Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
захисникаОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 24 листопада 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківського області від 18 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 квітня 2014 року засуджено:
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 321 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

громадянина України, раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 321 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК України;

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 321 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що протягом 2010 2012 років за обставин, наведених у вироку, він у складі організованої групи з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 незаконно придбали, перевезли, переслали, зберігали з метою збуту та збули без спеціального на те дозволу медичні препарати, заборонені в обігу на території України, які містять у своєму складі отруйні речовини тестостерон та сильнодіючі лікарські засоби метандиєнон і нандролон в особливо великих розмірах.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого ОСОБА_7 , порушує питання про скасування судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд. Зазначає, що судом необгрунтовано визнано ОСОБА_7 винним за кваліфікуючими ознаками вчинення злочину організованою групою та незаконне придбання, перевезення, пересилання, зберігання з метою збуту та збут отруйної речовини тестостерону, оскільки не доведена наявність організованої групи та тестостерон виключений з переліку отруйних речовин, також при призначенні покарання суди безпідставно не звільнили ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягаєчастковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог ст.ст. 362 і 365 КПК України 1960 року суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи апеляції, у тому числі при необхідності і шляхом проведення судового слідства. Згідно зі ст. 377 КПК України 1960 року в своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення і, якщо апеляція залишається без задоволення, зазначити підстави, через які вона визнана необґрунтованою.

В ухвалі апеляційного суду повинні бути проаналізовані і співставлені з наявними у справі і додатково поданими матеріалами всі доводи апеляції і на кожний з доводів дана вичерпна відповідь. Ухвала, що не містить висновків з питань про доведеність або недоведеність обвинувачення, кваліфікацію злочину, про міру покарання, не відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Суд апеляційної інстанції при розгляді даної справи не дотримався цих вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційні скарги на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 квітня 2014 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, та захисник ОСОБА_10 .

В поданих апеляціях прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених, порушував питання про постановлення свого вироку апеляційним судом, а захисник посилався на те, що не доведено вчинення злочину у складі організованої групи, зокрема на відсутність доказів стійкості об`єднання, наявності єдиного плану та розподілення ролей учасників групи, а також вказував на суворість призначеного ОСОБА_7 покарання та необхідність звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Апеляційний суд, залишаючи апеляції прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, та захисника ОСОБА_10 без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни, всупереч вимогам п. 8 ч. 1 ст. 377 КПК України 1960 року належним чином не мотивував своєї ухвали, не навів ґрунтовного аналізу цих та інших доводів апеляцій, не співставив наявні у справі докази та не навів мотивів, з яких доводи апеляцій визнані безпідставними, а щодо правильності висновків суду першої інстанції обмежився загальними фразами.

Крім того, як убачаться з матеріалів справи суд першої інстанції, як на докази вчинення злочину послався на висновки судово-хімічних експертиз, відповідно до яких вилучені у засуджених препарати містять у собі отруйну речовину тестостерон. Ці висновки експерти зробили на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20 червня 1995 року № 405 «Про затвердження Порядку одержання дозволу на виробництво, зберігання, транспортування, використання, захоронення, знищення та утилізацію отруйних речовин, у тому числі продуктів біотехнології та інших біологічних агентів» (з наступними змінами) в редакції, що була чинна на час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідно до якої тестостерон вважався отруйною хімічною речовиною. Однак при цьому, місцевий суд не надав ніякої оцінки наказу Міністерства охорони здоров`я України від 17 серпня 2007 року № 490 «Про затвердження Переліків отруйних та сильнодіючих лікарських засобів», відповідно до якого тестостерон не відноситься до отруйних та сильнодіючих лікарських засобів. Тобто суд першої інстанції не проаналізував і не співставив ці нормативні документи, не допитав експертів з цього приводу та не усунув суперечності. Більше того, апеляційний суд 18 травня 2015 року, переглядаючи справу за апеляціями прокурора та захисника, і залишаючи вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без зміни, також не звернув на це уваги і не лише не усунув ці протиріччя, а й не надав ніякої оцінки Постанові Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 405 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», зокрема й тієї, на яку послалися експерти при проведенні судово-хімічних експертиз. Вказані порушення, на думку колегії суддів, можуть бути усунуті судом апеляційної інстанції.
За таких обставин ухвалу апеляційного суду Харківської області не можна визнати законною та обґрунтованою, вона винесена з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, в тому числі в порядку ст. 395 КПК України 1960 року і щодо засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а справа направленню на новий апеляційний розгляд.
При новому розгляді кримінальної справи в апеляційному порядку, суду, при необхідності, провівши судове слідство, потрібно призначити повторну судово-хімічну експертизу і з урахуванням експертних висновків та інших доказів у справі прийняти рішення про об`єм обвинувачення та кваліфікацію дій засуджених, при цьому, треба ретельно перевірити зібрані у справі докази в їх сукупності, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку, врахувати доводи апеляційних і касаційної скарг та прийняти належне рішення згідно з вимогами закону.
Керуючись пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України та статтями 394 396 КПК України 1960 року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Харківського області від 18 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 та в порядку ст. 395 КПК України 1960 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3