АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006194 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
20.02.2007 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186 К України до позбавлення волі строком на 5 років;
16.03.2010 року Голосіївським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2013 р. звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 8 місяців 1день,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. ст. 81, 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.03.2010 року та за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_5 покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання відраховано з 27.07.2014 року. Згідно ухвали про виправлення описки від 13 квітня 2016 року (а.с.171-172 т.3), строк відбуття покарання відраховано з 26.07.2014 року.
Згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення та тримання його під вартою з 27.07.2014 року по 24.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 на підставі п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості і вичерпання можливості їх отримання.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вирок суду постановлено внаслідок неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зокрема посилається на те, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.07.2014 р. (арк. 56-58 Т. 1), як єдиний доказ обвинувачення, є недопустимим доказом, оскільки проведений без участі ОСОБА_5 , який на той час уже був затриманий, що порушило його право на захист.
Також вказує на відсутність предмету злочину золотого ланцюжка, який нібито було викрадено, без доведення його наявності у потерпілого перед тим.

За вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що 26.07.2014 року приблизно о 17.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи по проспекту Червонозоряному, 121 в м. Києві, переслідуючи корисливу мету на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, підійшов зі спини до ОСОБА_8 , який на той час знаходився на зупинці громадського транспорту, розташованої за вищевказаною адресою та, незважаючи на присутність сторонніх осіб, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого зірвав з його шиї золотий ланцюжок вагою 21 г., вартістю 3500 гривень.
Відкрито заволодівши вищевказаним майном та маючи реальну можливість розпоряджатися ним на свій розсуд, ОСОБА_5 почав бігти з місця вчинення злочину, незважаючи на гучні крики потерпілого, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 3500 грн. У подальшому був затриманий сторонніми особами, які перебували поряд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення:
обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити;
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності, які досліджені судом та докладно наведені у вироку, яким надана належна оцінка.

Так, в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 безпосередньо підтвердив, що ОСОБА_5 є саме тією особою, яка 26 липня 2014 року приблизно о 17 годині на зупинці громадського транспорту по проспекту Червонозоряному, 121 у м. Києві зірвала з його шиї золотий ланцюжок, вартістю 3500 грн. і почала тікати, але на його крики ОСОБА_5 затримали громадяни, які почали його одразу переслідувати і наздогнали. Він його запам`ятав за тілобудовою, одягом, стрижкою.

Показання потерпілого щодо опису викрадача підтверджуються протоколом затримання ОСОБА_5 , як особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 27.07.2014 року (арк. 42-44 т. 1), протоколом огляду місця події від 26.07.2014 р. (арк. 13-15 т. 1), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.07.2014 р. (арк. 56-58 т. 1), згідно якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_5 як особу, що заволоділа його золотим ланцюжком.

Колегія суддів не убачає підстав піддівати сумніву правдивість показань потерпілого, оскільки його показання є послідовними, підтверджуються іншими доказами дослідженими судом першої інстанції, а до цього потерпілий не мав з обвинуваченим ніяких неприязних стосунків та не має підстав його оговорювати.

Безпідставними є посилання апеляційної скарги на недопустимість як доказу протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.07.2014 року, через проведення впізнання за фотознімками при наявності затриманого ОСОБА_5 , оскільки ця слідча дія проведена відповідно до вимог ч.6 ст. 228 КПК України, яка не містить заборони впізнання за фотознімками при наявності особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.
Необґрунтованими є посилання апеляційної скарги на відсутність предмету злочину золотого ланцюжка, який було викрадено у потерпілого, як на доказ його відсутності перед викраденням, оскільки його наявність підтверджується як показаннями потерпілого, які визнані достовірними, так і сукупністю об`єктивних обставин, які вказують на його викрадення, а саме спосіб заволодіння, поведінка обвинуваченого після викрадення золотого ланцюжка швидка втеча після зривання з шиї потерпілого, та розпорядження викраденим під час його переслідування сторонніми особами з метою уникнення відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав показання потерпілого та досліджені докази належними та допустимими, будь-яких порушень кримінального-процесуального закону суд першої інстанції при цьому не допустив.

Аналіз зібраних доказів в їх сукупності свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги як щодо недоведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину відносно потерпілого, так і безпідставність посилань апеляційної скарги на необґрунтованість, неправильність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення права обвинуваченого на захист.

Не встановлено колегією суддів і порушень вимог кримінально-процесуального закону, які вплинули на правильність ухвалення вироку чи давали підстави для його скасування або зміни.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Покарання ОСОБА_5 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів. При цьому, суд першої інстанції, з відображенням цього у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого засудженими злочину, особу винного та його характеристики.

Частиною п`ятою статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що по даному кримінальному провадженню ОСОБА_5 був затриманий 26 липня 2014 року та утримувався під вартою у подальшому в Київському СІЗО.
З урахуванням вищенаведеного та керуючись вимогами п. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів вважає, що до строку покарання призначеного ОСОБА_5 за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року, слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 26 липня 2014 року по 7 вересня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Оскільки на даний час ОСОБА_5 відбув призначене йому покарання, він підлягає звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі та звільненню з-під варти у залі суду.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зарахувати ОСОБА_5 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 26 липня 2014 року по 7 вересня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку з його відбуттям.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти у залі суду.
Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_5 з моменту отримання її копії.

Судді:

___________________ __________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

ЄУНС 752/15259/14-к,
№ апеляційного провадження 11-кп/796/1078/2016
Головуючий у суді 1 інстанції: ОСОБА_9 ,
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1