Справа № 309/3876/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2016 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 20.10.2014 року по кримінальному провадженні №11-кп/777/191/16 щодо ОСОБА_8 за п. п. 4, 7, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 - п. п. 1, 4, 7, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст.125 та ч.1 ст.263 КК України.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Драгово Хустського району, мешканець АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючий, одружений, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, судимий 20.11.1996 року за ч.2 ст. 213, ч.2 ст. 80, ч.1 ст. 170, ст.94 КК України ( 1960 року) на 12 (дванадцять) років позбавлення волі; 12.07.2007 року за ч.1 ст.296 КК України до 03 (трьох) років позбавлення волі; 13.06.2014 року за ч.1 ст. 121 КК України до 07 (семи) років позбавлення волі, засуджений:

- за п. п. 4, 7, 13 ч.2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 15, п. п. 1,4,7,13 ч.2 ст.115 КК України на 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

- за ч.1 ст.263 КК України на 07 (сім) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.71 КК України за сукупності вироків шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 13.06.2014 року у виді 07 (семи) років позбавлення волі більш суворим покаранням у виді довічного позбавлення волі остаточно до відбування обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі та штрафу у розмірі 850 грн..

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу постановлено виконувати самостійно.

-2-

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено рахувати з 10.06.2014 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 200 000 ( двісті тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 8 569,19 грн. за проведення молекулярно генетичної експертизи №10/283 від 31.07.2014 року; судово балістичної експертизи №16/567 від 18.06.2014 року; судово балістичної експертизи № 16/573 від 28.08.2014 року; судово балістичної експертизи №16/575 від 28.08.2014 року; дактилоскопічної експертизи №72 від 16.06.2014 року.

Речові докази вилучені при обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 належний йому одяг, а саме піджак, сорочка, штани, пара шкарпеток, пара чобіт, три кухонні ножі, фрагмент лінолеуму з підлоги, які відповідно до постанови слідчого від 20.09.2014 року визнані речовими доказами в кримінальному провадженні №0000538 від 10.06.2014 року, і які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області відповідно до ст.100 КПК України постановлено знищити.

Речові докази вилучені при обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 мисливську гвинтівку моделі «ИЖ ЗК» із серійним номером НОМЕР_1 , мисливський патрон та гільзу 16 калібру до гладкоствольної вогнепальної зброї, які відповідно до постанови слідчого від 10.06.2014 року визнані речовими доказами в кримінальному провадженні №0000538 від 10.06.2014 року, і які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання зброї Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області згідно квитанції 24/14 від 10.09.2014 року відповідно до ст.100 КПК України постановлено - конфіскувати.

Речові докази вилучені при обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 - 20 набоїв та 2 гільзи, калібру 5,45 мм., які відповідно до постанови слідчого від 23.06.2014 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000538 від 10.06.2014 року, і які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання зброї Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області згідно квитанції 20/14 від 14.07.2014 року відповідно до ст.100 КПК України постановлено - конфіскувати.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчинені кримінальних правопорушень при таких обставинах.
Так, ОСОБА_8 09.06.2014 року, близько 23 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із власником будинку - ОСОБА_11 , завдав потерпілому декілька ударів затиснутою в кулак рукою в обличчя та по іншим частинам тіла, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді рани лівої скроневої ділянки, синців правої та лівої орбітальних ділянок, верхньої третини лівого плеча по зовнішній поверхні та правого плеча внутрішній поверхні, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 426 від 16.06.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не зупиняючись на цьому та продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_8 , будучи засудженим за вироком Закарпатського обласного суду від 20.11.1996 року до 12 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ст. 94 КК України 1960 року, 10.06.2014 року, близько 01 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння,

-3-

діючи умисно, з метою вбивства двох осіб, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, прагнучи самоутвердитися способом демонстрації грубої фізичної сили і повторно зазнати відчуттів, пов`язаних із убивством людини, пошкодивши вікно спальної кімнати, проник в будинок АДРЕСА_3 , де проживали подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_6 із двома малолітніми дітьми.

Розбудивши подружжя, ОСОБА_8 , умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх кримінальну караність та наслідки у вигляді смерті двох осіб, бажаючи настання саме таких наслідків, тримаючи в руках два кухонні ножі та погрожуючи ними вбивством, принижуючи гідність потерпілих, примусив ОСОБА_12 та ОСОБА_6 стати перед ним на коліна та завести руки за голову. Після чого, ОСОБА_8 з особливою жорстокістю в присутності дружини, яка, знаходячись у одній кімнаті, бачила вбивство свого чоловіка та просила ОСОБА_8 припинити насильницькі дії, усвідомлюючи, що такими діями завдав ОСОБА_12 множинні, не менше чотирнадцяти, ударів взутими в чоботи на жорсткій підошві ногами в область розташування життєво важливих органів потерпілого, а саме по голові, у грудну клітку, в область черевної порожнини, зваливши потерпілого на підлогу, пересуваючи його по кімнаті і продовжуючи наносити йому удари, а також один удар клинком ножа у середню третину правого стегна по задній поверхні, чим завдав потерпілому особливі моральні та фізичні страждання і припинив насильницькі дії тільки тоді, коли побачив, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 помер на місці події.

Відповідно до висновку судово медичної експертизи №71 від 10.07.2014 року смерть ОСОБА_12 настала внаслідок тупої травми голови та тулуба, яка супроводжувалася переломом тіла грудини, перелом кісток носа й ускладнилася субарахноїдальним крововиливом, забоєм, набряком речовини головного мозку, що і явилося безпосередньою причиною смерті.

Своїми умисними насильницькими діями ОСОБА_8 , спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під м`які покриви голови, крововиливу під м`язкові оболонки, дрібнокрапкових крововиливів в речовину головного мозку, перелому тіла грудини, перелому кісток носу, ран у ділянках лівої брови, лівої та правої акулової ділянок, скроневої ділянки зліва, чола по центру, верхньої повіки правого ока, правої вушної раковини, трьох ран верхньої губи, двох ран підборіддя, рани в середній третині правого стегна по задній поверхні, садин чола по центру, середньої третини лівого стегна по зовнішній поверхні, синців чола справа, чола зліва з переходом в ліву акулову ділянку, правої орбітальної ділянки з переходом на праву щоку, лівого ліктьового суглобу по зовнішній поверхні, правої вушної раковини, верхньої губи, підборіддя, передньої черевної стінки справа, правого плеча суглобу по передній поверхні, в проекції грудини.

Тілесні ушкодження у вигляді ран, саден, синців мають ознаки легких тілесних ушкоджень; у вигляді перелому кісток носа мають ознаки легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я; у вигляді перелому грудини мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості; у вигляді субарахноїдального крововиливу, забою речовини головного мозку мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 ..

Крім того, ОСОБА_8 з особливою жорстокістю в присутності дружини, яка, знаходячись в одній кімнаті, бачила вбивство свого чоловіка, усвідомлювала спрямованість умислу ОСОБА_8 та просила його припинити насильницькі дії, і зберегти життя чоловікові, усвідомлюючи, що такими діями, завдає ОСОБА_6 особливих моральних страждань, з великою силою завдав ОСОБА_12 декілька ударів

-4-

взутими в чоботи на жорсткій підошві ногами по голові, зваливши потерпілого на підлогу. Після чого, бажаючи здійснити умисел, спрямований на позбавлення життя двох осіб, ОСОБА_8 з великою силою завдав ОСОБА_6 не менше п`яти ударів взутими ногами в область розташування життєво важливих органів потерпілої, а саме по голові, та іншим частинам тіла, припинивши свої насильницькі дії у відношенні потерпілої тільки тоді, коли остання знепритомніла, нерухомо лежала на підлозі, вважаючи, що вчинив усі дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_6 і досяг злочинних наслідків у вигляді настання смерті потерпілої.

Своїми умисними насильницькими діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді рани верхньої губи зліва, синців правої та лівої орбітальних ділянок, середньої третини правого плеча по зовнішній поверхні, волосистої частини голови тім`яної ділянки зліва, які відповідно висновку судово медичної експертизи № 425 від 19.06.2014 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, закритої черепно мозкової травми із забоєм головного мозку легкого ступеню, які відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, травматичного субарахноїдального крововиливу, яке згідно висновку вказаної судово медичної експертизи кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, однак смерть ОСОБА_6 не настала і її життя було врятовано завдяки своєчасному наданні потерпілій кваліфікованої медичної допомоги.

Крім того, ОСОБА_8 , у невстановлених осіб та час придбав 22 патрони калібру 5,45 мм., призначені для стрільби із автомата Калашнікова, які приніс додому та незаконно зберігав у належному йому будинку АДРЕСА_2 . Указані патрони були виявлені та вилучені 10.06.2014 року в ході санкціонованого судом обшуку.

Згідно висновку судово балістичної експертизи № 16/567 від 18.06.2014 року, вилучені в ході обшуку будинку ОСОБА_8 - 22 патрони є патронами центрального бою військового зразка 1974 року, калібру 5,45 мм., призначені для стрільби зі зброї відповідного калібру (автомата Калашнікова), виготовлені заводським способом, придані до стрільби та відносяться до бойових припасів.

В апеляційній скарзі та доповнені до неї захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду від 20.10.2014 року скасувати, і призначити новий судовий розгляд щодо ОСОБА_8 в суді першої інстанції. Указує, що досудове розслідування та судове провадження було здійснено за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою. Слідчий не забезпечив ОСОБА_8 захисника після 10.06.2014 року, чим порушив його право на захист. Захисник ОСОБА_8 був забезпечений лише на одну слідчу дію, а закон вимагає забезпечення захисника з моменту набуття особою статусу підозрюваного у вчиненні особливо тяжкого злочину. Слідчий, прокурор та суд не дали належну оцінку дорученню №804 від 10.06.2014 року, з точки зору строку його дії та не застосували наказ Координаційного центру з надання правової допомоги №31 від 25.07.2013 року. ОСОБА_8 з пам`яткою про права підозрюваного був ознайомлений 11.06.2014 року, а повідомлення про підозру за ст. 115 КК України оформлено 10.06.2014 року, що порушило його право на ознайомлення з такими правами. У протоколі допиту від 10.06.2014 року, ОСОБА_8 виявив бажання мати захисника, однак слідчий не виніс постанову про призначення йому такого.

Слідчий при складанні документів, де вказувалося прізвище ОСОБА_8 робив відмітку, про відмову останнього від підпису, однак такі документи підозрюваному на ознайомлення не надавались. Суд не вручив обвинуваченому копію цивільного позову.

-5-

Крім того, прокурор подав суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , який не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення. Реєстр матеріалів не містить даних про всі процесуальні дії, у ньому не відображені всі процесуальні рішення прийняті в ході досудового розслідування, а також не зазначено їх реквізити, зокрема, відсутні реквізити процесуальних рішень, не вказано назви таких рішень, а лише їх зміст.

Також, суд безпідставно визнав обставинами, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та з особливою жорстокістю, і незаконно застосував ст.67 КК України. Усупереч роз`ясненням пленуму ВСУ від 07.02.2003 року, суд у мотивувальній частині вироку не обґрунтував наявність у діяннях ОСОБА_8 кваліфікуючих ознак умисного вбивства, не вказав у чому виявилась особлива жорстокість при вчиненні вбивства.

Суд безпідставно визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.263 КК України, оскільки не встановив на підставі доказів досліджених в судовому провадженні обставини при яких обвинувачений придбавав боєприпаси, час їх придбання. Суд протиправно приписав право власності на будинок, у якому нібито було знайдено боєприпаси ОСОБА_8 , оскільки останній не є власником цього будинку. Боєприпаси ОСОБА_8 як речові докази не пред`являлися для огляду, впізнання, доступ до них не надавався при пред`явленні всіх матеріалів справи й у судовому засіданні не досліджувалися. Протокол обшуку від 10.06.2014 року підписано невідомими особами без зазначення їх прізвищ, а тому вказаний протокол є недопустимим доказом. Ні на досудовому розслідуванні, ні при судовому розгляді не встановлено, що мисливська рушниця належить ОСОБА_8 , і що саме він зберігав її в будинку, факт проживання в якому останнього не встановлена.

Суд дав неправильну оцінку й кваліфікацію діянням ОСОБА_8 , і застосував ст.115 КК України, яка не підлягала застосуванню. Суд установив відсутність у ОСОБА_8 причин і мотиву вбивати ОСОБА_6 , однак при цьому зробив висновок про існування умислу в останнього саме на вбивство, що є суперечністю у вироку. Суд послався на покази потерпілої ОСОБА_6 , однак не перевірив покази потерпілої щодо моменту втрати неї свідомості. Установлено, що ОСОБА_8 припинив свої насильницькі дії щодо ОСОБА_6 лише тоді, коли остання знепритомніла, однак при цьому суд не обґрунтував з якого джерела доказів ним зроблено такий висновок, оскільки свідків на місці не було, а потерпіла була без свідомості. Не правильно кваліфіковано діяння ОСОБА_8 за ст.15 КК України, оскільки не доведено умисел останнього на вбивство ОСОБА_12 та ОСОБА_6 ..

При призначенні покарання обвинуваченому за інкримінований злочин щодо ОСОБА_6 , суд не застосував ч.3 ст.68 КК України. У мотивувальній частині вироку суд не навів відомостей про час та місце вчинення злочину щодо ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що є істотним порушенням. Суд не послався на жодний доказ того, що саме ОСОБА_15 наніс легкі тілесні ушкодження ОСОБА_11 , і при цьому перебував в алкогольному сп`янінні, і безпідставно кваліфікував діяння обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України.

Матеріали провадження не містять витягів є ЄРДР про внесення відомостей до цього реєстру про кримінальні правопорушення, що може вказувати на невнесення відомостей у ЄРДР, а проведення слідчих і розшукових дій до внесення таких відомостей до ЄРДР заборонено та призводить до визнання доказів недопустимими. Матеріали провадження також не містять протоколу автоматичного розподілу справи між суддями відповідно до ст.35 КПК України, що може вказувати на незаконний склад суду, який розглядав провадження. Також указує, що ОСОБА_8 не був присутній

-6-

при оголошенні при вироку. Оголошення вироку є стадією судового розгляду, а тому в захисту є підстави стверджувати, що судове провадження було здійснено за відсутності обвинуваченого.

Також указує, що суд послався у вироку на недопустимі докази, а саме: у протоколі огляду місця події від 10.06.2014 є виправлення в частині впакування трьох зішкрябів у паперовий конверт, який заклеєно. У вказаному протоколі на сторінках з 1 по 5 містяться підписи невідомих осіб, у той час як підписи понятих на цих сторінках відсутні. У протоколі не зазначено, що до нього додається будь яка схема, а в матеріалах провадження є така, не підписана понятими. Також не зазначено, які саме фотографії ( в яких кімнатах, яких об`єктів фотографування) були зроблені, ким і в якій кількості. У матеріалах провадження немає відомостей, що ілюстративні таблиці є роздруківкою саме тих фото, які нібито були зроблені під час огляду місця події від 10.06.2014 року. Із протоколу обшуку від 10.06.2014 року не вбачається, яка особа проводила обшук. Сторінку № 3 протоколу підмінено на ще одну сторінку № 2, яка не має зв`язок із текстом, який знаходиться на попередній сторінці. Протокол підписано невідомими особами без вказівки прізвищ та ініціалів. Обшук був проведений без захисника.

Відбір зразків крові від ОСОБА_8 10.06.2014 року проводився без участі захисника. У постанові про призначення судово медичної експертизи від 10.06.2014, слідчий не зазначив про надання експерту матеріалів кримінального провадження й такі експерту не надавалися, і ним не використовувалися під час проведення експертизи трупа.

Крім того, висновок експертизи № 71 від 10.06.2014 не відповідає вимогам законодавства України, у ньому не зазначено, вищу медичну освіту, науковий ступінь, вчене звання експерта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта; вік померлого, документ, що посвідчує особу, методи та методики; прізвище, ім`я та по батькові тієї особи, яку було попереджено про кримінальну відповідальність. У висновку експерта № 71 від 10.06.2014 зазначено, що вона розпочата о 09 год., що суперечить відомостям, які внесені у протокол огляду місця події від 10.06.2014, де зазначено, що огляд в тому числі трупа ОСОБА_12 закінчено о 09 год. 20 хв..

Висновок додаткової судово медичної експертизи № 71 від 21.08.2014 не містить дослідної частини, чим порушено вимоги 4.14, 4.15 Інструкції про проведення судово медичної експертизи. У висновку судово медичної експертизи № 425 від 19.06.2014 не вказано використані експертом методики. Суд безпідставно не дав оцінку направленню ОСОБА_8 на госпіталізацію в психіатричну лікарню.

Крім того, судом першої інстанції в підготовчому судовому засіданні обвинуваченому не вручалася пам`ятка про його права та обов`язки. Обвинуваченому не роз`яснювалися його права, у тому числі право відводу суду, секретарю судового засідання та прокурору, право на розгляд справи судом присяжних, чим було порушено ч.1 ст.384 КПК України. Суд не вирішив заявлений обвинуваченим 17.10.2014 відвід, чим порушено ст.81 КПК України.

Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на підтримання доповненої апеляційної скарги, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги,

-7-
пояснення потерпілої та представника потерпілого, які вважають вирок законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що доповнена апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зі змістом ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000538 від 10.06.2014 року не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містять формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті зазначено лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування та міститься вказівка на те, що ОСОБА_8 саме підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 4, 7, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 - п. п. 1, 4, 7, 13 ч. 2 ст.115, ч. 1 ст.125 та ч.1 ст.263 КК України. Також , у реєстрі матеріалів досудового розслідування не відображені всі процесуальні рішення прийняті в ході досудового розслідування.

-8-
Таким чином, прокурором відповідно до вимог кримінального процесуального закону не висунуто ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень.
Доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 про те, що обвинуваченому не роз`яснювалося право на розгляд справи на судом присяжних, чим було порушено ч.1 ст.384 КПК України, колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

Ст. 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст.63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.
Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи кримінального обвинувачення. Зазначену норму імплементовано в національне законодавство України, і вона міститься в ст.21 КПК України.
Інкримінований обвинуваченому ОСОБА_8 злочин, передбачений п. п. 4, 7, 13 ч.2 ст.115 КК України, відповідно до ч.5 ст.12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за які встановлено найбільш суворий вид покарання довічне позбавлення волі.
За ч.3 ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.
Так, у ст. 384 КПК України визначено, що прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. При цьому письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акту, і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду. Суд також зобов`язаний роз`яснити право на розгляд кримінального провадження судом присяжних під час підготовчого судового засідання і в разі, якщо обвинувачений заявить таке клопотання, призначити кримінальне провадження до розгляду саме таким складом суду.
Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватись до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливий.

-9-
Відповідно до вимог ст.7 КПК України кримінальне провадження за формою та змістом має відповідати його загальним засадам, в тому числі такому, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, старший прокурор відділу прокуратури Закарпатської області долучив до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування відповідне роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_8 про його право на суд присяжних.
Однак суд першої інстанції, у ході судового провадження припустився порушення вимог частин першої та другої статі 384 КПК України, оскільки не роз`яснив обвинуваченому його право на розгляд кримінального провадження судом присяжних та особливості такого провадження. Указане слідує з матеріалів кримінального провадження та технічного запису перебігу підготовчого та судового засідання.
Таким чином, колегією суддів встановлено невиконання судом першої інстанції вимог ст.384 КПК України, що відноситься до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та є безумовною підставою для скасування ухваленого в даному кримінальному провадженні судового рішення.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції не вирішив заявлений обвинуваченим 17.10.2014 відвід суду, чим було порушено вимоги ст.81 КПК України, заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст.81 КПК України питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою судом колегіально, при цьому зміст ухвали, що складається окремим документом, повинен відповідати вимогам ч.1 ст.372 КПК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що заявлений обвинуваченим відвід відповідно до вимог ст.81 КПК України не вирішувався.
Крім того, з журналу судового засідання вбачається, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.81 КПК України не роз`яснив учасникам судового провадження право відводу й не з`ясував, чи заявляють вони кому - небудь відвід, порушивши, таким чином, вимоги ст.124 Конституції України щодо законності, рівності та доступу громадян до правосуддя. Дане порушення є безумовною підставою для скасування вироку й відповідно до п.1 ч.1 ст.415 КПК України є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Згідно п.3 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
За ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

-10-
Колегія суддів уважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційним судом істотним чи неістотним, залежно від обставин кримінального провадження.
Установлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, які перешкодили суду повно, і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому вирок підлягає до скасування.
Оскільки судове рішення скасовується з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, допущених судом першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання, інші доводи апеляційної скарги не розглядаються, а підлягають до ретельної перевірки при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, а виявлені істотні порушення усуненню на стадії підготовчого провадження.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд уважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, під час якого слід урахувати висновки Верховного Суду України з приводу застосування ст.384 КПК України, викладені в постанові від 25.06.2015 №5-111кс15, які згідно з положенням ч.1 ст. 458 цього Кодексу є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, котрі застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону належить ретельно перевірити докази надані сторонами, і ухвалити законне, обґрунтоване й справедливе судове рішення.
Таким чином, апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають до часткового задоволення.
Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_9 про те, що слідчий не забезпечив ОСОБА_8 захисника після 10.06.2014, чим порушив його право на захист, позаяк з матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою слідчого СВ Хустського МВ УМВС України було залучено захисника ОСОБА_16 для захисту законних прав та інтересів ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування ( т.2 а. к.п. 65).

Одночасно, апеляційний суд, ураховуючи тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів, дані про його особу, фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі доведеності його вини, з метою запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, уважає за необхідне залишити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

-11-
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 20.10.2014 року щодо ОСОБА_8 за п. п. 4, 7, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 - п. п. 1, 4, 7, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст.125 та ч.1 ст.263 КК України скасувати, і призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишити - тримання під вартою, продовживши його строк до 18.11.2016 року.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: