Ухвала
іменем україни

17 грудня 2015 року м. Київ

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні заяву захисника засудженого ОСОБА_6 ОСОБА_7 про роз`яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2015 року в кримінальному провадженні №0000818 щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 , відповідно до статті 89 КК України є таким, що судимості не мав,

в с т а н о в и л а:

вироком Святошинського районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за частиною 1 статті 307 КК України на 4 роки позбавлення волі, за частиною 2 статті 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.
Відповідно до статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2-4 частини 1 статті 76 цього Кодексу.

Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, суд апеляційної інстанції 30 березня 2015 року ухвалив новий вирок, яким вирок Святошинського районного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року щодо ОСОБА_10 скасовано. ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 307, частиною 2 статті 307 КК України та йому призначено покарання за частиною 1 статті 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за частиною 2 статті 307 КК України 6 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності, крім житла.
На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності, крім житла.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2015 року вирок Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_6 змінено шляхом виключення з частини 2 статті 307 КК України кваліфікуючої ознаки - повторність збуту наркотичного засобу.
В решті вирок суду апеляційної інстанції залишено без зміни.

У заяві захисник ставить вимогу про роз`яснення вказаної ухвали суду касаційної інстанції, вказуючи, що при виключенні з частини 2 статті 307 КК України кваліфікуючої ознаки повторність, зникають й інші ознаки за цією нормою закону України про кримінальну відповідальність, а отже і неможливе засудження за неї.

Захисник, який належним чином повідомлений про день і час розгляду заяви, в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає її розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення розгляду заяви не надійшло.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення заяви, обговоривши доводи заяви захисника та перевіривши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Так, зі змісту ухвали суду касаційної інстанції слідує, що в абзацах 4-8 мотивувальної частини наведено мотиви прийнятого колегією суддів рішення.

Зокрема, зазначені такі висновки, як: «Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_8 придбав та зберігав з метою збуту 20 липня 2014 року наркотичний засіб вагою 0,357 г, 0,313 г та 0, 252 г, 24 липня 2014 року 0,357 г збув та 0,313 г 12 серпня 2014 року, а 0,252 г наркотичного засобу у нього 13 серпня 2014 року виявлено та вилучено під час обшуку, як і придбаного 13 серпня 2014 року наркотичного засобу вагою 0,229 г та 0,487 г.

Тобто, послідовність перебігу подій надавали суду апеляційної інстанції для висновку, що дії ОСОБА_10 по збуту ним 24 липня та 12 серпня 2014 року наркотичного засобу, обіг якого обмежено, охоплювалися єдиним умислом та такі його дії не можуть містити ознаки повторності.

А отже, ознака повторності щодо збуту ОСОБА_11 24 липня та 12 серпня 2014 року не підлягала застосуванню, у зв`язку з чим колегією суддів виключається. Тоді як, застосування саме частини 2 статті 307 КК України є правильною з огляду на повторність його дій по придбанню та зберіганню наркотичних засобів, обіг яких обмежено, з метою збуту.

Що стосується тверджень касаційної скарги захисника, то колегія суддів не може погодитися, що засудженим було придбано 13 серпня 2014 року наркотичний засіб, що виявлений та вилучений під час обшуку його помешкання, для власного вживання, тобто без мети на його збут, оскільки наданий контракт з КМНЛ «Соціотерапія» від 8 вересня 2014 року ніяким чином не може свідчити про те, що засуджений потребував проходженню лікування від залежності придбаного ним наркотичного засобу та що він його пройшов (т.1 а.п.43).

Водночас, спосіб упакування наркотичного засобу та повторне придбання того ж виду наркотичного засобу та майже тієї ж його кількості, що була збута, у сукупності з відсутністю відомостей про залежність засудженого від них надає колегії суддів стверджувати про їх придбання і зберігання виключно з метою збуту. При тому, що дані матеріалів кримінального провадження, які здобуті органом досудового розслідування та на предмет їх допустимості не оспорюються стороною захисту, також підтверджують факт вчинення засудженим впродовж тривалого часу дій, направлених на незаконний обіг наркотичних засобів».

Враховуючи наведений зміст висновку суду касаційної інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для додаткового його роз`яснення.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що захиснику необхідно відмовити у роз`ясненні ухвали суду касаційної інстанції.

Керуючись статтями 380 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

відмовити захиснику ОСОБА_7 у роз`ясненні ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_6 .

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3