Справа № 515/2820/14-к
Провадження № 1-кп/515/3960/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

09 грудня 2015 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000346 від 28 липня 2014 року відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Татарбунарського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений заявили клопотання про виклик свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В обґрунтування клопотання про виклик ОСОБА_7 захисник зазначив, що оскільки подані прокурором письмові докази містять невідповідності, є необхідність допиту у якості свідка цієї особи, яка працювала на посаді слідчого Татарбунарського райвідділу та здійснювала розслідування цієї кримінальної справи. В обґрунтування клопотання про виклик ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що вказана особа допитувалася у якості свідка під час досудового слідства, була зазначена в обвинувальному висновку, що складався у 2008 році, та може надати показання, що мають значення для розгляду кримінального провадження.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаних клопотань, пославшись на те, що в порядку, передбаченому ст.290 КПК України сторона захисту не відкривала матеріалів, які б підтверджували необхідність допиту вказаних осіб, клопотання про їх допит не подавала, відтак підстав для задоволення клопотань немає. Крім того, прокурор зазначив, що ОСОБА_7 був слідчим органу досудового слідства, здійснював розслідування злочину, обставини вчинення злочину стали відомі йому за наслідком процесуальних дій, відтак його показання вважатимуться показаннями з чужих слів та не можуть бути визнані допустимим доказом згідно з ч.7 ст.97 КПК України.

Вирішуючи заявлені клопотання суд виходить з такого.

Згідно з п.п.15, 19 ч.1 ст.7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження належать, зокрема, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також диспозитивність.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України змагальність передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, при цьому сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК).

Диспозитивність, згідно зі ст.26 КПК України, полягає в тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.42 КПК України обвинувачений, крім іншого, має право вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Згідно з ч.1 ст.65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

За змістом ч.1 ст.134 КПК України слідчий суддя під час досудового розслідування чи суд під час судового провадження має право за власною ініціативою або за клопотанням слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, потерпілого, його представника здійснити судовий виклик певної особи, якщо слідчий суддя чи суд встановить наявність достатніх підстав вважати, що така особа може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.

Відповідно до ч.1 ст.135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно з ч.6 ст.290 КПК України сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч.12 ст.290 КПК).

З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що стороною захисту під час досудового розслідування не надавалися стороні обвинувачення матеріали, які б свідчили про необхідність допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , клопотання про їх допит стороні обвинувачення також не заявлялися, при цьому обвинуваченим та його захисником не обґрунтовано, яке доказове значення можуть мати показання вказаних свідків для судового розгляду кримінального провадження, суд вважає, що підстав для задоволення вказаних клопотань немає.

Відхиляючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про виклик свідка ОСОБА_8 суд також звертає увагу на те, що стороною захисту не надано достовірних відомостей щодо місця її проживання чи іншої інформації, що унеможливлює здійснення судом виклику вказаної особи у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Крім того, суд зазначає, що відповідно ч.1 ст.97 КПК України показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.

За змістом ч.7 цієї статті у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

З урахуванням того, що ОСОБА_7 був слідчим, який здійснював досудове слідство та досудове розслідування у кримінальній справі, що розглядається, не був безпосереднім свідком обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відомості про зазначені обставини отримав під час здійснення процесуальних дій, суд доходить висновку, що його показання як свідка вважатимуться показаннями з чужих слів та не можуть бути визнані допустимим доказом у цій справі, що є додатковою підставою для відхилення клопотання захисника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 22, 26, 97, 290, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотань захисника та обвинуваченого про виклик свідків відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за кримінальним провадженням.

Суддя: