АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представника потерпілої ОСОБА_12 ОСОБА_13 ,

представника ОСОБА_14 ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_16 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого району м. Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_13 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_12 , про накладення арешту на нерухоме майно у кримінальному провадженні № 0001789.
В обґрунтування свого рішення слідчий суддя вказав, що арешт може бути накладено на майно обмеженого кола осіб, а саме підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а враховуючи, що в ході розгляду поданого клопотання адвоката ОСОБА_13 не надано доказів належності спірної квартири конкретно визначеній особі і віднесення такої особи до указаного переліку осіб, до яких можуть бути вжиті такі заходи забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Підстав для задоволення клопотання і накладення арешту за висновком слідчого судді не встановлено.
На вказану ухвалу в інтересах ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_16 , який просив скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання про накладення арешту, подане адвокатом ОСОБА_13 .
В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_16 вказав на те, що відмова слідчого судді в задоволенні клопотанні про накладення арешту на нерухоме та заборони на його відчуження майно є безпідставною та незаконною. Вказує, що всупереч доводам ухвали слідчого судді в клопотанні наведені підстави для необхідності накладення арешту на вказане майно. Крім того зазначає, що ОСОБА_12 нікого не уповноважувала укладати договір іпотеки, що призвело у подальшому до незаконного задоволення вимог іпотеко держателя, які були укладені поза волею ОСОБА_12 . Також на думку представника слідчий суддя неповно з`ясував обставини по справі, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, у результаті чого залишилися недослідженими обставини для ухвалення клопотання для накладення арешту.
Не погодившись з апеляційною скаргою заперечення подав представник ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_15 .
В запереченнях просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що ОСОБА_14 є законним власником квартир з 11 липня 2015 р. на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Вказує на те, що на момент звернення адвоката з клопотанням про накладання арешту ОСОБА_14 про підозру не повідомлено, не встановлено розміру завданої шкоди. Вважає, що накладання арешту, обмежує право власності та користування вказаною квартирою.
Під час апеляційного розгляду представник потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_13 підтримав доводи апеляції та просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання представника потерпілої та накласти арешт на нерухоме майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження.

Представник ОСОБА_14 ОСОБА_17 заперечувала проти доводів апеляції та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Прокурор прохав задовольнити апеляцію представника потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_16 .

В судових дебатах учасники процесу підтримали такі ж позиції.
Заслухав доповідь судді, дослідивши та перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, вислухавши думки учасників судового розгляду, колегія суддів прийшла до наступного.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Приймаючи рішення про арешт майна, суд першої інстанції повинен керуватись вимогами ст. ст. 167, 170 КПК.
Відповідно до вказаних норм процесуального закону, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині третій статті 167 цього Кодексу.
Про наявність таких підстав свідчать дані про сукупність підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Арешт майна також можливий у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні.
Арешт може бути застосовано до майна третіх осіб, з урахуванням частини другої цієї статті.
Під час перевірки наданих матеріалів встановлено, що слідчим суддею вказаних вимог закону не дотримано.
Як вбачається з наданих органом слідства матеріалів, квартира АДРЕСА_1 ,що належала ОСОБА_12 на підставі праві власності, вибула з її незаконного володіння на підставі сфальсифікованої довіреності, начебто підписаної ОСОБА_12 на ОСОБА_18 у присутності Завіряючого офіцера ОСОБА_19 09.10.2014 року та апостилізовано у місті Нікосія постійним секретарем Міністерства юстиції та громадського порядку, а також підписаний окружним нотаріусом ОСОБА_20 .
Згідно відповіді адміністрації округа Ларнаки Міністерства внутрішніх справ республіки Кіпр, г-н. Панайотіс Авраам служив Завіряючим офіцером з 31.01.1997 року по 02.05.2014 рік та повернув відповідну особисту печатку 19.05.2014 року, тобто через п`ять місяців 09.10.2014 року бути присутнім при складанні довіреності на ім`я ОСОБА_18 , не міг.

На запит ОСОБА_12 Міністерством Юстиції та Громадського Порядку республіки Кіпр повідомлено, що після проведеної перевірки в архіві департаменту Міністерства Юстиції та Громадського Порядку республіки Кіпр встановлено, що документи не є достовірними, та зазначено, що г-жа Марія Міртзу звільнилася з займаної посади у Міністерстві Юстиції та Громадського Порядку з 31.07.2012 року. Відтиск її печатки в архіві не має ,а дати та реєстраційні номери в архіві були шестизначні, а не п`ятизначні. Також розміри печаток, які наданні, значно більше оригіналів, та як виявлено, повна печатка «апостиль» - є фальсифікацією.

З наданих матеріалів видно, що 23 жовтня 2015 року ОСОБА_18 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4ст.190, ч.4 ст. 358 КК України. Так підозрювана ОСОБА_18 під час допитів не заперечувала вказані факти та підтвердила, що переоформлювала майно за підробленими документами, здійснювала вказівки приватного нотаріуса ОСОБА_21 щодо вчинення протиправних дій, пов`язаних з нерухомістю.
В апеляційному суді прокурор ОСОБА_10 пояснив, що він особисто проводить кримінальне провадження і за даними ОДС, ОСОБА_12 не уповноважувала ОСОБА_22 укладати договори іпотеки, адже це призвело в подальшому до незаконного задоволення вимог іпотеко держателя від 10, 31 березня 2015 року, 11 червня 2015 року, які були укладені поза волею ОСОБА_12 шляхом використання підроблених довіреностей на її ім`я.
Також ОСОБА_10 пояснив, що особисто в червні 2015 року допитував ОСОБА_12 в м. Києві, яка прибула з Кіпру для допиту під особистою охороною, оскільки її життю загрожує небезпека, та підтвердив, що на теперішній час ОСОБА_12 є живою, мешкає на Кіпрі, а надана довідка про її смерть не відповідає дійсності.
Проте, що ОСОБА_12 є живою адвокатом ОСОБА_13 в апеляційний суд надано підтверджуючи документи, і в колегії суддів не має підстав для сумніву в їх недійсності. Що стосується наданої копії довідки про ніби то смерть ОСОБА_12 , то за даними фактом проводиться прокурорська перевірка.
Вказані дані свідчать про те, що невстановленими особами було протиправно здійснено відчуження нерухомого майна шляхом шахрайства та використання підробних документів.
Надані представником потерпілої дані приводять колегію суддів до висновку про те, що житлове приміщення є предметом злочину, заволодіння яким є метою для одержання неправомірної вигоди. Тому наведені обставини являються підставами для накладення арешту на вказане майно.
Посилання представника ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 та висновки слідчого судді про те, що відсутні особи яким пред`явлено про підозру і на те, що вказана квартира не відповідає критеріям ст.167 КПК України, на переконання колегії суддів, є безпідставне оскільки житлове приміщення віднесене до доказу по кримінальному провадженню, саме арешт може стати перешкодою для подальшого відчуження вказаного нерухомого майна із володіння законного власника. Крім того, із суті ст. 170 КПК вбачається, що особами, на майно яких може бути накладено арешт є не тільки підозрюваний, обвинувачений чи засуджений, а й треті особи.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо доказів, що вказана квартира була предметом злочину, використана як знаряддя, чи набута в результаті злочинної діяльності.
Отже, з наведеного витікає, що слідчим суддею не були дотримані вимоги процесуального закону при прийнятті рішення про відмову у накладенні арешту на майно, допущено невідповідність висновків суду, однобічність та неповноту, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню.
Колегія суддів вважає, за необхідне апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_16 задовольнити частково, та накласти арешт на вказану квартиру.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_16 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Дніпропетровська від 10 серпня 2016 року скасувати.
Постановити нову, якою задовольнити клопотання представника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 про накладення арешту на квартиру.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження у будь який спосіб, здійснення будь якої реєстрації вказаної квартири.
В іншій частині клопотання адвоката ОСОБА_16 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду: