Провадження № 11-кп/795/287/2016
Категорія - ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 січня 2016 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, одруженого, не працюючого, інваліда 3-ї групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.04.1998 року Деснянським райсудом м. Чернігова за ст..140 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 18.08.1999 року Деснянським райсудом м. Чернігова за ст.ст.81 ч.3, 140 ч.2, 193 ч.3, 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 27.03.2003р. Деснянським райсудом м. Чернігова за ст..ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.1, 70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 29.03.2006 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ст..395, 69 КК України до штрафу в розмірі 510 грн.; 17.11.2006 року Деснянським райсудом м. Чернігова за ст..185 ч.3, 71 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки; 20.04.2007 року Деснянським райсудом м. Чернігова за ст..ст.185 ч.3, 309 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, 31.01.2011 року Апеляційним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 14.04.2015 року Деснянським райсудом м. Чернігова за ст.185 ч.3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 січня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.04.2015 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 (трьох) років шести місяців позбавлення волі.

Як встановлено судом першої інстанції, 26.10.2015 року близько 13 год. 50 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, діючи повторно, шляхом вільного доступу зайшов до приймальні директора ПрАТ «Таксосервіс» що по вул.Борисенка 58, м. Чернігова, звідки таємно викрав два домкрати марки «ТатоМоторс» вантажопідйомністю чотири тони кожний, загальною вартістю 2400 грн., які належать вказаному підприємству заподіявши йому матеріальної шкоди.

Однак виконавши всі дії, які ОСОБА_7 вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, він спробував залишити місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, але з причин, які не залежали від його волі, не довів кримінальне правопорушення до кінця, так як був затриманий директором ПрАТ «Таксосервіс».

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає те, що вирок місцевого суду є неповним та не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, з тих підстав, що під час судового розгляду не з`ясовано обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону злочину, всебічно і повно не досліджено ознаки, на підставі яких встановлюється суб`єктивна сторона злочину, поверхнево досліджено відомості про особу обвинуваченого, не з`ясовано причин протиріч у показах обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не є очевидцями події. Вказує, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та ґрунтуються на припущеннях. Вказує, що стороною обвинувачення безпідставно не додано до протоколу огляду місця події фото таблиць, які б підтвердили зміст даного протоколу. Таким чином, відсутність фото таблиць дає підстави для обґрунтованих сумнівів у допустимості доказу протоколу огляду місця події, а саме порушено порядок отримання доказу передбачений ст..104,105,237 КПК України. Зазначає, що сторона обвинувачення не надала належних та допустимих доказів, сукупність яких би у своєму взаємозв`язку підтверджувала б винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження оскільки відсутні будь-які докази вини ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Так, під час досудового розслідування та в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав та пояснив, що він ніякого злочину не вчиняв та не намагався викрасти домкрати з приміщення підприємства. Навпаки прийшов туди для влаштування на роботу. Вважає, що його оговорюють.

Аналогічні пояснення були надані обвинуваченим і в суді апеляційної інстанції.

Проте, покази обвинуваченого та доводи апеляційної скарги захисника в повній мірі спростовуються зібраними в кримінальному провадженні іншими доказами.

Зокрема, як вбачається з показів представника потерпілого - ОСОБА_10 , він працює на підприємстві директором. Він вийшов зі свого кабінету по справам, а коли повертався в приміщення то побачив через скляні двері, що з приміщення підприємства виходить ОСОБА_7 і щось несе. Коли ОСОБА_7 побачив його, то побіг за ріг в коридорі, він пішов за ним та затримав його. При цьому він знайшов в коридорі два домкрати, які раніше стояли та зберігались в його кабінеті, і ніяким чином не могли потрапити до коридору підприємства. Після цього він покликав на допомогу, та пізніше було викликано працівників міліції.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона знаходилась на роботі і почула шум. Потім зайшов директор ОСОБА_10 та попросив викликати міліцію. Вона виконала його прохання та вийшла до коридору. Там вона побачила ОСОБА_7 якій намагався втекти, однак його не пустили. Бачила також в коридорі два домкрати від автобусів, які раніше зберігались в кабінеті директора.

Свідок ОСОБА_12 показав, що він був присутнім як понятий під час огляду місця події та бачив, що в коридорі підприємства стоять два домкрати, які раніше зберігались виключно в кабінеті директора підприємства. Як вони туди потрапили він не знає.

Крім показань свідків, вина ОСОБА_7 також підтверджується протоколом огляду місця події від 26.10.2015 року, згідно якого в коридорі адміністративної будівлі ПрАТ «Таксосервіс» виявлено два домкрати (а.с.31-32).

Таким чином, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повній мірі підтверджується показанням представника потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 які в повній мірі узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, а тому обґрунтовано визнані судом першої інстанції за достовірні.

У вироку суд першої інстанції в достатній мірі аргументував належність та допустимість такого доказу, як протокол огляду місця події від 26.10.2015 року. А тому доводи апеляційної скарги захисника з цього приводу не заслуговують на увагу.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення є необґрунтованими.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, те що від злочину не настало великих шкідливих наслідків, особу обвинуваченого, його позитивну характеристику, матеріальне становище, сімейний стан, стан здоров`я, інвалідність, його вік, також ставлення обвинуваченого до скоєного ним злочину та те, що злочин вчинено під час іспитового строку і обґрунтовано прийшов до висновку про доцільність призначення покарання пов`язаного з позбавленням волі.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону та порушень прав обвинуваченого ОСОБА_7 які б потягли за собою скасування вироку суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 січня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4