Справа № 130/3194/14-к
Провадження №11-кп/772/115/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника обвинуваченого -адвоката: ОСОБА_8
розглянув «26» січня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.02.2015 року, яким
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого ,
раніше не судимого,
визнано винуватим за ст.185 ч.1 КК України та засуджено до арешту на строк 5 (п`ять) місяців.
Речовий доказ по справі - колесо автомобіля «ВАЗ-21013», яке зберігається у потерпілого ОСОБА_9 , залишено в його користуванні
в с т а н о в и в :
Вироком встановлено, що 18 липня 2014 року у нічний час обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в с.Рожепи Жмеринського району, зайшовши в домогосподарство ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власника будинку, таємно умисно шляхом вільного доступу за допомогою домкрату зняв з автомобіля ВАЗ-2103, який належить ОСОБА_9 , колесо, яке складається з шини та металевого диску, загальною вартістю 550 грн., яке привласнив.
У своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.02.2015 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання на більш м`яке, не пов`язане з позбавленням волі у межах санкції ст. 185 ч. 1 КК України, а саме штрафу.
Свої вимоги мотивує тим, що вирок суду першої інстанції не містить характеризуючи ознак особи засудженого, ні позитивних, ні негативних, судом не враховано, що тяжких наслідків не настало, не витлумачив на користь засудженого його визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди. Крім того, судове засідання проводилось без участі захисника.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без змін; думку обвинуваченого ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу останнього, просили її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 підлягає до задоволення.
До таких висновків апеляційний суд прийшов з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим .

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, провівши судове засідання відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України є правильною і ніким не оскаржується .

Разом з тим, на думку апеляційного суду, вирок в частині призначеного покарання засудженому ОСОБА_7 підлягає зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, суди при призначенні покарання в кожному окремому випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка винила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів… Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам , які вперше вчинили злочини , неповнолітнім особам , які щиро розкаялись у вчиненому , активно сприяли розкриттю злочинів , відшкодували завдані збитки , тощо »

В ч.2 ст.65 КК України зазначено «Особі , яка вчинила злочин , має бути призначено покарання , необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Обираючи підсудному покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а і надання можливості засудженому виправитись , та запобігти вчинення ним нових злочинів .

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд не в повній мірі врахував всі обставини кримінального провадження і дані про особу засудженого, а також спеціальні норми закону, що регламентують вирішення питання призначення покарання зокрема положення ст.65 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ,і про це вказав суд у вироку, ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Також судом не в достатній мірі враховано, що у потерпілого претензій до ОСОБА_7 немає, тяжких наслідків для потерпілого та суспільства не настало. Крім того ОСОБА_7 повністю відшкодував завдану шкоду , є людиною молодого віку.
Змінюючи вирок в частині призначеного покарання, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 і в тій частині, що при вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_7 слід розглядати насамперед можливість застосування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі , зокрема штрафу.

Апеляційний суд вважає, що, застосовуючи до ОСОБА_7 найсуворіший вид покарання, місцевий суд недостатньо вмотивував в цій частині своє рішення, зокрема помилково дійшов висновку про неможливість застосування до ОСОБА_7 такого виду покарання як штраф.
Відповідно до ч.2 ст. 409 КПК України невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого може бути підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 408 КПК України ,суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає ,що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

Вище викладене дає підстави апеляційному суду вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства з застосуванням положень ст..53 КК України, а вирок місцевого суду слід змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.02.2015 року змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (тисяча сімсот) гривень, в дохід держави.
В решті вирок залишити без змін.
На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Згідно ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

с у д д і :

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4