ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/9255/16-к

17.10.2016 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні кримінальну справу за кримінальним провадженням № 0002245 по ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсона, громадянинки України, працюючої в ФОП « ОСОБА_6 » покоївкою, освіта середня спеціальна, неодруженої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України,
встановив:
29.09.2014 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Херсонського міського центру зайнятості, розташованого за адресою м. Херсон, вул.. Стрітенській (Рози Люксембург) 7 А, за допомогою у працевлаштуванні, де того ж дня і була зареєстрована як така, що шукає роботу. Того ж дня, ОСОБА_5 , до Херсонського міського центу зайнятості подана заява про надання їй статусу безробітного. На підставі вказаної заяви наказом Херсонського міського центру зайнятості № НТ 141002 від 02.10.2014 ОСОБА_5 , надано статус безробітного та наказом № НТ 141006 від 06.10.2014 розпочато виплату допомоги по безробіттю терміном з 06.10.2014 по 30.09.2015 року.

Однак, ОСОБА_5 , незважаючи на отримані під час подальших відвідувань Херсонського міського центру зайнятості роз`яснень чинного законодавства України про зайнятість, наданий їй статус та виплату допомоги по безробіттю, всупереч вимогам ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», не повідомила Херсонський міський центр зайнятості про те, що вона в період часу з 02.06.2015 року до 02.07.2015 року за договором цивільно-правового характеру надавала послуги ФОП « ОСОБА_6 », на підставі якого з 02.06.2015 року до 02.07.2015 року перебувала у посаді покоївки, за що їй був нарахований дохід в сумі 570 грн.

При цьому, ОСОБА_5 , не маючи на це законних підстав, так як з дня укладення 02.06.2015 року вищевказаного цивільно-правового договору повинна була втратити статус безробітного та право на отримання допомоги по безробіттю, продовжувала одночасне незаконно отримувати вказану допомогу по безробіттю у Херсонському міському центрі зайнятості.

Так, ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, шляхом обману, який виразився в умисному неподанні до Херсонського міського центру зайнятості відомостей, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю, в період часу з 02.06.2015 року до 02.07.2015 року незаконно заволоділа чужим майном, отримавши у Херсонському міському центрі зайнятості допомогу по безробіттю на загальну суму 560,97 гри, в результаті чого зазначеній установі була спричинена матеріальна шкода на вищевказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину свою у вчиненні інкримінованого їй правопорушення визнала повністю, пояснила, що перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна, отримувала допомогу, і працювала покоївкою. Просила затвердити угоду про примирення.
Представник потерпілого за дорученням ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачена повністю відшкодувала завдану шкоду. Також просив затвердити угоду про примирення.
18.08.2016р. у даному кримінальному проваджені між потерпілим та обвинуваченою ОСОБА_5 із власної ініціативи та домовленості, відповідно до положень ст. ст. 468, 469, 471 та 473 КПК України, укладено угоду про примирення. Згідно вказаної угоди, сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_5 за вчинений злочин у вигляді штрафу 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 грн.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення,
Таким чином, зміст укладеної угоди про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена пояснила, що їй цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до неї у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачена повідомила про добровільність своєї позиції, просила суд затвердити угоду про примирення та призначити їй узгоджене покарання.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Згідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Суд шляхом опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення.
Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкції статті, відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення.
На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення, укладену між сторонами, та призначити обвинуваченій узгоджене сторонами покарання.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення у кримінальному провадженні між потерпілим Херсонським міським центром зайнятості та обвинуваченою ОСОБА_5 .
Визнати винуватою ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні по ч.1 ст. 190 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510 грн.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Херсонської області в 30-денний строк з дня його проголошення через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяОСОБА_1