І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2015 року м. Одеса
До Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника заявника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна.
Відповідно до ухвал Приморського районного суду від 19.10.2015 року та від 20.10.2015 року у ході досудового розслідування встановлено, що ФОП ОСОБА_6 створив мережу об`єктів із надання послуг по харчуванню та наданню послуг у сфері фото поліграфії в Одеському регіоні та має ряд підконтрольних йому суб`єктів господарської діяльності.
У податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи задекларовані суми доходу за відповідні звітні періоди в розмірі:
-2011 рік 196 тис. 489,12 грн;
-2012 рік 383 тис. 740,83 грн.;
-2013 рік 752 тис. 156,78 грн.
Під час судового розгляду клопотань слідчого ОСОБА_3 та винесення зазначених ухвал про накладення арешту на майно ОСОБА_4 або її представник присутніми не були з об`єктивних причин, оскільки про судовий розгляд обох клопотань про арешт відомо не було.
Згідно положень ст.174 КП України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Необхідність скасування арешту на майно осіб, які не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії обумовлене наступним.
Установлення обставин, які свідчать що майно, на яке накладено арешт не відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
На даний час не має ні підозрюваного, ні обвинуваченого по даному кримінальному провадженню, а тому накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_4 грубо порушує права власника, якого взагалі не допитували.
Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
На підставі викладеного вище, представник власника адвокат ОСОБА_5 підтримала клопотання та просила задовольнити його в повному обсязі. При цьому нею було зазначено, що ОСОБА_4 по справі не є підозрюваною чи обвинуваченою. Надаючи дозвіл на проведення обшуків слідчий суддя вказав, що підлягають відшуканню та вилученню документи фінансово-господарської діяльності, як ФОП ОСОБА_6 , та і інших підприємств, які мають особистий юридичний статус і нічим не доведено, що вони є підконтрольні ОСОБА_6 . Але при проведенні обшуків за місцем проживання ОСОБА_4 та офісному приміщенні ніяких документів вилучено не було. Натомість, були вилучені грошові кошти, які їй належать і вона надала достатні пояснення щодо грошей, а також спиртні напої, серед яких лише мала частка не мала акцизних марок. В протоколі таке не зазначено, що може мати пояснення про навмисне зривання акцизних марок самими працівниками податкової служби, іншого не доведено. Крім того, сам обшук був проведений 15.10.2015 року, а ухвали про накладення арешту на вилучені грошові кошти та алкогольні напої винесені 19.10.2015 та 20.10.2015 відповідно, що супротивить вимогам ст.170 КПК України.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те що, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за ознаками ст.212 КК України. В ході розслідування встановлено, що ФОП ОСОБА_6 створив мережу об`єктів із надання послуг по харчуванню та наданню послуг у сфері фото поліграфії в Одеському регіоні та має ряд підконтрольних йому суб`єктів господарської діяльності, які зареєстровані на підставних осіб, маючих статус ФОП. Заявниця ОСОБА_4 є його дружиною, тому проведення обшуку у її приміщення є законним, як і вилучення грошових коштів і спиртних напоїв, не маючих акцизних маркувань. Вказані спиртні напої без акцизних марок в разі підлягають конфіскації, з притягненням винних до адміністративної відповідальності за їх протиправну реалізацію. А при встановлені вини можливе притягнення і до кримінальної відповідальності. Тому клопотання безпідставне і задоволенню не підлягає.
Вислухавши вимоги учасників судового розгляду, дослідивши надані суду матеріали, суддя прийшов до висновку, що клопотання про скасування арешту майна необхідно задовольнити та скасувати арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 19.10.2015 року та Ухвалою Приморського районного суду від 20.10.2015 року, виходячи з наступного:
Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.
Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до «Узагальнень судової практики з розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів кримінального провадження», Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014, щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна. Навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючі приписи ч.2 та ч.4 ст.173 КПК України, під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя повинен дослідити та вирішити питання обґрунтованості накладеного арешту та наявність в ньому потреби. У тому числі враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. А також знайти найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Крім того, належне ОСОБА_4 майно, на яке накладено арешт, не відповідає критеріям, визначеним ч.2ст.167 КПК України, оскільки дане майно не є підшуканим, виготовленим, пристосованим чи використаним як засіб чи знаряддя кримінального правопорушення; не є наданим особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; не є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з його незаконним обігом; не є набутими в результаті вчинення кримінального правопорушення доходами.
Зокрема, відповідно до Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7.02.2014року «Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи. Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.276-279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозру у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченим (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна».
Враховуючи зазначене, керуючись ст.ст. 131,132,167,170,171,174,303-306, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.
Ухвала слідчого судді про скасування арешту підлягає негайному виконанню після її проголошення і оскарженню не підлягає згідно до ст. 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1

02.12.2015