Єдиний унікальний номер 253/2170/13-к
Номер провадження 11-кп/775/709/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні відновлені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрально-міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 22 січня 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, не судимий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 286, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки з випробуванням 2 роки,-

ВСТАНОВИЛА

Згідно вироку, 20 жовтня 2012 року, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем ГАЗ-31105-121 ЗНГ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявляючи злочинну самовпевненість, в порушення вимог Правил дорожнього руху, рухаючись по проспекту Перемоги, в Центрально-Міському районі м. Горлівки, став наближатися до позначеного дорожними знаками і дорожньою розміткою нерегульованого пішохідного переходу. При цьому, не уважно стежив за дорожньою обстановкою і своєчасно не реагував на її зміну, маючи при цьому об`єктивну можливість, так як умови видимості не обмежувалися погодними умовами та часом доби. Внаслідок чого, маючи об`єктивну можливість бачити рух пішохода ОСОБА_7 , по нерегульованому пішохідному переходу, яка створювала небезпеку для подальшого його руху, не зменшив швидкість керованого ним автомобіля аж до повної його зупинки, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_7 , якій його діями була створена небезпека для подальшого руху по проїзній частині.

Зазначені порушення призвели до того, що він о 07-30 годині в районі перехрестя вул. Чорного-Діденко та пр. Перемоги в Центрально-Міському районі міста Горлівки, скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_7 , яка рухалась через проїзну частину по позначеному нерегульованому пішохідному переходу, яка мала при цьому перевагу перед транспортним засобом, якій рухався.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 були заподіяні відкритий осколковий перелом обох кісток лівої гомілки в середній третині, який ускладнився травматичним шоком, забита рана голови, струс головного мозку, синці лівої верхньої кінцівки, лівого стегна, правої гомілки, садна лівої гомілки, що в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок і закрити кримінальне провадження в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину та відновити його право керувати транспортним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав доводи апеляції, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а вирок суду слід залишити без змін з наступних підстав.

На підставі ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни вироку відсутні, оскільки судом першої інстанції при його винесенні були дотримані вимоги кримінального процесуального закону.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково, та пояснив, що не згоден з висновком судово-медичної експертизи відносно тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої. Вважав, що його дії потрібно кваліфікувати за ч.1 ст. 286 КК України.

Не зважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 його вина повністю доказана показаннями потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , експертів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , матеріалами кримінального провадження, оголошеними і дослідженими в судовому засіданні.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 20 жовтня 2012 близько о 07-30 годині йшла на роботу та в районі перехрестя вул. Чорного-Діденко та пр. Перемоги м. Горлівки обвинувачений ОСОБА_6 скоїв на неї наїзд. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди їй було спричинено тяжки тілесні ушкодження.

Доводи обвинуваченого щодо непослідовності показань потерпілої безпідставні та не ґрунтуються на матеріалах провадження.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що 20.10.2012 року вона йшла на роботу та домовилась зустрітися на перехресті вул. Чорного-Діденко та пр. Перемоги м. Горлівки зі своєю колегою по роботі ОСОБА_7 . Близько 07-30 годині вона стояла на вказаному перехресті та помітила, що якась жінка почала переходити пішохідний перехід і в цей час на неї наїхала машина, але що саме на ОСОБА_7 наїхала машина вона узнала пізніше.

В судовому засідання свідок ОСОБА_9 пояснила, що 20.10.2012 року вона їхала зі своїм чоловіком ОСОБА_6 у автомобілі ГАЗ-31105-121 ЗНГ державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та близько 07-30 годині в районі перехрестя вул. Чорного-Діденко та пр. Перемоги м. Горлівки вона побачила, що по пішохідному переходу швидко рухалась раніше незнайома потерпіла ОСОБА_7 . Чоловік почав гальмувати автомобіль і під час гальмування скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_12 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 92 від 11.02.2013 року у потерпілої ОСОБА_7 виявлено відкритий осколковий перелом обох кісток лівої гомілки в середній третині, що ускладнився травматичним шоком, забита рана голови, струс головного мозку, синці лівої верхньої кінцівки, лівого стегна, правої гомілки, садна лівої гомілки, які утворилися одномоментно від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини автомобіля і дорожнього покриття, можливо, у зазначений термін і в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечним для життя в момент заподіяння. Обставини, викладені у цьому висновку, були підтверджені експертом ОСОБА_10 , допитаним в судовому засіданні.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї провини в частині тяжкості спричинених потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, суд не приймає до уваги, оскільки тяжкість тілесних ушкоджень встановлена судово-медичною експертизою, проведеною у відповідності до діючого законодавства.

Згідно висновку автотехнічної експертизи № 642 від 21 лютого 2013 року, у даній дорожній обстановці водій ГАЗ 31150 ОСОБА_6 при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу з моменту вступу пішохода ОСОБА_7 на пішохідний перехід повинен був поступитися їй дорогою, що регламентовано вимогами п.18.1 Правил дорожнього руху. Водій автомобіля ГАЗ 31150 ОСОБА_6 мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти наїзду на пішохода екстреним гальмуванням з зупинкою автомобіля до лінії руху пішохода. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ГАЗ 31150 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху і знаходилися в причинному зв`язку з настанням події. Обставини, викладені в йьому висновку були підтверджені експертом ОСОБА_11 , допитаним в судовому засіданні.

Ніяких обставин, які викликають сумніви відносно висновків автотехнічної експертизи, судом не встановлено.

При вирішенні питання про призначення покарання і його розміру обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції взяв до уваги конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав часткове визнання вини, в частині скоєнні ДТП, розкаяння у скоєному, часткове добровільне відшкодування причиненого матеріального збитку потерпілій.

У відповідності зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції врахував всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, тому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, з випробуванням 2 роки, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів, у зв`язку із чим підстав для зміни вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Центрально-міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 22 січня 2014 року у відношенні ОСОБА_6 , засудженого за ч. 2 ст. 286, 75, 76 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді