АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі
адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 4 жовтня 2016 року про повернення скарги -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 4 жовтня 2016 року скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, по кримінальному провадженню № 0006478 повернуто особі, яка її подала.

Слідчий суддя, обґрунтовуючи ухвалу, послався на те, що скарга подана з пропуском строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, а підстави для його поновлення відсутні.

В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою поновити строк на подання скарги на дії слідчого та розглянути її.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що 26.05.2016 року в межах кримінального провадження № 0006478 було здійснено тимчасовий доступ до речей і документів, за адресою АДРЕСА_1 , в результаті чого було вилучено майно, яке належить ОСОБА_6 . У подальшому ОСОБА_6 зверталась з клопотанням до слідчого, якій відмовив у поверненні вилученого майна без винесення постанови та зі скаргою до суду, який повернув скаргу у зв`язку з пропуском строку звернення.
26 вересня 2016 року скарга подана знову із клопотанням про поновлення строку, однак суд необґрунтовано відмовив у його поновленні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши адвоката, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 26.05.2016 року в межах кримінального провадження № 0006478 було здійснено тимчасовий доступ до речей і документів, за адресою АДРЕСА_1 , в результаті чого було вилучено майно, яке належить ОСОБА_6 .
10 серпня 2016 року ОСОБА_6 звернулась до слідчого ОСОБА_7 з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна: документів.
24 серпня 2016 року ОСОБА_6 отримала відповідь слідчого про відмову, яка не була оформлена як постанова.
2 вересня 2016 року скарга на дії слідчого подана до Шевченківського районного суду м. Києва.
13 вересня 2016 року скарга повернута у зв`язку з пропуском строку оскарження та відсутності клопотання про його поновлення.
26 вересня 2016 року скарга на дії слідчого подана знову із клопотанням про поновлення строку.
Підставою для поновлення строку зазначався принцип диспозитивності і те, що ОСОБА_6 на власний розсуд реалізовувала свої права та розраховувала отримати майно у позасудовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного дня після його вилучення, інакше майно підлягає негайному повернення особі.
Таким чином, строк оскарження бездіяльності слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна починається з 27.05.2016 року та закінчується 6.06.2016 року.
Однак як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 звернулась зі скаргою до суду лише 2 вересня 2016 року без клопотання про поновлення строку на оскарження, яка була повернута, а у подальшому подала таку скаргу 26 вересня 2016 року мотивуючи пропуск строку на оскарження до суду вибором позасудового порядку вирішення цього питання.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність поважних причин пропуску строку судового оскарження дій чи бездіяльності слідчого, оскільки ОСОБА_6 не мала перешкод реалізувати право звернення до суду у визначені законом строки.
При цьому колегія суддів зауважує, що ОСОБА_6 не вичерпані передбачені КПК України процесуальні можливості захисту своїх прав на стадії досудового слідства.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала винесена з додержанням вимог кримінального-процесуального закону, а тому підстав для її зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 4 жовтня 2016 року, якою скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0006478 повернуто заявнику, залишити без зміни, у апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

_________________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

ЄУНС 761/34570/16-к
№ апеляційного провадження 11-сс/796/3797/2016
Головуючий у суді 1 інстанції: ОСОБА_8
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1