Провадження № 1-кп/734/68/16 Справа № 734/1251/16-к
іменем України
25 квітня 2016 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
із участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, із середньою спеціальною освітою, курсанта 8 навчальної механізованої роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , жителя військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
за Указом Президента України № 607 від 21 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_4 10 серпня 2014 року призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 . За наказом № 229 від 27 жовтня 2014 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 зарахований у списки складу військової частини та на всі види забезпечення. За наказом № 766 від 28 жовтня 2014 року командира військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 відряджений до військової частини НОМЕР_3 (із 30 січня 2015 року військова частина польова пошта НОМЕР_4 ).
Відповідно до ст.ст. 2, 4 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. У такий спосіб, із моменту видання Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, що триває і до теперішнього часу.
Відповідно до ст.ст. 17 і 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Відповідно до ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби в умовах особливого періоду солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11 і 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, 10 лютого 2015 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, враховуючи стан у державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України - самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_4 у АДРЕСА_1 . Під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби. Крім того, під час незаконної відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_4 постійно перебував за місцем проживання в АДРЕСА_2 , нікуди не відлучався та займався домашніми справами.
У подальшому солдат ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо самовільного залишення військової частини, прибув до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , лише 27 січня 2016 року, де продовжив виконання своїх службових обов`язків. У зв`язку з чим за наказом № 22 від 29 січня 2016 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_4 відданий як такий, що повернувся у розташування військової частини, зарахований у розпорядження командира вказаної військової частини, на всі види матеріального забезпечення та приступив до виконання обов`язків військової служби.
Обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав і показав, що проходить військову служби за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 . 10 лютого 2015 року у зв`язку із сімейними обставинами, без дозволу командування військової частини, самовільно залишив розташування військової частини. Знаходився вдома у АДРЕСА_1 , де займався домашніми справами та вихованням малолітніх дітей. 27 січня 2016 року добровільно повернуся до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби. Висловив щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочинові).
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При встановлених обставинах та оцінюючи перевірені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує визнання вини у вперше вчиненому кримінальному правопорушенні (злочинові), щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (злочину), що має на утриманні двох малолітніх дітей, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутні. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного, який задовільно характеризується за місцем проходження військової служби та позитивно за місцем проживання, і вважає необхідним за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), з урахуванням особи винного, на підставі ст. 69 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, - у виді арешту.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Процесуальні витрати і речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 і 376 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст.ст. 69 і 60 КК України у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
Обвинуваченому ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою та утримувати його до набрання вироком законної сили на гауптвахті відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ).
Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_4 відраховувати з часу його фактичного затримання, тобто із 25 квітня 2016 року.
Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених п.п. 1 і 2 ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд протягом тридцяти днів із дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 , який утримується під вартою, - у такий же строк, із моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя