Справа № 206/4397/16-к
Провадження № 1-кп/206/216/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" вересня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді- ОСОБА_1
за участю секретаря- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000784 від 26.06.2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з загально-середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
20.02.2015 року Кіровським районним судом
м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив і маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість та будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням під час випробувального терміну повторно вчинив аналогічний злочин проти власності за наступних обставин:

24.06.2016 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 перебуваючи на території садового товариства «Петрівка», яке розташовано в ж/м «Ігрень» в Самарському районі м. Дніпро займались пошуком підробітку.

Того ж дня (24.06.2016 року), близько 10 години 10 хвилин ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, побачивши відкриту хвіртку дачної ділянки № НОМЕР_1 садового товариства «Петрівка», зайшов на огороджену територію вказаної ділянки. Знаходячись на території подвір`я вищевказаної дачної ділянки, яке розташовано в ж/м «Ігрень» в Самарському районі м. Дніпро, ОСОБА_4 виявив залишений без нагляду металобрухт виду Н 501, вагою 78 кг., що належить ОСОБА_7 . Враховуючи складність здійснення крадіжки ОСОБА_4 покинув територію вищевказаної дачної ділянки.

Перебуваючи біля дачної ділянки АДРЕСА_2 та розуміючи, що самостійно не в змозі буде викрасти та винести вказаний металобрухт, ОСОБА_4 вирішив покликати на допомогу ОСОБА_6 , при цьому не повідомивши останнього про дійсні наміри своїх дій.

Так, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що проживає за вказаною адресою, а саме: АДРЕСА_2 , та має намір перенести й продати металобрухт, що перебуває на подвір`ї та потребує його допомоги. ОСОБА_6 , будучи введеним в оману та не розуміючи справжніх злочинних дій ОСОБА_4 , погодився допомогти останньому.

Далі, приблизно о 10 годин 15 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 , якого він ввів в оману стосовно наміру своїх дій, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, через хвіртку зайшов на огороджене подвір`я дачної ділянки АДРЕСА_2 , тим самим проник у сховище та викрав металобрухт виду Н 501, вагою 78 кг., що належав ОСОБА_7 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з допомогою ОСОБА_6 , який не усвідомлював незаконність здійснюваних ним дій, виніс із території дачної ділянки АДРЕСА_2 металобрухт виду Н 501 вагою 78 кг., що належав ОСОБА_7 та з місця скоєння злочину зник, у подальшому, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/12.1/1625 від 26.07.2016 року ОСОБА_7 заподіяно майнову шкоду у розмірі 282,36 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 спочатку вину у пред`явленному обвинуваченні визнав частково показавши, що умисел на заволодіння чужим майном виник у нього після того, як він пройшов на дачну діялнку, однак у подальшому свою вину у скоєному злочині визнав повністю, підтвердив усі фактичні обставини, викладені в установчій частині вироку, та показав, що він з ОСОБА_6 ходив винайматись на роботу по дачних ділянках та одного разу вмовив останнього зайти на дачну ділянку, повідомивши ніби-то вона належить йому та запропонував винести звідти металобрухт та здати його.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за її відсутності.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники судового процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, крім того враховуючи положення п. 22 ППВС України "Про судову практику у справах про злочини проти власності" № 10 від 06.11.2009 року, в якому визначено, що суди повинні мати на увазі вирішуючи питання про наявність у діях винної особи кваліфікуючої ознаки з прониненням у сховище, повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у сховищі та коли в неї виник умисел на заволодіння майном, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у сховище, вчинена повторно, оскільки в судовому засіданні встанолено, що намір на скоєння крадіжки (таємного заволодіння чужим майном) виник у ОСОБА_4 до його проникнення на дачну ділянку.
При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття у вчиненому правопорушенні.
До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України, виходячи з наступного.

Згідно абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

На підставі абз. 7 п. 26 Постанови, у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до абз. 5 п. 8 Постанови застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 у відповідності до п. 5 ст. 72 КК України строк його попереднього ув`язнення з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дня позбавлення волі, вираховуючи з моменту його затримання 20.07.2016 року по день винесення судом вироку - 13.09.2016 року.
Наступне зарахуваня в строк відбування покарання до набрання вироком законної сили має бути проведений місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого буде виконуватись даний вирок, або судом апеляційної інстанції в разі оскарження даного вироку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 314, 369, 371-374 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2015 року і визначити остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання період часу попереднього ув`язнення з 20.07.2016 року до 13.09.2016 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з 20.07.2016 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України 351,84 грн. - витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 6/12.1/1625 від 26.07.2016 року.
Речові докази: металобрухт Н 501 вагою 78 кг., переданий на зберігання ОСОБА_7 , залишити останній за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав , передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1