АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

24 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0002309 за апеляційною скаргою старшого прокурора Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, в останній раз 13 жовтня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 2, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 25 липня 2012 року з Ігреньського ВЦ УДДУВП в Дніпропетровській області № 133 умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 8 днів,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

На зазначений вирок старшим прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області принесена апеляційна скарга, в якій останній просить вирок суду скасувати в частині покарання, призначити ОСОБА_8 за частиною 2 статті 307 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Автор апеляційної скарги, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому кримінальному правопорушенні, зазначає, що суд не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який був неодноразово засуджений за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, внаслідок чого призначив покарання, що є явно несправедливим через свою м`якість і буде недостатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів. Отже, на думку прокурора, вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 , у невстановлений час та у невстановленому місці у невстановленої слідством особи придбав рідину світло-жовтого кольору у кількості 1 мл. (0, 0287 гр.) та, переконавшись, що дана рідина у своєму складі містить психотропну речовину «метамфетамін», переніс за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , де зберігав її з метою подальшого незаконного збуту мешканцям м. Павлограду.

28 серпня 2014 року близько 12 години ОСОБА_8 , знаходячись в районі магазину «Вулик» по вул. Шутя м. Павлограду незаконно збув ОСОБА_9 шприц обсягом 5 мл. з психотропною речовиною «метамфетамін» вагою 0, 0287 гр. за 100 грн..

Крім того, ОСОБА_8 у невстановлений час та у невстановленому місці у невстановленої слідством особи незаконно придбав рідину світло-жовтого кольору у кількості 0, 3336 гр., яка є психотропною речовиною «метамфетамін», а також подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору загальною вагою 35,26 гр., яка є наркотичним засобом «канабіс». Зазначені речовину та засіб останній переніс за місцем свого проживання, де розфасувавши їх в поліетиленові стік-пакунки та одноразові шприці обсягом 10 мл. та 2 мл., повторно зберігав, з метою подальшого збуту мешканцям м. Павлограду.

28 жовтня 2014 року в період часу з 9 години 38 хвилин до 11 години 5 хвилин співробітники міліції при проведенні санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , у останнього виявили 5 стік-пакунків з фіксатором з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору з явними ознаками наркотичного засобу «канабіс», в коридорному приміщенні літної кухні - 4 стік-пакунки з фіксатором з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору з явними ознаками наркотичного засобу «канабіс», 4 одноразових шприці обсягом 2 мл. кожен частково заповнені рідиною світло-жовтого кольору з явними ознаками психотропної речовини «метамфетамін», пластикову пляшку з нальотом коричневого кольору та наперстком.

Крім того, при проведенні особистого обшуку речей ОСОБА_8 в присутності понятих, в чоловічій шкіряній сумці був виявлений шприц обсягом 10 мл., заповнений на 1 мл. рідиною світло-жовтого кольору, з явними ознаками психотропної речовини «метамфетамін».

Згідно висновку хімічної експертизи рідина, вилучена в ході особистого обшуку речей ОСОБА_8 об`ємом 1,0 мл. містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено «метамфетамін», маса якої в рідині складає 0, 0186 гр..

Рідини, вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 об`ємом 1,0 мл., 1,0 мл., 1,0 мл., 1,0 мл. містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено «метамфетамін», маса якої в рідинах складає відповідно 0, 0185 гр., 0,192 гр., 0,0187гр., 0,0192 гр..

Речовини рослинного походження масою 2,10 гр., 2,30 гр., 5,50 гр., 4,20 гр., 2,60 гр., 2,50 гр., 4,20 гр., 6,94 гр., 4,92 гр. є «канабісом», який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено. Маса «канабісу» в перерахунку на висушену речовину становить відповідно 1, 848 гр., 2, 024 гр., 4, 872 гр., 3, 756 гр., 2, 286 гр., 2, 224 гр., 3, 784 гр., 6, 246 гр., 4, 378 гр..

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримала апеляційну скаргу, повторила доводи, викладені в ній, просила задовольнити апеляційну скаргу, принесену прокурором.

Обвинувачений та його захисник просили залишити апеляцію прокурора без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки на їх думку, застосування судом ст. 69 КК України, відповідає як особі обвинуваченого, так і тяжкості вчиненого ним злочину.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляції прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_8 покарання колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Як передбачено ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, на підставі ст. 69 КК України, в якості обставин, що пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, врахував визнання обвинуваченим своєї вини, його щире каяття та наявність у ОСОБА_8 матері похилого віку.

Однак, аналіз матеріалів кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого свідчать про те, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому таке покарання, порушив як вимоги ст. 69 КК України, так і загальні засади призначення покарання.

Прокурор в своїй апеляції, обґрунтовано ставить під сумнів щирість обвинуваченого ОСОБА_8 при визнанні ним вини та каятті, оскільки останній, про що свідчить журнал судового засідання, визнав свою вину лише в ході судового розгляду після допиту свідків та з метою, як про це вказує прокурор, уникнути суворого покарання.

Даючи оцінку цьому факту, колегія суддів вважає, що визнання обвинуваченою особою своєї вини під тягарем доказів ні в якому разі не є обставиною, що може суттєво знизити ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Без достатніх на те підстав суд вказав у вироку і на те, що обвинувачений має матір похилого віку, 1930 року народження, оскільки таке твердження суду спростовується самими ж матеріалами, які свідчать про наявність у обвинуваченого баби 1930 року народження, в домоволодінні якої він мешкав /а.с. 91 т.2/, а не матері, як про це зазначено у вироку та наголошено самим ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду.

Дані про особу обвинуваченого також вказують на те, що висновки суду про наявність по справі пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, є помилковими.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово був засуджений за злочини у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, один з яких вчинив під час іспитового строку.

Так, вироком Павлоградського міськрайонного суду від 17 липня 2008 року ОСОБА_8 був засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком, на підставі ст. 75 КК України, в 2 роки.

13 жовтня 2009 року ОСОБА_8 цим же судом був засуджений за ст. ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 4 років позбавлення волі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що місцевий суд обґрунтовано вказав у вироку, як на обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, рецидив злочину.

Таким чином, приведені вище дані вказують на системність злочинних дій обвинуваченого в сфері обігу наркотичних речовин, а тому призначене йому судом покарання не забезпечить попередження вчинення нових злочинів та є недостатнім для виправлення засудженої особи.

На думку колегії суддів, визнання обвинуваченим вини та каяття могли бути по даному кримінальному провадженні підставами для призначення ОСОБА_8 мінімальної міри покарання, передбаченої ч. 2 ст. 307 КК України, або ж для застосування ст. 69-1 КК України.

Враховуючи вищенаведені обставини та відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років, оскільки саме таке покарання буде відповідати загальним засадам призначення покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі ст. 414 КПК України, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
апеляційну скаргу старшого прокурора Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області задовольнити частково.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначення основного покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії вироку апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області