Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 1-291/2010 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«21» червня 2010 р.

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

Головуючого судді Кабанячого Ю.В.

при секретарі Захарченко Ю.М.

за участю прокурора Дідорук С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженеця с. Поділ, Срібнянського р-ну, Чернігівської області, ІНФОРМАЦІЯ_2, українеця, громадянина України, місце роботи: водій ТОВ «Євроаква», військовозобовязаного, не депутата, не інваліда, дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_3,; проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженеця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_6, українеця, громадянина України, працючого водієм ТОВ «Євроаква», не військовозобовязаного, не депутата, не інваліда, дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, зареєстрований та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_7, раніше не судимого - за ст.187 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

02.04.2010 року приблизно о 23 годині ОСОБА_1В перебуваючи у стані алкогольного спяніння, разом з ОСОБА_2 повертаючись до місця свого проживання проходили ІНФОРМАЦІЯ_8.

В цей час ОСОБА_2 побачив потерпілого ОСОБА_3, який розмовляв по мобільному телефону та йшов у зустрічному їм напрямку по тій же вулиці.

Побачивши у руці потерпілого ОСОБА_3 мобільний телефон у ОСОБА_2 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_3, а саме мобільним телефоном «Нокіа 2100», вартістю 475 грн. з сім карткою оператора мобільного звязку «Київстар», вартістю 25 грн.

Для цього ОСОБА_2 який перебував в стані алкогольного спяніння запропонував ОСОБА_1, спільно вчинили напад на потерпілого та заволоділи майном останнього і на що ОСОБА_1 дав свою згоду, тим самим вступивши в попередню змову з ОСОБА_2 на відкрите викрадення майна шляхом нападу.

Відразу ж після цього, реалізуючи свій спільний з ОСОБА_1 злочинний умисел, ОСОБА_2, діючи умисно та з корисливих мотивів, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_1, наздогнав потерпілого і застосувавши насильство, яке є небезпечним для життя і здоровя потерпілого завдав останньому удар кулаком в обличчя. Після цього продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на відкрите викрадення чужого майна із застосуваннм насильства, яке є небезпечним для життя і здоровя потерпілого ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 з метою подолання опрору потерпілого і заволодіння його мобільним телефоном «Нокіа 2100», вартістю 475 грн. з сім карткою оператора мобільного звязку «Київстар», вартістю 25 грн., завдали численні удари руками, ногами по голові, тулубу та кінцівкам потерпілого спричинивши йому садно потиличної області зліва, садно вилочної області та лівої щоки зліва, забій мяких тканин із синцем тильної поверхні правої кисті, садно лівого плечового суглобу та тильної поверхні лівої стопи, які згідно висновку експерта № 64 д від 10.04.2010 року є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Заволодівши майном потерпілого ОСОБА_3, а саме мобільним телефоном «Нокіа 2100», вартістю 475 грн. з сім карткою оператора мобільного звязку «Київстар», вартістю 25 грн., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з місяця злочину втекли, а викраденим майном розпорядилися за власним розсудом, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на суму 500 грн.

Допитаний у якості підсудного в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному та показав, що 02.04.2010 року приблизно о 20 годині він разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_9, поверталися після робочого дня додому. В той день він вжив приблизно 3 літра пива.

Провівши ОСОБА_4, він та ОСОБА_2, приблизно о 23 годині поверталися назад до центру с. Щасливе, вони йшли та спілкувалися, саме про що не памятає.

Вони йшли по проїжджій частині дороги вул. Леніна с. Щасливе Бориспільського району і дійшовши до теплиць він та ОСОБА_2 побачили, що їм на зустріч йшов ОСОБА_5, та розмовляв по мобільному телефону.

Побачивши ОСОБА_3, ОСОБА_2 сказав: «У тебе ж не має мобільного телефону». Він відповів: «Не має». ОСОБА_2 запропонував йому забрати мобільний телефон у даного хлопця. На його пропозицію останнього погодився, сказавши: «давай».

В цей час вони порівнялися з ОСОБА_5, і ОСОБА_2 запитав у нього котра година, на що ОСОБА_5 відповів та пішов далі. Після цього він та ОСОБА_2, на відстані приблизно 3 метри, повернулися та пішли за ним. Першим наздогнав його ОСОБА_2 і штовхнув, від чого вони впали на землю і почали боротись, тримаючи один одного за одяг та наносячи удари руками. Він відразу ж підбіг і схватив ОСОБА_3 за верхній одяг, і почав відтягувати його з проїжджої частини дороги на узбіччя. ОСОБА_2 його не відпускав і він їх разом відтягнув на узбіччя. Відтягнувши їх, вдарив ОСОБА_3 ногою декілька разів по тулубу, але саме куди він попадав не памятає, можливо і по голові. ОСОБА_5 крикнув: «Що нада», і він переставши його бити та тримаючи за куртку, відповів: «Віддавай телефон і вали звідси». ОСОБА_5 злякавшись, дістав з кишені куртки мобільний телефон «Нокіа 2100» та віддав його йому. Взявши мобільний телефон однією рукою, а іншою тримаючи ОСОБА_3 за куртку, вимкнув його та поклав його до кишені куртки. Але ОСОБА_5 вирвався, знявши при цьому куртку, яка залишилась у ОСОБА_1 в руках та побіг по проїжджій частині дороги, в невідомому напрямку. В цей час підвівся ОСОБА_2 і побіг за ним, намагаючись його наздогнати, але пробігши декілька метрів, повернувся. Де він подів дану куртку не памятає, мабуть викинув. Після даної бійки ніяких тілесних ушкоджень у нього не було.

