У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2016 р. Справа153/1144/16-к

у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого Ямпільського відділення поліції Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю село Гальжбіївка Ямпільського району Вінницької області, жителю АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , із середньо-спеціальною освітою, не працюючому, одруженому, раніше не судимому згідно ст.89 КК України, громадянину України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 , сторони кримінального провадження слідчого Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

10 листопада 2016 року слідчий Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області із погодженим прокурором клопотанням про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 . Вказав, 13 вересня 2016 року близько 21 години ОСОБА_4 разом із своїм товаришем ОСОБА_7 перебуваючи на АДРЕСА_3 , зустрів свою знайому ОСОБА_8 , жительку села Ульянівка Ямпільського району Вінницької області, де поміж нею та ОСОБА_4 на ґрунті неприязних відносин виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_8 нанесла удар невстановленим предметом в область обличчя ОСОБА_4 . Після цього, ОСОБА_4 у відповідь на вказані протиправні дії ОСОБА_8 , наніс один удар п`ятою ноги у груди та один удар кулаком в обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого останній спричинені тілесні ушкодження від яких вона ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Своїми умисними діями підозрюваний ОСОБА_4 заподіяв тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл., крововилива в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синця в ділянці лівого ока, саден в ділянці перенісся, лівої та правої щоки, синця в ділянці грудини, синців в правій половині грудної клітки, синців по тильній поверхні правої та лівої кисті, саден в ділянці правого і лівого колінних суглобів. Ушкодження у ОСОБА_8 у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми зліва у кількості 200 мл., крововилива в м`які тканини голови в потилично-тім`яній ділянці, синця в ділянці лівого ока, саден в ділянці перенісся, лівої та правої щоки відповідно висновку експерта №41 від 18.09.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя на час їх утворення. Ушкодження у ОСОБА_8 у вигляді синця в ділянці грудини, синців в правій половині грудної клітки, синців по тильній поверхні правої та лівої кисті, саден в ділянці правого і лівого колінних суглобів відповідно висновку експерта №41 від 18.09.2016 року відносяться до категорії мають ознаки легких тілесних ушкоджень, відносно живих осіб в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Під час кримінального провадження до підозрюваного ОСОБА_4 19 вересня 2016 року Ямпільським районним судом Вінницької області було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці. 10.11.2016 року підозрюваному ОСОБА_4 було повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше був тричі судимий, в тому числі за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, а саме передбачених ч.1 ст.119 та ч.1 ст.129 КК України, звільнявся за нереабілітуючими підставами від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.126 КК України, підозрюється у вчиненні нового умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, а також враховуючи тяжкі наслідки завданні злочином, а саме смерть потерпілої ОСОБА_8 18.09.2016 в Ямпільської ЦРЛ та значний суспільний резонанс викликаний вказаним злочином, є підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, згідно характеристики Гальжбіївської сільської ради від 16.09.2016 року в сільську раду неодноразово надходили усні звернення від жителів громади про негативну поведінку ОСОБА_4 , що свідчить про негативну соціальну спрямованість останнього. На утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб ОСОБА_4 немає. З наведених підстав, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж взяття під варту, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України. У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, просить обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Сторона кримінального провадження слідчий Ямпільського ВП Могилів-Подільского ВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 клопотання підтримав. Просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав. Зазначив, що за сукупністю всіх ризиків є підстави для зміни міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою. Пояснив, що після застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, йому було оголошено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, тобто змінився характер і тяжкість злочину. Просить змінити міру запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 з домашнього арешту на тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 суду пояснив, що дійсно він повністю виконує покладенні на нього обов`язки, постійно з`являється на виклики слідчого. Просить не змінювати йому міру запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 вказав, що тримання під вартою є винятковим, найсуворішим запобіжним заходом. Заборони для обрання такого запобіжного заходу викладені у частині 2 статті 183 КПК і знехтувати ними суддя не вправі. Для того, щоб суд обрав підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, прокурор повинен довести низку обставин. Саме прокурор повинен надати суду беззаперечні докази наявності хоча б одного ризику, а не просто заявляти, що на підзахисного є багато скарг, злочин має резонансний характер, підзахисний має намір переховуватись від слідства, знищити докази, вплинути на свідка. У даному випадку прокурором цього не доведено, тому суд не має підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Сам факт вчинення особою злочину, навіть особливого тяжкого, не є підставою застосування запобіжного заходу. Тримання під вартою - це найбільш вигідний для слідства та прокуратури запобіжний захід. Підозрюваний, перебуваючи під вартою, дуже обмежується у виборі адвоката та у часі спілкування з ним. Підозрюваний позбавляється можливості самостійно збирати докази своєї невинуватості. Сам час перебування у слідчому ізоляторі викликає у людини психологічний шок та дискомфорт. Правоохоронці мають можливість тиснути на підозрюваного з неправомірними вимогами визнання провини, або проводити у камері з ним якісь оперативні заходи. Пункт (b) ч.1 ст.5 Європейської Конвенції з прав людини дозволяє позбавлення волі у випадку: законного арешту або затримання особи за 1) невиконання законного припису суду або 2) для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. В конкретному випадку слідчий у клопотанні про зміну запобіжного заходу використовує шаблонні формулювання, не підтверджені матеріалами справи, обмежується зачитуванням фабули злочину, описуванням тяжкості вчиненого злочину, тяжкістю покарання за вчинений злочин, загальні дані про особу, відсутність постійного місця роботи, стабільного прибутку, резонансність злочину. Вказав, що хотілось би зазначити, що навіть найлегший запобіжний захід, яким є особисте зобов`язання, повинен встановлюватись слідчим суддею тільки після того, як органом досудового розслідування буде доведена обґрунтованість підозри, встановлена наявність ризиків, визначених у ч.1 ст.177 КПК, а не встановлюватись автоматично, після оголошення особі про підозру. Просить суд відмовити у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Заслухавши думку як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, суд приходить до наступного:

Згідно зі змістом ст.ст.131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10)наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно ч.1 ст.200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно ч.2 ст.200 КПК України у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Посилання сторони обвинувачення на те, що підозрюваний ОСОБА_4 був раніше засуджений, суд не може брати до уваги, оскільки дані обставини враховувалися судом при обрані 19 вересня 2016 року запобіжного заходу ОСОБА_4 . Також, судом при обрані запобіжного заходу ОСОБА_4 19.09.2016 року враховувалася характеристика останнього, та те, що на нього надходили усні скарги від жителів села.

Посилання на те, що 10 листопада 2016 року, тобто після обрання ОСОБА_4 міри запобіжного заходу, Гумовському повідомлено про зміну про підозру, суд не вважає переконливим доказом того, що є підстави для зміни раніше обраної міри запобіжного заходу, так як стороною обвинувачення раніше зазначалося про те, що потерпіла ОСОБА_8 померла.

Оскільки, стороною обвинувачення не надано доказів суду про існування передбачених ч.2 ст.200 КПК УКраїни обставин, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 184, 193, 200 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволені клопотання слідчого Ямпільського відділення поліції Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий слідчий суддя ОСОБА_1