Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/393/16-к
Провадження № 1-кп/391/55/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2016 р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесено до ЄРДР за № 0000085 від 16.03.2016 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, на утриманні неповнолітніх та недієздатних осіб не має, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого: 28.05.2014 Компаніївським районним судом Кіровоградської області, за скоєння злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, на даний час судимість не знята та непогашена у встановленому законом порядку,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що в березні 2016р. близько 17:30 години знаходячись поряд з домоволодінням ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, користуючись відсутністю власника майна, здійснив крадіжку алюмінієвого бідону ємністю 25л, що належить ОСОБА_7 .
Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 163,00 грн.

Таким чином, своїм умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України визнав, суду пояснив, 12 березня 2016р. він повертався зі спортивного майданчика Зеленівської ЗШ І-ІІ ст. зі своїм братом ОСОБА_8 проходячи по вул.Шевченка в с.Зелене біля подвір`я ОСОБА_7 він помітив алюмінієвий бідон приблизно на 25л без кришки. Вирішив заволодіти ним. Підійшовши до бідона взяв його, вилив з нього воду і пішов далі, нічого не кажучи своєму брату ОСОБА_8 . Вказаний бідон приніс до свого домоволодіння по АДРЕСА_1 . Бідон зберігав в власному домоволодінні. Через три дні зустрів ОСОБА_9 і запропонував йому купити бідон, він відмовився. Того ж дня ОСОБА_9 запропонував бідон ОСОБА_10 , він погодився і обміняв бідон на горілку. Кається. З потерпілим примирився. Однак ставить під сумнів вартість заподіяної останньому шкоди.
Щодо обставин пред`явленого обвинувачення потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що в березні 2016р. збирався топити баню та виявив, що бідон відсутній. Цього дня приблизно о 16-00 год. його мати забула бідон біля хвіртки його подвір`я на вулиці. Бідон був алюмінієвий ємністю 25л, без кришки. Бідон йому не належав він його позичив у куми для тимчасового користування, користувався ним тиждень, бідон зник біля його подвір`я. Покази які зазначені на досудовому слідстві про те, що бідон йому подарували не відповідають дійсності, повторює, що позичив його у своєї куми за національністю вона азербайджанка і прізвище він її не пам`ятає знає, що вона проживає по АДРЕСА_3 , зобов`язався повернути бідон через тиждень. Пізніше з приводу належності йому бідона покази змінив, зазначив що бідон його, кума йому подарувала. Після виявлення зникнення бідону зателефонував до поліції. На даний час бідон йому поліція повернула на зберігання.

Як на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні ним злочину передбаченого ч. 2 ст.185 КК України сторона обвинувачення покладається на показання допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що проживає в с.Зелене, з потерпілим ОСОБА_7 знайома, приходиться їй кумом. В 2015р. перед Новим роком вона подарувала ОСОБА_7 бідон, про крадіжку бідона дізналась пізніше. Претензій до ОСОБА_5 не має, вважає, що бідон їй не належить так як подарувала його ОСОБА_7 .

Сторона обвинувачення характеризувала ОСОБА_5 як особу, що раніше є судимою за вчинення корисливого злочину, а саме 28.05.2014 вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Крім того, в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 стороною обвинувачення в судовому засіданні були надані письмові докази:

- заява про кримінальне правопорушення подана ОСОБА_7 до Компаніївського ВП від 16 березня 2016 року про те, що невідома йому особа 12 березня 2016 року викрала із його домоволодіння, по АДРЕСА_2 - алюмінієвий бідон ємністю 25л;

- протокол огляду місця події від 16 березня 2016 року згідно якого оглянуто домоволодіння ОСОБА_7 , яке розташовано в с.Зелене, Компаніївського району Кіровоградської області, де порядок речей, які розташовані на подвір`ї не порушений, з місця проведення огляду нічого не вилучалось, слідів злочину не виявлено;

- протокол огляду місця події від 25 березня 2016р. з фото таблицями, згідно якого оглянуто домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташовано в с.Зелене, Компаніївського району Кіровоградської області., звідки вилучено алюмінієвий бідон ємкістю 25л;

- протокол проведення слідчого експерименту від 19 травня 2016р. за участю підозрюваного ОСОБА_5 з фото таблицями, згідно якого ОСОБА_5 пояснив, про час та місце крадіжки бідона ємкістю 25л;

- протокол проведення слідчого експерименту від 19 травня 2016р. за участю потерпілого ОСОБА_7 з фото таблицею;

- висновок експерта №561 судової товарознавчої експертизи від 07.04.2016 року, який вказує на вартість наданого на експертизу бідону у сумі 163,00 грн.;

- протокол проведення слідчого експерименту від 19 травня 2016р. за участю підозрюваного ОСОБА_5 з фото таблицями, згідно якого ОСОБА_5 пояснив, про час та місце крадіжки бідона ємкістю 25л;

Стороною захисту на спростування обвинувачення пред`явленого ОСОБА_5 надавалися докази, а саме такі документи:

- клопотання в порядку ст. 89 КПК України, про визнання доказів недопустимими, а саме висновку експерта № 561 судової товарознавчої експертизи від 07 квітня 2016р., оскільки експертом з власної ініціативи було уточнено питання зазначене слідчим в постанові про призначення судово-товарознавчої експертизи від 28.03.2016;

- ряд оголошень з зазначенням вартості ціни нового алюмінієвого бідона ємкістю 25л та бідона виробництва СРСР ємкістю 25л;

До закінчення судового слідства, клопотань від учасників процесу про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім тих, що досліджено в судових засіданнях, не надійшло.

В судових дебатах прокурор вказав про можливість визнання винним ОСОБА_5 в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.185 КК України і призначенні йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Захисник та обвинувачений просили постановити виправдувальний вирок.

Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального злочину. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ч.2ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтями 85 та 86 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а допустимим визнається доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Всебічно, повно та об`єктивно дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази у їх сукупності суд приходить до наступних висновків.

Зокрема, аналізуючи надані прокурором докази обвинувачення, а саме висновок експерта № 561 судової товарознавчої експертизи від 07 квітня 2016 р. встановив, що експерт перефразував запитання поставлене слідчим в постанові про призначення судової товарознавчої експертизи від 28.03.2016. На вирішення експерта слідчим ставилось наступне питання: «Яка залишкова вартість станом цін в період з 10.03.2016 по 12.03.2016р. наданого на експертизу алюмінієвого бідона ємністю 25 літрів?», водночас експерт уточнив запитання з власної ініціативи «Яка ринкова вартість алюмінієвого бідона ємністю 25 літрів наданого на експертизу, станом цін в період з 10.03.2016р. по 12.03.2016р». Згідно висновку експерта вартість алюмінієвого бідона ємністю 25 літрів , з урахуванням знижки на знос, станом цін в період 10.03.2016р. по 12.03.2016р. складала 815,00 х (1- 80/100) = 163,00 грн.

Вартість нового алюмінієвого бідона ємкістю 25л судовим експертом ОСОБА_12 , відповідно до інформації про ціни та інші споживчі властивості товарів торгівельних підприємств Кіровоградського регіону, а також з електронної мережі Інтернет, перелік яких містить у пункті 6 Висновку визначено 815 грн..

Судом встановлено, що у вказаному переліку відсутні конкретні посилання на сторінки сайтів, в яких визначено товар, саме алюмінієвий бідон ємкістю 25л виробництво 1990 року, СРСР, а перелічені лише назви сайтів.

Крім того, надані стороною обвинувачення докази не містять письмових посилань, індивідуальних ознак виробу, зокрема, які б підтверджували найменування виробника, найменування та дата виробу, технічні характеристики (окрім висоти у 47см), первинну вартість, відомості про знос, залишкову (дійсну ринкову) вартість на час скоєння злочину, тощо.

З показів потерпілого ОСОБА_7 , щодо індивідуалізуючих ознак викраденого бідона, вбачається, що алюмінієвий бідон не мав кришки про що не зазначено у висновку експерта, рік його випуску приблизно 1990, особливої цінності для самого потерпілого даний бідон не мав і його вартість ним оцінюється в межах 100 (ста) гривень.

Адвокатом надано роздруківки з сайтів:

-http://www.uabuild.com/goods/g-84-bidon-alyuminievyj.html згідно якого вартість алюмінієвого бідону 25 літрів складає 640,00 грн.;

-http://aukro.ua/bidon-alyuminievyj-25-l-sssr-i.html згідно якого бідон алюмінієвий 25л СССР складає 400 грн.;

-на сайті «Улей Маркет» алюмінієвий бідон об`ємом 25л виробництва Туречинни складає 349 грн.

Враховуючи наведене вище та відсутність у висновку експерта чіткого посилання на хоча б два джерела інтернет сторінок, виробників або продавців такого виду товару, як алюмінієвий бідон 25л, які б вказували на вартість нового бідона у розмірі 815 грн., суд приходить до висновку про помилковість розрахунку експерта вартості представленого на експерту бідону. Крім того, хоча експертом і ураховує знижку на знос у 80%, однак не посилається на відсутність кришки, що робить даний бідон фактично неможливим для використанні за його призначенням. Даний бідон фактично стає придатним лише для переносу води чи будь-чого іншого, окрім належного зберігання.

