Справа № 367/4347/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/269/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 08.06.2016

УХВАЛА
Іменем України
08 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
заявника ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26 травня 2016 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000406 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 246, ч.1 ст.358, ч.1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Прокурор Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000406 від 16.05.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 246, ч.1 ст.358, ч.1 ст. 190 КК України.

Вказане клопотання прокурор обґрунтував тим, що 13.05.2016 невстановлена особа близько 09 годин 30 хвилин незаконно, всупереч вимог лісового законодавства та законодавства про місцеве самоврядування, перебуваючи на території земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , шляхом спилювання бензиновою пилкою марки «Штіль», відділили стовбур від кореня 5 дерев, внаслідок чого заподіяли істотну шкоду.

Крім того, невстановлена особа, використовуючи завідомо підроблений офіційний документ, а саме лист №1-07-10 від імені ОСОБА_9 директора Київського обласного державного ветеринарно-санітарного підприємства, шляхом обману, заволоділа земельною ділянкою по АДРЕСА_3 , яка в подальшому на підставі рішень Ірпінської міської ради була розділена на земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_2 , внаслідок чого завдано матеріального збитку в розмірі вартості вказаної земельної ділянки Київському обласному ветеринарно-санітарному підприємству в особі директора ОСОБА_9 .

Крім того, невстановлена особа, шляхом внесення недостовірних відомостей до листа №1/07-10 від імені ОСОБА_9 , за відсутності згоди та підпису ОСОБА_9 , підробила офіційний документ, який видається Київським державним ветеринарно-санітарним підприємством з метою використання вказаного листа при поданні до Ірпінської міської ради Київської області, а саме, припинення права постійного користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 , та подальшого отримання права власності на земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_2 .

Також, слідчий суддя зазначив, що згідно матеріалів, доданих до клопотання, право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :01:077:0100 не зареєстровано.

Частково задовольняючи вказане клопотання, слідчий суддя зазначив про наявність достатніх підозр вважати, що земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_7 , є речовим доказом вчинення кримінального правопорушення, а саме, предметом злочинного посягання.

Не погоджуючись із таким рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою відмовити в задоволення клопотання прокурора.

На думку ОСОБА_7 , ухвала є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування вказаних вимог зазначив, що право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_5 та АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 набув у 2011 році на підставі договорів купівлі продажу. Станом на теперішній час, право власності ОСОБА_7 на земельні ділянки зареєстровано у встановленому законом порядку на підставі договорів про розірвання договорів купівлі продажу, і він є добросовісним набувачем цих земельних ділянок. Договори купівлі-продажу та договори про розірвання договорів купівлі продажу земельних ділянок є дійсними, будь-які інші докази, які б указували на те, що земельні ділянки є об`єктом кримінально протиправних дій відсутні.

Крім того, ОСОБА_7 зазначив про те, що вказані земельні ділянки не можуть бути об`єктом кримінальне правопорушення за фактом незаконної порубки лісу за ознаками ст.246 КК України, оскільки, згідно Державних актів на право власності, цільове призначення земельних ділянок по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 є будівництво та обслуговування житлового будинку, а також ведення особистого селянського господарства.

На думку заявника, слідчий суддя не навів доказів, які б підтверджували незаконність перебування вказаних земельних ділянок у його власності та ризиків щодо можливості приховування майна.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення власника майна, щодо якого вирішується питання про арешт та його захисника, які свою апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді до скасування, виходячи із наступного.

Підставою арешту майна є наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна, крім наявності підстав, зазначених у ст.170 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.2 ст.173 КПК України, а саме правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя при прийнятті рішення про накладення арешту на земельні ділянки, не врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов хибного висновку про наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України, та наклав арешт на земельні ділянки.

Такий висновок суду є безпідставним та не знайшов свого підтвердження в ході перевірки матеріалів провадження.

Так, розглядаючи клопотання прокурора про накладення арешту, слідчий суддя не обґрунтовановизнав земельні ділянки речовими доказами вчинення злочину, оскільки на даний час відсутні будь-які відомості про те, що вони були набуті апелянтом у протиправний спосіб.
Крім того, при прийнятті рішення про накладення арешту, слідчим суддею було взято до уваги те, що на території земельних ділянок по АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_5 , здійснюється незаконна порубка лісу, що суперечить фактичним обставинам справи.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вказані земельні ділянки перебувають у приватній власності апелянта, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Рубку дерев (знесення), які розташовані на цих земельних ділянках, власник погодив з Комунальним підприємством «Ірпіньзеленбуд» та сплатив 03 березня 2016 року 78 925 грн., як відновлення вартості зелених насаджень, згідно розхрахунку.
Наведене у своїй сукупності указує на відсутність достатніх підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_7 слід задовольнити, а ухвалу слідчого судді від 26 травня 2016 року скасувати.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26 травня 2016 року, якою частково задоволено клопотання прокурорапро арешт майна у кримінальному провадженні № 0000406 за ознаками злочинів, передбачених ст.246, ч.1 ст.358, ч.1 ст.190 КК України скасувати

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на земельні ділянки у кримінальному провадженні №0000406, що належать ОСОБА_7 .

Головуючий

Судді: