АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
1[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 21 жовтня 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Усинське, Усинського району, Республіки Комі РФ, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді заступника директора ТОВ «СЗТМ» одруженого, маючого на утримання дітей 1998 та 2010 років народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 до 22 листопада 2016 року включно, без визначення розміру застави.
Згідно з ухвалою, слідчий суддя, врахувавши обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, взявши до уваги обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, наявність того, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, прийшов до висновку про необхідність продовження підозрюваному строку тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник в інтересах підозрюваного подав на ухвалу слідчого судді апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києвавід 20 вересня 2016 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під ватрою ОСОБА_6 .

Так, апеляційна скарга, з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини, мотивована тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Захисник в своїй апеляційний скарзі вказує на відсутність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінальних правопорушень. Крім того, вказує, що повідомлення про підозру не містить відомостей, які саме активні дії, в розумінні ст. 25 ЗУ «Про боротьбу з тероризмом» вчиняв ОСОБА_6 .

Сторона захисту стверджує, що ОСОБА_6 не має статусу підозрюваного, оскільки, він є депутатом Донецької обласної ради повноваження якого не припинено, а відповідно до п.1 ч.1 ст. 481 КПК України письмове повідомлення про підозру депутату місцевої ради здійснюється Генеральним прокурором України, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.

Також захисник в своїй апеляційній скарзі посилається на відсутність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , при цьому посилаючись на позитивні характеристики підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили поновити строк апеляційного оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під ватрою ОСОБА_6 , доводи прокурора щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження захиснику слід поновити, апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням СБ України розслідувалось кримінальне провадження № 0000264 від 07 вересня 2015 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст.263 КК України.

28 травня 2016 року ОСОБА_6 , був затриманий у порядку ст.208 КПК України, та наступного дня повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 липня 2016 року.

06 червня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри за ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 22 вересня 2016 року.

18 серпня 2016 року постановою Генеральної прокуратури України про об`єднання матеріалів досудового розслідування кримінальне провадження № 0000264 було об`єднано з кримінальним провадженням № 0000938 від 20 травня 2015 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України під реєстраційним № 0000938.
16 вересня 2016 року постановою першого заступника Генерального прокурора України строк досудового розслідування в рамках вказаного провадження продовжено до шести місяців.
16 вересня 2016 року старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваногоОСОБА_6 до 6-ти місяців.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року, вищевказане клопотання слідчого задоволено.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 183, 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею в повному обсязі, не дотримані.

Так, під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Перелічені дані дають підстави суду апеляційної інстанції вважати, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення протиправних дій, які йому інкримінуються, тому доводи захисника про відсутність обґрунтованої підозри є безпідставними.
Слідчий суддя, взявши до уваги дані про особу підозрюваного, перевірив доводи клопотання слідчого щодо наявності ризиків у кримінальному провадженні та встановив, що заявлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не зменшилися та існують на даний час.

Перевіряючи ухвалу слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження підвищену суспільну небезпеку самих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 .

Крім того, колегія суддів також враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що кваліфікується як сприяння діяльності терористичної організації, і в разі повернення на волю може спробувати маніпулювати поясненнями інших невстановлених учасників злочину, тому ризик втручання у проведення досудового розслідування може виправдати його тримання під вартою.
Таким чином посилання сторони захисту про відсутність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного є голослівними та не підтверджуються матеріалами справи.

Разом з тим, слідчий суддя досліджуючи доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, не врахував того, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 внесене в ЄРДР ще в 2015 році, слідчі та процесуальні дії, що необхідно виконати для завершення досудового розслідування і на які знову посилається слідчий у клопотанні, проводяться тривалий час.

Також суд, не врахував посилання сторони захисту про те, що слідчий звертаючись з клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , посилається на проведення слідчих та процесуальних дій, тих, які не виявилось за можливе провести у чотирьохмісячний строк.

Зазначене може свідчити про неефективність проведення досудового розслідування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом безпідставно продовжено строк тримання під вартою щодо ОСОБА_6 до 22 листопада 2016 року. При цьому колегія суддів враховує і ту обставину, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і термін дії оскаржуваної ухвали слідчого судді закінчується 18 листопада 2016 року.

Дослідивши клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, колегія суддів встановила, відповідно до ст. 199 КПК України наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, колегією суддів перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень. При цьому встановлено, що клопотання слідчого містить посилання на відповідні матеріали, які підтверджують обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Досліджено також і доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання під вартою, та колегія суддів вважає, що зазначені у клопотання слідчого дії, можливо виконати у більш короткий строк, ніж той, що зазначено у клопотанні, враховуючи при цьому і твердження прокурора про те, що більша частина запланованих слідчих дій вже виконана.

Апеляційний суд, постановляючи нову ухвалу, приходить до висновку, що вказані обставини є виправданими та необхідними елементами, для продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою.

Продовження щодо ОСОБА_6 зазначеного запобіжного заходу забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. Підстав вважати, що більш м`які запобіжні заходи можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, немає.

Що стосується посилань апелянта на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 складено та вручено не уповноваженою особою то вони не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються системним аналізом норм законодавства в аспекті ст. 36 КПК України.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції.
Засада розумності строків кримінального провадження випливає із завдання швидкого розслідування і судового розгляду, закріпленого в ст. 2 КПК України і відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних прав, яка гарантує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Зокрема, як зазначав Європейський суд з прав людини, у кримінальних справах «розумний строк», про який ідеться у ч. 1 ст. 6 Конвенції, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення, це може відбутися раніше, ніж справа потрапляє до суду (справа «Девеєр проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року), з дня арешту, з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу, або з дати, коли було почато досудове слідство (справи «Вемхов проти ФРН» від 25 червня 1968 року, «Ноймастер проти Австрії» від 27 червня 1968 року, «Рингейзен проти Австрії» від 16 липня 1971 року).

Як вбачається з матеріалів судового провадження ще 07 вересня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 КК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про необхідність, для забезпечення слідчим проведення досудового розслідування даного кримінального провадження у розумні строки, частково задовольнити апеляційну скаргу захисника, та скасувати оскаржувану ухвала слідчого судді з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та продовження тримання під вартою ОСОБА_6 до 28 жовтня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Поновити захиснику ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 до 22 листопада 2016 року включно, без визначення розміру застави, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 28 жовтня 2016 року включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3458/2016 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1