Номер провадження 1-кп/754/617/14
Вирок
Іменем України
27 жовтня 2014 року Деснянський районний суд м.Києва

у складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0010313 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яготин Київської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з повною професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 23.09.2014 року Яготинським районним судом Київської області за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
17 вересня 2014 року, приблизно о 20 год. 05 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи по б-ру Вигурівському, 3 в м. Києві, неподалік торгівельного центру «Маяк», побачив у раніше незнайомої ОСОБА_5 , на шиї одягнутий золотий ланцюжок, та вирішив його повторно відкрито викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, підійшов впритул до ОСОБА_5 позаду, коли остання обернулась до нього, своєю лівою рукою зірвав з її шиї золотий ланцюжок вартістю 2500 гривень, з хрестиком вартістю 750 гривень, та кулоном вартістю 1500 грн., після чого залишив місце скоєння злочину, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 4750 гривень.

ОСОБА_3 винуватий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив встановлені обставини вчинення кримінального правопорушення, не оспорював кваліфікацію інкримінованого злочину, при цьому дав показання суду про те, що 17.09.2014 року, приблизно о 20 год. 05 хв., знаходячись неподалік торгівельного центру «Маяк» по б-ру Вигурівському, 3 в м. Києві, побачив у раніше незнайомої потерпілої ОСОБА_5 , на шиї одягнутий золотий ланцюжок та вирішив його викрасти. Він підійшов впритул до ОСОБА_5 позаду, та коли вона обернулась до нього, зірвав з її шиї золотий ланцюжок з хрестиком та кулоном, та втік з місця злочину.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно всіх обставин справи, які ніким не оспорюються, проти цього не заперечують учасники судового розгляду, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, учасниками судового розгляду роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, тому судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у повторному відкритому викраденні чужого майна ( грабіж), та вірність кваліфікації його дій у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 186 КК України.

Обставиною, згідно ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер, ступінь та тяжкість суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу.

Так, ОСОБА_3 судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується за місцем проживання позитивно.

З урахуванням викладеного, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого, обставин скоєного злочину та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд призначає покарання ОСОБА_3 необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів у виді позбавлення волі на строк у межах, установлених санкцією ч.2 ст. 186 КК України, та приймаючи до уваги щире каяття, ненастання тяжких наслідків, незадовільного стану здоров`я обвинуваченого, побутових та сімейних обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбуття покарання у виді позбавлення волі, із здійсненням за ним нагляду органами внутрішніх справ та покладання обов`язків , передбачених ст.76 КК України.

Вироком Яготинського районного суду Київської області від 23.09.2014 року , ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки. Злочин по даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 вчинив до постановлення попереднього вироку 17.09.2014 року, тому суд призначає йому покарання за правилами, передбаченого ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням за даним вироком.

Речовий доказ-золотий хрестик, підлягає поверненню ОСОБА_5 .

На підставі викладеного , керуючись ст.ст.368, 370, 373,374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 призначити за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Яготинського районного суду Київської області від 23.09.2014 року більш суворим за даним вироком - у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 3 ( трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, що передбачені ст.76 КК України обов`язки, а саме: не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлятиме зазначені органи про зміну місця проживання, періодично з`являтиметься для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 27 жовтня 2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, до набрання вироку законної сили залишити без змін.

Речовий доказ-золотий хрестик повернути ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя