Провадження № 1-кс/638/2674/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.07.2016 року м. Харків
Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000671 від 01.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарічне Миколаївської області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
встановив:
29.07.2016 року прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Одночасно з вказаним клопотанням слідчим подано клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвалою слідчого судді від 29.07.2016 року було відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання.
В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21 липня 2014 року солдат ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду далекомірник-номер обслуги 1-го зенітного взводу 2-ої зенітної батареї зенітного ракетного дивізіону.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України. Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, солдат ОСОБА_4 , у порушення вищевказаних норм законодавства України 15 листопада 2014 року за попередньою змовою групою осіб з 21 військовослужбовцем цієї ж військової частини, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ОСОБА_22 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити місце служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із вказаними 21 військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 . з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 15 листопада 2014 року, в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив територію військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 . розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та по теперішній час до місця служби не повернувся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, дії ОСОБА_4 підпадають під кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 408 КК України, тобто самовільне залишення військової частини з . метою ухилитися від військової служби за попередньою змовою групою осіб, та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до тяжких.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України, підтверджуються зібраними матеріалами: повідомленнями командира військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення військової частини та іншими матеріалами кримінального провадження.

У зв`язку з чим, 25 грудня 2014 року прокурором повідомлено ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Зарічне Миколаївської області, українця, громадянина України, не судимого, призваного на військову служб під час мобілізації до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, далекомірник-номер обслуги 1-го зенітного взводу 2-ої зенітної батареї зенітною ракетного дивізіону, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України та 01.07.2017 змінено підозру на ч. З ст. 407 КК України.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризику, передбаченого ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з тим, що 15 листопада 2014 року, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та до цього часу до вказаної військової частини не повернувся.

Крім того, згідно повідомлень командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 у період з 15 листопада 2014 року по теперішній час у військовій частині НОМЕР_1 відсутній, обов`язки за посадою не виконує, місце знаходження останнього невідоме.

Таким чином, ОСОБА_4 про фактичне місце свого перебування слідчому та військовій частині НОМЕР_1 , де проходить військову службу, не повідомляє. Також. ОСОБА_4 не повідомляє слідчому та військовій частині НОМЕР_1 свій особистий номер телефону, за яким з останнім можливо зв`язатись.

У зв`язку з чим, до теперішнього часу місце знаходження ОСОБА_4 органу досудового розслідування та військовій частині НОМЕР_1 невідомо, та 25 грудня 2014 року

ОСОБА_4 оголошено у розшук, що свідчить про те, що останній вже переховується від органу досудового розслідування.

Також, ОСОБА_4 може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, 15 листопада 2014 року, солдат ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді, далекомірник-номер обслуги 1-го зенітного взводу 2-ої зенітної батареї зенітного ракетного дивізіон військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи, що він не має права залишати місце служби, самовільно - без дозволу командирів, залишив вказану військову частину. Тобто, своїми діями солдат ОСОБА_4 почав виконувати об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, яку продовжує виконувати по теперішній час.

Крім того, відповідно до положень ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В той же час, солдат ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом, відповідно до санкції ч. 2 ст. 408 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Вручити ОСОБА_4 копії клопотання про обрання запобіжного заходу та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність його застосування не виявилося за можливе у зв`язку із тим, що місцезнаходження ОСОБА_4 органу досудового розслідування невідоме.

Зазначені обставини, на підставі яких зроблено висновок про обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться в наступних матеріалах кримінального провадження: повідомленнями командира військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення військової частини, протоколом допиту свідка ОСОБА_26 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Оцінюючи в сукупності викладене, прокурор дійшов висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_4 та відповідно до ст.ст. 183, 194 КПК України, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Вислухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного.
Слідчим суддею встановлено, що військовою прокуратурою Харківського гарнізону проводиться досудове розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000671 від 01.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, за тих обставин, які викладені вище.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, визначені ст.178 КПК України.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Відповідно до ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
Відповідно до ст. 193 КПК України встановлено розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути розглянуто у відсутності підозрюваного, крім випадку оголошення його у міжнародний розшук.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у задоволені клопотання слідчого, оскільки його вирішення по суті неможливо за відсутності підозрюваного.
Фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень статті 107 КПК України не здійснювалось.
Керуючись ст.ст.183,188,193 КПК України,
ухвалив:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000671 від 01.07.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя -