АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа: 11-кп/796/1877/2015 Суддя у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Благовіщінськ Амурської обл.Російської
Федерації, громадянина України, з середньою освітою,
одруженого, маючого малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2
офіційно не працюючого, зареєстрованого і проживаючого
за адресою: АДРЕСА_1 , раніше
судимого: 05.10.2004 року Солом`янським районним
судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186,
ст. 70 КК України на 4 роки 6 міс. позбавлення волі;
25.05.2009 року Солом`янським районним судом
м. Києва за ч. 1 ст. 187 КК України на 5 років
позбавлення волі; 19.07.2012 року звільнений умовно
- достроково на 1 рік 6 міс. 29 дн.;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК У країни,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
уродженця м. Ромни Сумської обл., громадянина України,
з середньою освітою, неодруженого, офіційно не
працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_2 , раніше
судимого: 31.10.2008 року Солом`янським районним
судом м. Києва, за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 міс.
позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК У країни,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,
уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною
середньою освітою, неодруженого, офіційно не
працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою:
АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеним вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, і призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді трьох років шести місяців позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_6 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Солом янського районного суду м. Києва від 25.05.2009 року, і призначено остаточне покарання у виді чотирьох років десяти місяців позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, і призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді трьох років шести місяців позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 187 КК України - у виді п`яти років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 187 КК України - у виді семи років двох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності.
На підстав ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді семи років двох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Вироком суду вирішено і долю речових доказів.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що будучи раніше судимим, в період умовно - достроково звільненим від відбування покарання, 19.06.2013 року, приблизно о 19 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання у кв. АДРЕСА_4 , побачивши на кухні квартири сумочку рідної сестри його дружини - ОСОБА_11 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з сумочки ОСОБА_11 майно, а саме, мобільний телефон «Нокіа 101», вартістю 470 грн., з флеш - карткою на 4 ГБ, вартістю 200 грн., з сім - карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 10 грн., на рахунку якої було 2 грн., з сім - карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якої була 1 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди в сумі 693 грн.

Крім того, ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , 26.06.2013 року, приблизно о 16 год. 05 хв., знаходячись в приміщенні магазину «Продукти», що належить ФОП ОСОБА_12 , розташованому на АДРЕСА_5 , помітивши на прилавку холодильника картонну коробку з грошима, вступили між собою у змову, направлену на повторне таємне викрадення чужого майна. Після чого, приблизно о 16 год. 10 хв., ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_6 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, з прилавку холодильника повторно таємно викрав майно, яке належить ФОП ОСОБА_13 , а саме, картонну коробку, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, з грошима в сумі 705 грн., після чого, ОСОБА_6 і ОСОБА_8 з місця вчинення: кримінального правопорушення зникли, завдавши потерпілому ФОП ОСОБА_13 матеріальної шкоди в сумі 705 грн.

Крім того, ОСОБА_6 11.11.2014 року, приблизно о 22.20 год., знаходячись біля буд. № 27 по вул. Г. Севастополя у м. Києві, побачив раніше незнайому ОСОБА_14 , яка тримала в руці сумочку. Реалізовуючи умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_14 та відкрито викрав майно останньої, а саме, сумочку, вартістю 1 000 грн., в якій знаходились: мобільний телефон «Самсунг», вартістю 850 грн.; гроші в сумі 200 грн.; МР-3 плеєр, вартістю 200 грн., паспорт громадянина України і трудова книжка на ім`я ОСОБА_14 , які матеріальної цінності для потерпілої не становлять. Вчиненими діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоди в сумі 2 250 грн.

Крім того, 23.12.2014 року, приблизно о 22.45 год., ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись разом із невстановлена досудовим розслідуванням особою біля буд. № 13 по вул. Суздальській у м. Києві, побачили раніше незнайомого ОСОБА_15 , який розмовляв по мобільному телефону, після чого, вступили між собою у змову, направлену на відкрите викрадення майна останнього, поєднане з насильством. Реалізовуючи спільний умисел, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і невстановлена досудовим розслідуванням особа підійшовши до ОСОБА_15 зі спини, нанесли останньому удари у голову, від чого ОСОБА_15 впав на землю. Продовжуючи спільні дії, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і невстановлена досудовим розслідування особа руками і ногами продовжили наносити удари ОСОБА_15 у голову і тулуб, тим самим застосували до останнього насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого. Подолавши таким чином волю ОСОБА_15 до опору, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і невстановлена досудовим розслідуванням особа відкрито викрали майно ОСОБА_15 , а саме, мобільний телефон «GSmart Mika М-2», вартістю 2 500 грн., з сім - картками операторів мобільного зв`язку «Лайф» і «Утел», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять; гроші в сумі 90 грн.; чоловічу сумку, яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, з планшетом «Самсунг», вартістю 5 500 грн., і мишею, вартістю 700 грн.; паспорт громадянина України, студентський квиток, залікову книжку, ідентифікаційний номер на ім`я ОСОБА_15 , банківські картки «Приватбанк» і «Діамант-банк», які для потерпілого матеріальної цінності не становлять. Після чого, відкрито викравши майно ОСОБА_15 , невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, а ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , маючи реальну змогу розпорядитись майном ОСОБА_15 , були затримані перехожими на місці події.
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, а саме на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2009, у виді чотирьох років і семи місяців позбавлення волі.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_6 вказує, що суд під час судового розгляду даної справи не взяв до уваги те, що обвинувачений активно співпрацював з органами досудового розслідування, надавав правдиві показання, добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій ОСОБА_16 , щиро розкаюється у вчиненому, критично ставиться до вчиненого, усвідомив наслідки за вчинені ним правопорушення.
Вважає, що суд безпідставно прийшов до висновку, щодо наявності обтяжуючих обставин вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 таких, як стан алкогольного сп`яніння, оскільки дане твердження ґрунтується лише на показаннях потерпілих та не підтверджено належними доказами.
Далі, в апеляційній скарзі обвинувачений не погоджується з остаточно призначеним судом покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2009 року у вигляді чотирьох років десяти місяців позбавлення волі, у зв`язку з тим, що воно не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення, особі обвинуваченого та є занадто суворим.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та застосувати до нього положення ст. 75 КК України або 69 КК України.
Посилається на те, що він раніше не судимий, щиро розкаюється у вчиненому, готовий відшкодувати завдану шкоду потерпілим, має хворого батька про якого потрібно піклуватися, хворіє на епілепсію та знаходиться на обліку у лікаря психіатра, за час тримання під вартою зрозумів та усвідомив вчинене, хоче стати корисним для суспільства, тому просить суд звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та частково підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги обвинувачених, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ній доказами.

Фактичні обставини справи та доведеність винуватості обвинувачених будь-ким з учасників судового розгляду не оспорюються, а тому не є предметом розгляду апеляційної інстанції.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання, щодо порядку дослідження доказів, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що йому призначене занадто суворе покарання є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Так, признаючи покарання, суд першої інстанції, виконав вимоги ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу винного, який раніше судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, посередньо характеризується за місцем проживання, позитивно за місцем відбування попереднього ув`язнення, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, та обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, суд врахував думку потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які просили призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі, повністю врахував дані про його особу, в тому числі і ті, на які він посилається у своїй апеляційній скарзі.
При призначенні остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України, на суворість якого посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, суд частково приєднав не відбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2015 року в розмірі чотирьох місяців, що на думку колегій суддів є правильним і справедливим.
Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.
З цих підстав, колегія суддів погоджується з призначеним покаранням судом першої інстанції, оскільки це покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , то колегія суддів вважає, що ці доводи про застосування ст. 75 КК України та звільнення від покарання з випробуванням, заслуговують на увагу.
Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу, наявність обставин, що обтяжують покарання та призначив покарання в межах ч. 2 ст. 186 КК України, з яким колегія суддів погоджується.
Разом з тим, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не повністю врахував дані про його особу, який є інвалідом дитинства, хворіє та перебуває на обліку у психіатра, має батька інваліда 2 групи, який тяжко хворіє.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, вчинив один епізод кримінального правопорушення, колегія суддів вважає можливим застосувати до нього ст. 75 КК України та звільнити його від призначеного покарання з випробуванням та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку колегії суддів, звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання може сприяти виправленню його без відбування реальної міри покарання у виді обмеження волі.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання ОСОБА_7 .
Апеляція обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначення йому покарання, не підлягає зміні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року змінити в частині призначення покарання ОСОБА_7 , застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 :

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з-під варти в залі суду.

В решті вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року, щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ протягом 3 місяців.

С У Д Д І:

____________________ ___________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4