Номер провадження 1-кс/643/2068/16
УХВАЛА

Прокурор зазначає про наявність підстав вважати, що вилучене майно і документи є предметами, засобами чи знаряддями вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, одержані в наслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходами в результаті його вчинення та з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову для відшкодування збитків, завданих державі та можливої конфіскації або спеціальної конфіскації майна, недопущення зникнення, втрати, знищення, перетворення або відчуження вказаного майна, яке може являтись речовими доказами у кримінальному провадженні, а також проведення судово-економічної та інших експертиз з використанням вилучених документів просить накласти арешт на нього.
В суді слідчий підтримав клопотання та дав пояснення відповідно до викладених в ньому обставин.
Адвокат ОСОБА_4 , який представляє інтереси ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що в переліку вилученого майна є таке, що належить не ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 , а саме ноутбук «НР» та системний блок персонального комп`ютера, які не містять слідів будь-якого кримінального правопорушення та не використовувались в будь-якій фінансово-господарській діяльності. Необхідність арешту та ризики, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України відсутні, вилучене майно не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Крім того, прокурором порушено строки звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту: так, відповідне клопотання направлено до суду поштою 30.10.2016, проте ухвалою слідчого судді повернуто прокурору 03.11.2016 та останньому наданий строк у 72 години для усунення його недоліків. Після цього, прокурор повторно звертається з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна 07.11.2016, тобто з пропущенням строку на таке звернення, що дає підстави для відмови в задоволенні клопотання і повернення вилученого в ході обшуку майна його володільцям.
Аналогічної думки дотримались довірителі ОСОБА_4 , при цьому ОСОБА_5 показала, що дійсно, як бухгалтер надає консультаційні послуги ПП «Укрспецпоставка-М», ТОВ «БК Харківбудмонтаж», ТОВ «Юкрейніан Менеджмент Груп», інформація стосовно яких міститься на належному їй ноутбуці, проте вказана інформація має бути скопійована, а ноутбук повернутий.
ОСОБА_6 пояснила, що працює бухгалтером ТОВ «Юкрейніан Менеджмент Груп» та не заперечує проти вилучення інформації стосовно даного чи інших підприємств з її ноутбуку, але вона, крім іншого, пише книги, які зберігаються у вилученому ноутбуці, в тому числі ті, що знаходяться в роботі і на видавництво яких укладено договори. Отже, арешт ноутбуку позбавить її можливості виконувати роботу за договорами та взагалі працювати й отримувати дохід.
ОСОБА_7 заперечував проти арешту належного йому системного блоку, зазначивши, що він хоча і працює в ТОВ «БК Харківбудмонтаж» програмістом, проте не зберігає на вилученому системному блоці жодної інформації про товариство та його взаємовідносини з іншими господарюючими суб`єктами, а використовує його для розваг та інших особистих цілей.
Під час проведення обшуку, який відбувся 28.10.2016 за вказаною адресою виявлено та вилучено майно і документи, про накладення арешту на які просить прокурор.
Відповідне клопотання прокурор направив на адресу суду у строки, передбачені абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02.11.2016 клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повернуто прокурору з наданням 72-х годин для усунення його недоліків.
07.11.2016 на адресу суду надійшло клопотання про арешт тимчасово вилученого майна з усунутими недоліками, а 10.11.2016, до початку його розгляду по суті, клопотання про поновлення строків на подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, вмотивоване тим, що ухвалу слідчого судді прокурор отримав лише 04.11.2016.
На час розгляду справи у суду відсутні дані про дату отримання прокурором ухвали слідчого судді про повернення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, разом з тим, враховуючи, що 05.11.2016 та 06.11.2016 є вихідними днями, а клопотання про арешт майна з усунутими недоліками надійшло до суду на наступний після вихідного робочий день, суд вважає за можливе поновити прокурору строк на звернення до суду.
Стосовно обґрунтованості клопотання про арешт тимчасово вилученого майна слід зазначити наступне: згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Такими ризиками, згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України є можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.
Враховуючи конкретні обставини справи, фігурування у кримінальному провадженні підприємств з ознаками фіктивності, суд вважає зазначені ризики наявними.
Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, крім іншого, доказом злочину.
Арешт майна, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Речовими доказами, як зазначено в ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Аналіз зазначених вище статей кримінального процесуального кодексу дає підстави дійти висновку про обґрунтованість клопотання прокурора, так як вилучені під час обшуку 28.10.2016 речі і документи відповідають критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, існують ризики, передбачені ст. 170 КПК України, а необхідність арешту обґрунтована, крім зазначеного, необхідністю експертного дослідження вилученого майна.
Разом з тим суд звертає увагу на наступне: Конституційний суд України в своєму рішенні від 30.01.2003 у справі № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (ст. 8).
З погляду на вищевикладене, враховуючи, що ні прокурором в клопотанні, ні слідчим в суді не оспорюється факт належності вилученої комп`ютерної техніки особам, що приймають участь у судовому засіданні та знаходження на носіях інформації зазначеної техніки особистих даних, що не мають жодного відношення до кримінального провадження, суд вважає за можливе надати власникам таких даних можливість скопіювати їх на електронні пристрої для зберігання інформації з метою особистого користування.
Керуючись ст.ст. 117, 131-132, 170-173, 309, 395 КПК України, -
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1