ОСОБА_8 наздогнав останнього поблизу будинку АДРЕСА_2 і безпідставно та незаконно застосував відносно останнього заходи фізичного впливу, нанісши удари руками і ногами по обличчю та тілу. Після цього ОСОБА_10 вирвався та забіг на подвір`я вказаного будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_8 знову наздогнав його та наніс ще кілька ударів руками і ногами по тілу ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_10 був доставлений в приміщення Дубівського відділення міліції, де ОСОБА_8 , продовжуючи злочинні дії, умисно, з метою завдання особливого фізичного болю, наніс ОСОБА_10 удари по тілу руками, ногами та гумовою палицею («дубинкою»). Внаслідок нанесених в с. Лопухово та смт. Дубове ОСОБА_8 ударів у ОСОБА_10 згідно висновку експерта №173 від 05.03.2009 року виявлено тілесні ушкодження у вигляді садин спинки носа і правої половини чола, які могли виникнути від дії тупого, твердого, з обмеженою ударяючою поверхнею предмету, а також продовгастої форми синців передньої черевної стінки та нижніх кінцівок, які виникли від дії тупого твердого, продовгастої форми предмету, яким могла бути і гумова дубинка. У висновку зазначено також, що дані тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, на які вказує потерпілий і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності. Після цього ОСОБА_8 доставив ОСОБА_10 в Тячівський районний суд для розгляду сфальсифікованого ним протоколу про адміністративне правопорушення №5311 від 29.12.2008 року. В той же день Тячівським районним судом відмовлено в притягненні ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Наведені умисні дії ОСОБА_8 явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, а також супроводжувались насильством, ображали особисту гідність потерпілого ОСОБА_10 , що призвело до підриву авторитету органу державної влади - Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області та заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_10 .
Органом досудового слідства ці дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ст. 365 ч.2 КК України як перевищення влади, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, які заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам громадян, та супроводжувалося насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ці положення поширюються на всіх без винятку службових осіб, незалежно від того, чи є вони представниками законодавчої, виконавчої або судової гілок влади, виконують свої службові обов`язки у державному чи громадському апараті, в органах місцевого самоврядування або на окремих підприємствах, в установах і організаціях. Не має також значення службове становище особи, відомча чи галузева належність органу, сфера його діяльності або форма власності, на підставі якої створені та здійснюють свою діяльність ті чи інші організації.
Відповідно до примітки 1 ст.364 КК України, в редакції станом на день події, службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженням.
Таким чином сторона обвинувачення правильно дійшла висновку, що ОСОБА_8 є відповідною службовою особою.
Статтею 365 ч.2 КК України, в редакції станом на день події, передбачена відповідальність службових осіб за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, якщо воно супроводжувалося насильством, застосуванням зброї або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.
З об`єктивної сторони зазначений злочин може вчинятися у формі; 1) перевищення влади або 2) перевищення службових повноважень, які завдали істотної шкоди.
Статтею 11 КК України передбачено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
В примітці 3 до ст.364 КК України, в редакції станом на день події, зазначено, що істотною шкодою у статтях 364, 365, 367, якщо вона полягає у заподіянні матеріальних збитків, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Інкримінованою редакцією Закону передбачалася відповідальність, якщо було завдано в тому числі істотної шкоди охоронюваним законам правам та інтересам громадян, що проявлялося у наявності нематеріальних збитків, в цитованій примітці передбачено було розгалуження на матеріальні та нематеріальні збитки.
Законом України від 13 травня 2014 року за №1261-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» пункти 3 і 4 ст.364 КК України викладено в наступній редакції : 3. Істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян; 4. Тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином, законодавець повністю в кодифікованому нормативному акті, що має вищу юридичну силу, повністю відійшов від поняття істотної шкоди, що має нематеріальне вираження. Дані зміни в КК України чинні на момент розгляду кримінальної справи і підлягають беззаперечному застосуванню з вимог ч.1 ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність, відповідно до якої закон про кримінальну відповідальність, який скасовує злочинність діяння або пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, що вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Приписи цих норм Кодексу кореспондуються з положеннями статті 58 Конституції України. Зворотна дія кримінального закону означає поширення його на осіб, які вчинили діяння до набрання чинності таким законом.
Пункт 2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статті 58 Конституції України, статей 6, 81 Кримінального кодексу України (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) роз`яснює, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (стаття 15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (стаття 7). Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи. Але їх реалізація з використанням підзаконних нормативно-правових актів неможлива в окремих галузях права, зокрема в кримінальному праві. Згідно з частиною другою статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. З цього конституційного припису випливає, що діяння як певне правопорушення може визнаватись тільки законом, а не будь-яким іншим нормативно-правовим актом. Такий висновок підтверджується положеннями пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України про те, що виключно законами визначаються "засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них".
Виходячи із наведеного суд зобов`язаний застосувати Закон, який покращує положення підсудного.
Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оскільки ні на досудовому слідстві, ні в судовому засіданні не здобуто доказів того, що охоронюваним законом правам та інтересам потерпілого ОСОБА_47 було заподіяно істотну шкоду, яка яка б в сто і більше разів перевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян, суд вважає, що за таких обставин в діях підсудного ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбачений ст.365 ч.2 КК України, а тому за ст.365 ч.2 КК України підсудного ОСОБА_8 слід випрадати, у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.365 ч.2 КК України.
При призначенні покарання підсудному ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання підсудному ОСОБА_8 суд не знайшов.
Відповідно до ч.5 ст.74 КК особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року за №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилилася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до ст.11-1 КПК таке звільнення є обов`язковим за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст. 49 КК.
При призначенні конкретного виду і розміру покарання відносно підсудного ОСОБА_8 з врахуванням наведеного, суд вважає, що відносно нього необхідно і доцільно призначити покарання в виді обмеження волі на певний строк з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на певний строк із звільненням його на підставі ст. 74 ч.5 КК України від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення на його користь з підсудного ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду.
Судові витрати покласти на підсудного ОСОБА_8 .
Речові докази по справі справа про адміністративне правопорушення №3-205/09 по протоколу про адміністративне правопорушення №5311, відмовиний матеріал №2387, а також документи відмовні матеріали за №№2329, 2088, 2172, 2366, які зберігаються при матеріалах кримінальної справи, слід залишити при матеріалах кримінальної справи. .
Керуючись ст.ст.74 ч.5, 323-324 КПК України, 1960 року, суд ,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366 ч.1 КК України і призначити йому покарання за ст.366 ч.1 КК України в виді обмеження волі строком на два роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на один рік.
На підставі ст. 74 ч.5 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від призначеного йому покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
За ст. 365 ч.2 КК України ОСОБА_8 виправдати, у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.365 ч.2 КК України.
Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_8 до набуття вироком законної сили залишити попередній - підписку про невиїзд.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення на його користь з підсудного ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь Закарпатського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 2736 гривень 37 копійок судових витрат за проведення почеркознавчої експертизи.
Речові докази по справі справа про адміністративне правопорушення №3-205/09 по протоколу про адміністративне правопорушення №5311, відмовиний матеріал №2387, а також документи відмовні матеріали за №№2329, 2088, 2172, 2366, які зберігаються при матеріалах кримінальної справи, залишити при матеріалах кримінальної справи. .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1