Справа №705/3100/16-к
1-кс/705/555/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.04.2016 на розвилці автодоріг Умань-Черкаси-Кіровоград працівниками Уманського районного відділення поліції УВП ГУНП в Черкаській області спільно з працівниками ГУДФС в Черкаській області зупинено автомобіль Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , в якому знаходилось 13 ємкостей об`ємом по 200 л та каністра ємкістю 30 літрів заповнені рідиною з різким запахом спирту.
Посилаючись на те, що вилучені під час огляду місця події: Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 , в якому знаходилися алкогольні напої, які відносяться до підакцизних товарів, на які відсутні будь-які документи, що засвідчують факт купівлі, а також які зберігаються у не передбаченій державними стандартами тарі, використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення, а за незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, тютюнових виробів або інших підакцизних товарів передбачена кримінальна відповідальність, з метою збереження майна що знаходиться безпосередньо в автомобілі Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI д.н.з. НОМЕР_1 та для з`ясування всіх обставин події та встановленням істини в провадженні, є необхідність накладення арешту на вищевказане майно.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили задовольнити.
В судовому засіданні ОСОБА_5 суду пояснив, що його найняли перевезти тринадцять пластикових ємкостей об`ємом 200 літрів кожна та пластикову каністру об`ємом 30 літрів. Він не заперечує проти накладення арешту на вищевказане майно, але оскільки автомобіль Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI д.н.з. НОМЕР_1 є його власністю, а він тільки виконував послуги перевезення, просить повернути йому автомобіль.
Відповідно до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Статтею 171 зазначеного кодексу визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб; тощо.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Відповідно до вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого Уманського РВП УВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Уманської місцевої прокуратури, про арешт майна.
Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні клопотання слідчого Уманського РВП УВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Уманської місцевої прокуратури, про арешт майна відмовити.
На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1