1Справа № 335/3036/16-к 1-кс/335/1832/2016
УХВАЛА
ВСТАНОВИВ:
19 лютого 2016 року слідчому Орджонікідзевського ВП Ленінського ВП Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області ОСОБА_4 було направлено клопотання про закриття кримінального провадження, яке було отримано уповноваженою особою 19 лютого 2016 року.
4 березня 2016 року адвокатом ОСОБА_3 від слідчого Орджонікідзевського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області отримано поштою постанову від 20 лютого 2016 року про відмову в задоволенні вищевказаного клопотання.
Як вбачається з постанови, відмова обґрунтована тим, що на даний момент по вказаному кримінальному провадженню не проведені усі необхідні слідчі дії, не досліджені в повному обсязі обставини вчиненого кримінального правопорушення.
У судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_7 доводи скарги підтримав, просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечували та пояснили, що повноваження щодо закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування віднесено до виключної компетенції органів досудового слідства. Крім того, по кримінальному провадженню не проведені усі необхідні слідчі дії, не досліджені в повному обсязі обставини вчинення кримінального правопорушення.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Клопотання про закриття кримінального провадження було обґрунтовано тим, що у кримінальному провадженні відсутні події кримінального правопорушення.
20 лютого 2016 року слідчий ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 прийняв постанову про відмову у задоволенні вищезазначеного клопотання у зв`язку з тим, що по кримінальному провадженню не проведені усі необхідні слідчі дії, не досліджені в повному обсязі обставини вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 статті 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно з ч. 4 статті 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Відповідно до частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; 9) стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.
Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті.
Частиною 5 статті 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Слідчий суддя вважає, що на стадії досудового розслідування, повноваження щодо вирішення питання про закриття кримінального провадження віднесено до виключної компетенції слідчого або прокурора.
Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя - суддя першої інстанції, до повноважень якого належать здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Звертаючись до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про відмову у закритті кримінального провадження на стадії досудового розслідування, заявник фактично просить слідчого суддю розглянути кримінальне провадження по суті та зобов`язати слідчого прийняти рішення про закриття цього кримінального провадження, що виходить за межі компетенції слідчого судді.
У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
Підсумовуючи викладене, на даний час слідчий суддя не вбачає наявності передбачених законом правових підстав для задоволення скарги.
Керуючись ст.ст. 303 307, 309 КПК України,
УХВАЛИВ:
Ухвалу прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини у судовому засідання 11 квітня 2016 року. Повний текст ухвали виготовлено 13 квітня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1