Як заявлено самим потерпілим, він його використовував для переносу води, і сам оцінив його вартість у приблизно 100 грн. Тобто шкода потерпілому заподіяна не 163,00 грн. як зазначається у обвинувальному акті з посиланням на висновок експерта, а лише 100 грн.

Суд також враховує пояснення адвоката який пояснив суду, що бідон без кришки робить його неможливим для використання за призначенням, а його вартість може бути оцінена як вартість металобрухту з розрахунку 1 кг алюмінію 25 грн., тобто також 100 грн., оскільки його вага приблизно 4кг.

Даний речовий доказ було оглянуто судом в судовому засіданні та суд погоджується з доводами сторони захисну, поясненнями потерпілого, що вартість такого бувшого у тривалому використанні алюмінієвого бідона ємкістю 25л без кришки не може відповідати розрахунку експерта та визначеної ним вартості.

Прокурором не подано інших належних і допустимих доказів, які би доводили вартість заподіяної потерпілому шкоди, на суму 163 грн.

Обвинувачений в судовому засіданні вину в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав.

Таким чином, суд вважає доведеним те, що 12 березня 2016 року обвинувачений ОСОБА_5 незаконно заволодів майном потерпілого біля подвір`я домоволодіння за місцем проживання останнього.

Доводи прокурора про підтвердження вартості викраденого майна висновком експерта № 561 від 07.04.2016, суд вважає необґрунтованими і такими, що не можуть покладатись в основу вироку, оскільки на вирішення експерта поставлено наступне питання: «Яка залишкова вартість станом цін в період з 10.03.2016 по 12.03.2016р. наданого на експертизу алюмінієвого бідона ємкістю 25 літрів?», водночас експерт уточнив запитання з власної ініціативи «Яка ринкова вартість алюмінієвого бідона ємкістю 25 літрів наданого на експертизу, станом цін в період з 10.03.2016р. по 12.03.2016р». Дії експерта суперечать вимогам ч. 4 ст. 101 КПК України, оскільки запитання, які ставляться експертові, та його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. У разі постановки перед експертом таких питань, він повідомляє особу, яка залучила його, або слідчого суддю чи суд, що доручив проведення експертизи, про неможливість вирішення поставленого перед ним завдання. Таке повідомлення повинно бути аргументованим та вказувати на конкретні причини, які виключають можливість надання висновку, на підставі яких експерт обґрунтовує, що поставлене запитання не відповідає його компетенції. Крім того, в висновку від 07.04.2016 експерт ОСОБА_12 зазначає, що алюмінієвий бідон в експлуатації з 1990 р. ємністю 25 літрів із зносом 80 % має остаточну вартість 163,00 грн. не є належним та допустимим доказом в силу статей 85, 86, 89 КПК України.

Враховуючи викладене, суд відкидає цей доказ обвинувачення.

При цьому суд враховує суттєвість вартості викраденого майна для вирішення питання про вид відповідальності за крадіжку, оскільки чинним законодавством передбачено як кримінальну, так і адміністративну відповідальність за вчинення такого діяння, а критерієм для розмежування видів відповідальності слугує саме розмір вартості викраденого який визначають відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу (із змінами та доповненнями) для цілей кваліфікації вчиненого за нормами адміністративного та кримінального законодавства встановлюється на рівні соціальної пільги.

Соціальна пільга підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних, який встановлюється на 1 січня звітного року.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет на 2016 рік" з 1 січня 2016 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1378 гривень.

Таким чином у 2016 році кримінальна відповідальність настає якщо вартість викраденого чужого майна перевищує 137.8 гривень.

Вказане свідчить про те, що всупереч вимогам п.п. 1,3 ч.1 ст.91 КПК України стороною обвинувачення не доказані обставини події кримінального правопорушення в частині виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Суд вважає, що прокурором не виконано приписів ст.ст. 22, 92, 93 КПК України щодо обов`язку доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, збирання доказів, доведення перед судом їх переконливості, тому суд при вирішенні справи враховує загальні засади кримінального провадження щодо змагальності сторін та диспозитивності.

Враховуючи викладене вище, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України та склад такого кримінального правопорушення недоведеними.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: чи містить це діяння склад кримінального правопорушення.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст.6 ч.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Згідно ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд вважає, що достатні підстави для ухвалення обвинувального вироку відсутні.

Згідно п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За таких обставин, згідно ч.7 ст.284, п.3 ч.1 ст.373 КПК України ОСОБА_5 підлягає виправданню, оскільки під час судового розгляду не доведено, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

Запобіжний захід не застосовувався.

Речовий доказ слід залишити потерпілому.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України та виправдати його в зв`язку із недоведеністю наявності в діянні складу кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, закрити.

Речовий доказ алюмінієвий бідон ємністю 25 літрів залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Кіровоградської області через Компаніївський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1