Ухвала

іменем україни

29 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів: при секретарі ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,

розглянувши у судовому засіданні касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, потерпілої ОСОБА_5 та засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001955, за обвинуваченням

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, уродженки с. Гладківка Голопристанського району Херсонської області, що мешкає у АДРЕСА_1, раніше не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК,

за участю прокурора ОСОБА_12,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком місцевого суду залишеним без зміни ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, але не більш як чотири години на день.

Стягнуто на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 202,11 грн, моральної шкоди - 1 000 грн та витрат на правову допомогу - 1 000 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 202,11 грн, моральної шкоди - 2 000 грн та відшкодування витрат на правову допомогу - 1 000 грн.

Також цим вироком вирішені питання щодо судових витрат у кримінальному провадженні.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи винуватості і правильності кваліфікації дій засуджених, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що ухвала апеляційного суду належним чином не мотивована та не відповідає вимогам ст. 419 КПК. Зазначає, що при залишенні вироку місцевого суду без зміни, апеляційний суд не надав обґрунтованих відповідей на всі доводи апеляцій та не навів переконливих мотивів на їх спростування.

Потерпіла ОСОБА_5 у касаційній скарзі просить судові рішення змінити, перекваліфікувати дії засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 125 КК на ч. 2 ст. 127 КК та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років кожному. Стягнути з ОСОБА_7 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 2 279 грн у рахунок витрачених коштів на лікування, 4 000 грн на відшкодування коштів витрачених на правову допомогу та 50 000 грн моральної шкоди. Стверджує, що дії засуджених вона сприймала, як намагання її вбити або як свідоме катування. Вказує на порушення її права на ознайомлення з обвинувальним актом просить урахувати, що засуджені не вжили жодних заходів для відшкодування завданої їй шкоди.

У касаційній скарзі засуджені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 просять скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження за відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення або призначити новий розгляд в суді першої чи апеляційної інстанції. Посилаються на невідповідність вироку суду першої інстанції вимогам ст. 374 КПК, тому що в основу вироку було покладено неналежні та недопустимі докази, а обвинувачення переважно ґрунтується на показаннях потерпілої та її матері, які є заінтересованими особами. Стверджують про безпідставне урахування судом негативних характеристик за наявності в матеріалах провадження документів характеризуючих їх особи з позитивної сторони. Крім того зазначають, що ОСОБА_7 являється інвалідом у зв'язку з чим суд не мав права призначати йому покарання у виді громадських робіт.

На касаційні скарги прокурора та засуджених надійшли заперечення від потерпілої ОСОБА_5, в яких вона стверджує про безпідставність викладених у скаргах доводів, у зв'язку з чим просить залишити їх без задоволення.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнано винними і засуджено за те, що вони 12 липня 2013 року близько 19.00 год, перебуваючи на території присадибної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2, на грунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_5 умисно спричинили останній легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку касаційної скарги прокурора та який заперечував проти задоволення касаційних скарг засуджених та потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 419 КПК у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду належить наводити мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Таким чином закон вимагає від суду проаналізувати усі доводи апеляційної скарги та дати на них мотивовану відповідь.

З огляду на ухвалу суду апеляційної інстанції у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6, ці вимоги закону належним чином не виконані.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із постановленим вироком місцевого суду, засуджені ОСОБА_7 і ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_5 подали апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції. При цьому у апеляціях заявники наводили доводи щодо незаконності рішення у зв'язку з невідповідностю призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених. Зокрема засуджені акцентували увагу на тому, що ОСОБА_7 є інвалідом (посвідчення серії НОМЕР_1), а тому покарання у виді громадських робіт до нього не може бути застосоване. Крім того, засуджені наполягали на об'єктивній оцінці даних про їх особи, зокрема позитивних характеристик виданих Чулаківською сільською радою, а також характеризуючих даних особи потерпілої ОСОБА_5, яка має негативну характеристику за результатами розгляду спільної заяви жителів села Чукаківка на спільному засіданні ради громадськості, жіночої ради, адміністративної комісії від 17 червня 2014 року, оскільки ці документи не отримали жодної оцінки при призначенні їм покарання місцевим судом.

Проте апеляційний суд, залишаючи скарги без задоволення, в порушення вимог ст. 419 КПК в мотивувальній частині ухвали не виклав усіх доводів апеляцій та не навів переконливих підстав, з яких вони визнані необґрунтованими, чим порушив право учасників процесу на об'єктивний та неупереджений розгляд справи в апеляційному порядку.

Наведене свідчить про те, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК, а тому підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду у суді апеляційної інстанції суду необхідно повно, всебічно розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6, перевірити усі наведені в апеляційних та касаційних скаргах доводи та постановити законне, обґрунтоване і умотивоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, потерпілої ОСОБА_5 та засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10