АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/327/16 Справа № 183/7420/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження №0000770 за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянин України, раніше судимий:

- 16.04.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.309 КК України до 1 року 10 місяців 6 днів позбавлення волі;

- 01.09.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.309, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

засуджений: - за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.09.2014 року, та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину за таких обставин.

У середині січня 2015 року, у вечірній час доби, ОСОБА_7 проходив біля домоволодіння АДРЕСА_1 , що знаходиться у власності ОСОБА_9 , де в нього винник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з території вказаного домоволодіння.

Реалізуючі свій злочинний умисел, у середині січня 2015 року в вечірній час доби, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу до території вказаного домоволодіння, через паркан таємно проник до подвір`я, звідки викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_10 , та тимчасово перебувало в користуванні ОСОБА_9 , а саме бетонозмішувач марки «Concrete mixer СМ 125-3», вартість якого складає 1421 грн..

Після чого, ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1421 грн..

В апеляційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області, не оскаржуючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікацій дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що судом, при постановленні вироку було невірно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Просить вирок скасувати і ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.09.2014 року, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляції прокурора, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 яка просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, вивчивши та проаналізувавши доводи апеляції, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, повністю ґрунтуються на розглянутих у судовому засіданні та наведених у вироку доказах, при цьому в апеляції прокурора не оскаржуються, а тому апеляційним судом на підставі ст. 404 КПК України не переглядаються.

Кримінальне провадження розглянуте судом в порядку ст. 349 КПК України, обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, порушень кримінального процесуального законодавства під час розгляду провадження судом першої інстанції не встановлено.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції, судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Порушень в ході досудового слідства або в судовому засіданні вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для зміни вироку, перевіркою матеріалів провадження не виявлено. Докази, зібрані по справі є допустимими, достатніми та достовірними.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апеляції прокурора заслуговують на увагу, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення обвинуваченому покарання з постановленням нового вироку на підставі п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Судом першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Відповідно до ч.4 ст.71 КК України призначене судом остаточне покарання за сукупністю вироків крім випадків коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.09.2014 року.

Однак, як вбачається з резолютивної частини вироку, ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання обвинуваченим за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.09.2014 року, і остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, що є однаковим за розміром покарання, призначеному за новий злочин.

Тобто суд першої інстанції, в порушення вимог кримінального закону, при ухваленні вироку на підставі ст.71 КК України призначив покарання, яке не відповідає вимогам кримінального закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляції заступника прокурора Дніпропетровської області є обґрунтованими, а тому вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.374,407,409,413,418,420 КПК України, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 в частинні призначення йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

за ч.3 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково не відбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.09.2014 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 1 місяця позбавлення волі.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання.
В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4