Справа №592/1760/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/330/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0004069 від 01 листопада 2014 р. за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Суми, раніше судимого:

1) 02.08.2012 року Ковпаківський районним судом м. Суми за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

2) 27.08.2013 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. 30.07.2014 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області умовно-достроково звільнений на 2 роки 1 місяць 28 днів;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 186 ч. 2 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання, призначене за вироком Сумського районного суду Сумської області від 27 серпня 2013 року у виді одного року позбавлення волі, і остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 72 КК України, ст. 1 ч. 1 Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 05 березня 2015 року по 26 січня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_11 матеріальну шкоду, завдану злочином у розмірі 4906 грн. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 245 грн. 70 коп., пов`язані із залученням у кримінальне провадження експерта.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком, 15 листопада 2014 року близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_8 перебуваючи неподалік кафе «Друге дихання», біля будинку №135 по пр-ту. Курському у м. Суми, з метою відкритого викрадення чужого майна, шляхом ривку відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_11 жіночу сумочку, в якій знаходилось майно на загальну суму 4906 грн., дві кредитні картки «Приватбанк», паспорт громадянки України, ідентифікаційний код на ім`я потерпілої, свідоцтво про народження дітей та свідоцтво про шлюб.

01 грудня 2014 року близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №55 по пр-ту. Курському в м. Суми, шляхом ривку, відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_12 жіночу сумку, в якій знаходилось майно на загальну суму 2733 грн.

Не погоджуючись з ухваленим вироком, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення та направити кримінальне провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

В обґрунтування поданої скарги, обвинувачений зазначає, що під час розгляду кримінального провадження, у письмовій формі заявляв відвід судді, який залишився поза увагою головуючим по справі. Також було не взято до уваги клопотання про повторний допит свідка ОСОБА_13 , який би підтвердив не винуватість обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення. Незаконність ухваленого вироку обґрунтовується обвинуваченим також тим, що судом першої інстанції не вивчено та не досліджено факт порушення норм кримінального процесуального закону працівниками правоохоронних органів, які вчиняли протиправні дії відносно ОСОБА_8 , шляхом погроз намагалися заставити взяти всю вину у вчиненні злочину.

Захисник ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі зазначає, що досудовим слідством не було надано доказів, які б безпосередньо доказували вину ОСОБА_8 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У протоколі проведення слідчого експерименту від 23.12.2014 року, фактично вказано, що слідчий експеримент проводився за шістьма епізодами злочинної діяльності, але не вказані ні адреси, за якими проводився слідчий експеримент, ні дати та обставини злочинів, ні адреса за якою була вилучена жіноча сумка. Крім того, в матеріалах не має відомостей про те, що вилучена в ході слідчого експерименту сумка була визнана речовим доказом, і кому саме з потерпілих вона належить. Також ні ОСОБА_8 , ні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які були присутні в якості понятих, не підтвердили факт ознайомлення з відео фіксацією проведених слідчих дій. Відсутні жодні відомості про те, що захисник ОСОБА_8 був повідомлений про слідчу дію, а останній не заперечував проти проведення слідчого експерименту у відсутності захисника. Процедура пред`явлення особи до впізнання за фотознімками можлива лише за наявності суттєвих підстав (смерті, зміни зовнішності, тощо), яких не було. Крім того в суді, потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не змогли пояснити, як змогли виділити серед нападників саме ОСОБА_8 . Відповідно захисник просить вирок скасувати і закрити кримінальне провадження.

Прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_10 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок та направити матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що суд при ухваленні вироку, в порушення вимог законодавства безпідставно виключив з обвинувачення один епізод злочинної діяльності щодо потерпілого ОСОБА_16 . У вироку не проведено аналіз доказів, досліджених в ході досудового провадження, на яких ґрунтувалося обвинувачення ОСОБА_8 . Призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, оскільки в неповному обсязі враховано те, що ОСОБА_8 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, відмовився надавати суду будь-які пояснення, збитки потерпілим не відшкодував, заявлені цивільні позови обвинувачений не визнав.

