АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 29.09.2016 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0004241,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_7 ,
обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, раніше судимий: 09.11.2011 року за ч. 2 ст. 185 на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, 03.01.2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 на 3 роки позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 30.07.2014 року згідно Закону України «Про амністію в 2014 році».

Засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 26.10.1999 року за ч.3 ст.81; ч.2 ст.140; ст.17, ч.2 ст.140; ст.42 КК України 1960 року на 3 роки позбавлення волі; 30.04.2002 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.289; ч.2 ст.289; ст.70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 28.04.2007 року;

02.09.2011 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі; 03.01.2013 року за ч.2 ст.185;

ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 12.02.2014 року умовно-достроково на строк 1 рік 2 місяці 4 дні.

Засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

По провадженню вирішено питання щодо цивільного позову, речових доказів та процесуальних витрат.

За вироком суду, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 30.06.2016 року, приблизно о 02 год. 25 хв., за попередньою змовою між собою, повторно з корисливою метою, переслідуючи протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що за їх діями ніхто із оточуючих не спостерігає та їх дії носять таємних характер, по черзі із застосуванням заздалегідь заготовлених знарядь злочину - пасатижів, пошкодили внутрішні замки вхідних дверей кіоску «Ремонт взуття» «ФОП ОСОБА_10 », спільно відігнули вхідні двері, чим усунули перешкоди для доступу у приміщення кіоску.

При цьому, ОСОБА_5 залишився біля вхідних дверей, з метою спостереження за оточуючими особами, задля закінчення викрадення майна, а ОСОБА_6 , з метою викрадення майна, проник у приміщення вказаного кіоску, звідки виніс бензиновий генератор "Кентавр ЛБГ-258 (14346)", вартістю 4 000 грн., який вони вдвох намагались винести з приміщення кіоску. Однак, були виявлені працівниками поліції, весь час перебуваючи у їх полі зору та не могли реально розпорядитись викраденим та довести злочин до кінця, з незалежних від їх волі причин, так як були затримані з викраденим майном, хоча вчинили всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене покарання з застосуванням до нього положень ч. 1 ст. 69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Такі вимоги мотивує тим, що при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував пом`якшуючі обставини, зокрема його щире каяття та добровільне відшкодування половини заподіяної шкоди, які є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням його особи, зокрема позитивної характеристики з місця проживання, маючого на утриманні малолітню дитину та неофіційно працевлаштованого, дають підстави для застосування до нього положень ч. 1 ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, посилаючись на невідповідність призначеного покарання його особі та тяжкості вчиненого ним злочину, призначити йому мінімальний розмір покарання.

Такі вимоги мотивує тим, що призначене покарання за своїм розміром є занадто суворим, та з врахуванням ряду пом`якшуючих обставин, зокрема його щирого каяття, наявності на утриманні хворої мати та вітчима ІІ групи інвалідності, позитивної характеристики з місця проживання, неофіційного працевлаштування, є підстави для призначення мінімального розміру покарання, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку обвинуваченого

ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, не заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 ; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника,які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, не заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної із проникненням в приміщення, коли особа виконала усі дії, яка вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі є обґрунтованими, відповідають фактичними обставинам провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами у їх сукупності.

Дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної із проникненням в приміщення, коли особа виконала усі дії, яка вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, що ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому ці обставини апеляційним судом не перевіряються, згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про суворість призначеного їм покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Оскільки, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання суд врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відносяться до тяжких злочинів, його особу, який на спеціальних обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, неофіційно працює, раніше неодноразово судимий, має на утриманні малолітню дитину, частково відшкодував заподіяні злочином збитки, обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування потерпілому половини завданого збитку, обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочинів, оскільки він має непогашені судимості за навмисні злочин та призначив ОСОБА_5 мінімальне покарання в межах санкції статті за вчинений злочин, яке відповідає ст. 65 КК України і за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_11 покарання та призначення покарання із застосуванням до нього положень ст. 69 КК України, як про це ставиться в апеляційній скарзі обвинуваченого, в тому числі з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин, на які обвинувачений вказував в апеляційній скарзі, зокрема щире каяття, добровільне відшкодування половини заподіяної шкоди, позитивної характеристики з місця проживання, перебування на його утриманні малолітньої дитини, неофіційного працевлаштування, колегія суддів не вбачає з огляду на те, що вказані обставини в повній мірі враховані при призначенні покарання, в зв`язку з чим йому призначене мінімальне покарання, що передбачено санкцією статті за вчинений злочин.

Крім цього, враховуючи конкретні обставин справи, зокрема вчинення тяжкого злочину за попередньої змовою групою осіб, з проникненням в приміщення, а також врахування особи обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, має не зняті та непогашені судимості, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки обвинуваченого та вказує на неможливість його виправлення у менш тривалий термін.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відносяться до тяжких злочинів, особу винного який на спеціальних обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, неофіційно працює, раніше неодноразово судимий, має на утриманні хвору матір та вітчима інваліда ІІ групи, не відшкодував заподіяні злочином збитки, обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття та за відсутності обставин, що обтяжують покарання призначив ОСОБА_6 покарання ближче до мінімальної межі санкції статті за вчинений злочин, яке відповідає ст. 65 КК України і за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання та призначення більш м`якого покарання, як про це ставиться в апеляційній скарзі обвинуваченого, в тому числі з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин, на він вказував в апеляційній скарзі, зокрема його щирого каяття, наявності на утриманні хворої мати та вітчима ІІ групи інвалідності, позитивної характеристики з місця проживання, неофіційного працевлаштування, колегія суддів не вбачає з огляду на те, що вказані обставини в повній мірі враховані при призначенні покарання, в зв`язку з чим йому призначене покарання ближче до мінімальної межі санкції статті за вчинений злочин.

Крім цього, враховуючи конкретні обставин справи, зокрема вчинення тяжкого злочину за попередньої змовою групою осіб, з проникненням в приміщення, невідшкодування завданих злочином збитків, а також врахування особи обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, має не зняті та непогашені судимості, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки обвинуваченого та вказує на неможливість його виправлення у менш тривалий термін.
Таким чином, колегія суддів, враховуючи вище наведене, вважає вирок суду, в частині призначеного обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання, законним і обґрунтованим, а подані апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог КПК України, які б тягли зміну чи скасування вироку колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 29.09.2016 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0004241 залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а для ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що утримуються під вартою, з моменту отримання копії.

СУДДІ:

___________________ _________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1974/2016

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_12
Доповідач ОСОБА_1