УХВАЛА

29 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина
України, проживаючого за адресою:

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок суду, призначивши йому більш мяке покарання.
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначене покарання за ч. 2 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України чотири роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

За доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано його щире каяття, допомога слідству, наявність важкого захворювання, та призначене занадто суворе покарання.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 29 серпня 2015 року в період часу з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав телевізор, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн.
Крім того, 19 вересня 2015 року приблизно в 09 год. 00 хв., він повторно, реалізуючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, принесеним з собою знаряддям, відкрив вікно через яке проник в приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 22700 грн.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку якого підтримала потерпіла ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_5 є необґрунтованими, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а вирок суду не підлягає зміні в частині призначеного покарання з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 , та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, за та ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, вчинене повторно.

Висновки суду підтверджені сукупністю наведених у вироку доказів і в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_5 покарання повною мірою дотримався вимог закону.
Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості. Призначаючи покарання, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_5 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення злочинів, передбачених ст. 185 КК України, та знову вчинив злочин проти власності, що, на думку колегії суддів, свідчить про не бажання ОСОБА_5 стати на шлях виправлення. Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відбування ОСОБА_5 покарання в місцях позбавлення волі.

Безпідставними є доводи апелянта щодо неврахування судом при призначення покарання його щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину. Як вбачається з вироку суду, ці обставини були предметом обговорення при його ухваленні та правильно визнані такими, що пом`якшують покарання.
ОСОБА_5 звертає увагу на те, що суд не дослідив дані про його стан здоровя та не врахував це при призначенні покарання.

Так, згідно листа начальника медичної частини Київського СІЗО № 13, який був направлений на адресу Апеляційного суду міста Києва, ОСОБА_5 страждає важкими захворюваннями, на даний час він отримує лікування в інфекційному ізоляторі медичної частини Київського СІЗО № 13, стан його здоров`я відносно задовільний.
Призначивши ОСОБА_5 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, при мінімальному строку покарання, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі, суд врахував не тільки вказані вище обставини, але фактично врахував його стан здоров`я.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів не знаходить підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання суворим, оскільки воно призначене відповідно до санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та за правилами ст. 70 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання є справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст.376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаного винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3