Вислухавши доповідь судді, обвинуваченого, захисника, прокурора, які у повному обсязі підтримали подані апеляційні скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, вирок суду скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку суд зазначає: формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу способу вчинення та наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення: статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений. Також у цій частині вироку суд повинен описати результати оцінки доказів, навести докази для підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Суд першої інстанції, постановляючи вирок, яким засуджуючи ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, ці та інші вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не виконав, обставини, які мають істотне значення для вирішення питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні пред`явленого йому кримінального правопорушення належно не з`ясував.

З оскаржуваного вироку суду вбачається, що суд першої інстанції, виключив з пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення епізод відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_16 у зв`язку з недостатністю наданих прокурором доказів, щодо доведеності вини обвинуваченого.

При цьому не навів достатні мотиви ухвалення такого рішення, не оцінив надані в ході досудового слідства докази, про які в апеляційній скарзі зазначає прокурор.

У резолютивній частині вироку суд першої інстанції взагалі не вказав рішення відносно вищевказаного епізоду, який інкримінувався ОСОБА_8 , а отже, резолютивна частина вироку не відповідає мотивувальній.

У мотивувальній частині вироку суду, допущені істотні суперечливі висновки, що ставлять під сумнів його законність.

Зокрема, виключивши з обвинувачення ОСОБА_8 епізод від 31 жовтня 2014 року, суд першої інстанції не навів достатні мотиви ухвалення такого рішення, не оцінив дослідженні на досудовому розгляді докази, на які в апеляційній скарзі наполягає прокурор. Формулювання про не надання прокурором достатніх доказів, колегія суддів вважає не обґрунтованим та такими, що не відповідають вимогам кримінального процесуального закону. Отже, суд фактично виправдав ОСОБА_8 , але не навів при цьому мотивів такого виправдання.

Відповідно жодним чином суд першої інстанції не оцінив надані стороною обвинувачення докази, не провів їх аналіз та не виклав свої висновки з цього приводу, що істотно вплинуло на законність і обґрунтованість ухваленого вироку.

За таких обставин вирок суду першої інстанції не може бути законним і обґрунтованим.

Оскільки суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при винесенні вироку, навів у ньому невмотивовані, суперечливі та взаємовиключні висновки, в зв`язку з чим судове рішення не відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України, і позбавляє можливості апеляційний суд перевірити його законність та усунути зазначені недоліки, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, а апеляційні скарги по справі в цій частині задоволенню.

Виходячи з вимог ст. 407, 409, 412 КПК України, при скасуванні судових рішень з направленням справи на новий розгляд у суд першої інстанції, суд апеляційної інстанції немає права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, перевагу одних доказів над іншими, застосування того чи іншого закону, тому доводи обвинуваченого, захисника і прокурора з наведених питань підлягають перевірці при новому розгляді.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно дослідити повно і всебічно в сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону та з урахуванням доводів сторони захисту, всі обставини справи, проаналізувати наявні докази, дати їм належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість і достатність, після чого прийняти законне, обґрунтоване і мотивоване рішення.

Крім того, під час нового судового розгляду, у разі доведеності вини обвинуваченого у тому ж обсязі пред`явленого обвинувачення, призначене покарання не слід вважати несправедливим внаслідок м`якості, а доводи апеляції прокурора в цій частині є безпідставними.

За таких обставин, апеляційні вимоги прокурора, захисника, обвинуваченого підлягають частковому задоволенню.

Міру запобіжного заходу, обрану ОСОБА_8 , колегія суддів, враховуючи положення ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, вважає за необхідне залишити без змін, продовживши термін тримання його під вартою до 10 червня 2016 року, включно.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 411, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати у звязку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у виді взяття під варту залишити без змін, продовжити строк тримання під вартою до 10 червня 2016 року

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5