справа №176/383/15-к,
провадження №1-кп/176/66/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарь ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду кримінальне провадження № 0000132, відомості про яке 10.02.2015 року внесені в ЄРДР по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, інваліда 2 групи, такого, що дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз засудженого вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14.12.2011 року за ч. 2 ст.185, ст.71 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково за ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2014 року на невідбутий строк 7 місяців 12 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

09 лютого 2015 року приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , маючи умисел на крадіжку чужого майна, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, таємно, повторно, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 в цей час знаходиться в коридорі свого помешкання, викрав із господарської сумки останньої гаманець, який не представляє для потерпілої матеріальної цінності, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 950 грн., що належали потерпілій ОСОБА_5 .

Заволодівши викраденим ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 950 грн.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину в пред`явленому йому обвинувачені за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і по суті пред`явленого обвинувачення суду показав, що 09.02.2015 року у вечірній час, знаходячись в квартирі АДРЕСА_4 , яку він із дружиною винаймав у потерпілої ОСОБА_5 , скориставшись тим, що його дій остання не баче, таємно викрав із її гаманця 950 грн., які в подальшому витратив на свої потерби.

Обвинувачений ОСОБА_3 також пояснив, що докази його вини, добуті досудовим слідством, він визнає повністю і не оспорює їх, правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ним не оспорюються.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечували учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає, що винність ОСОБА_3 у вчиненні злочину доказана і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, вчинив новий злочин, по місцю проживання характеризується позитивно , на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває. (арк. кр.провадж.29-30, 33, 34 39, 43, 44)

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щиросердне каяття, часткове відшкодування матеріальної шкоди суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах санкцій частини статті, за якою кваліфіковані його діяння у вигляді позбавлення волі із застосуванням до нього ст.ст. 75, 76 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового та судового слідства не обирався, як і не застосовувались інші заходи забезпечення кримінального провадження по справі.

Речові докази за даним кримінальним провадженням відсутні.

Процесуальних витрати у кримінальному провадженні не має.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, який був визнаний останнім в судовому засіданні у повному обсязі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України, заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_3 на її користь матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, у розмірі 200 грн. 00 коп. підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки завдання потерпілій матеріальної шкоди доведено матеріалами кримінального провадження та повністю визнано обвинуваченим.

На підставі викладеного, керуючись ст.326, ч.3 ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати виннним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два (2) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов"зки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи та з"являтися до кримінально- виконавчої інспекції на реєстрацію.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 200 грн. 00 коп. - в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду ОСОБА_1