Також знайшов на тому місці гроші в сумі 50 гривень, купюрами одна 20 гривень та три по 10 гривень. Як він зрозумів дані гроші належали хлопцю якого вони пограбували. Дані гроші залишив собі та витратив на власні потреби. Також зі слів ОСОБА_2 знає, що він також знайшов гроші, які забрав собі.

По дорозі до зупинки с. Щасливе відкрив задню панель телефону та викинув сім картку мобільного оператора «Київстар», саме де він її викинув не памятає і вказати дане місце не може.

Приїхавши додому, вставив належну йому сім картку мобільного оператора «Лайф» в даний мобільний телефон та користувався ним до 07.04.2010 року.

Таким чином ОСОБА_1 повністю підтвердив всі обставини справи викладені у обвинувальному висновку, просив його суворо не карати і не позбавляти волі.

Допитаний у якості підсудного в судовому засіданні ОСОБА_2 вину у скоєному визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному та показав, що 02.04.2010 року приблизно о 20 годині він разом з ОСОБА_1, який проживає в м. Бориспіль, та ОСОБА_4, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_9, поверталися після робочого дня додому. Неподалік бази, де вони працюють випили по пляшці пива. Після цього, вони пішли до магазину «Аріана», який розташований в центрі с. Щасливе Бориспільського району, де придбали ще по пляшці пива. Вийшовши з приміщення магазину він, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 поряд з магазином розпили дане пиво при цьому спілкуючись між собою. Приблизно о 22 годині ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, пішли прогулятись по с. Щасливе, та відразу ж провести ОСОБА_4 додому. Зайшовши знову до магазину вони придбали, ще по пляшці пива, яке йшли та розпивали по дорозі. ОСОБА_2 випив за вечір приблизно 3 літра пива.

Дійшовши до теплиць, які розміщені неподалік дороги по вул. Леніна с. Щасливе Бориспільського району, він та ОСОБА_1 побачили, що на зустріч йде ОСОБА_5 та в його руках світився мобільний телефон. В цей час він та ОСОБА_1 порівнялися з ОСОБА_5 і він запитав у осаннього котра година, на що він відповів. Побачивши ОСОБА_3 з мобільним телефоном в руках, він запитав у ОСОБА_1, чи є у нього мобільний телефон. ОСОБА_1 відповів, що мобільного телефону у нього не має. В нього виник умисел заволодіти належним ОСОБА_3 мобільним телефоном разом з ОСОБА_1, для того щоб даним телефоном в подальшому користувався ОСОБА_1 Він запропонував ОСОБА_1 забрати мобільний телефон у ОСОБА_3 На його пропозицію ОСОБА_1 погодився відповівши: «Давай». Вони повернулися та пішли за ОСОБА_5, щоб в подальшому забрати у нього мобільний телефон.

Він наздогнав ОСОБА_3 і першим позвав його. Він відразу вдарив його кулаком в обличчя та схватив руками за плечі, він схватив його за тулуб, від чого вони впали на землю. Почав з ним боротися, наносячи кулаками удари по тулубу один одному. Саме куди наносив удари він не памятає. Відразу ж до них підбіг ОСОБА_1, який почав тягнути його за куртку, адже хлопець коли повалив його, то сів на груди і він не міг його скинути з себе. Коли підійшов ОСОБА_1 і почав ОСОБА_3 тягнути за куртку, то останній крикнув: «Що нада», а ОСОБА_1, тримаючи його за куртку, сказав: «Віддавай телефон і вали звідси». Хлопець, злякавшись, дістав з кишені куртки мобільний телефон «Нокіа 2100» та віддав його ОСОБА_6 Хлопець відразу ж встав з нього та вирвався, знявши при цьому куртку, яка залишилась у руках ОСОБА_1 та почав тікати в напрямку «табору» с. Щасливе. ОСОБА_1 взяв мобільний телефон та поклав до кишені куртки, коли він його вимкнув не бачив. Він підвівся та намагався наздогнати ОСОБА_3, саме для чого не памятає, але пробігши декілька метрів, повернувся, тому що не наздогнав його. Під час сутички з ОСОБА_5 він ніяких тілесних ушкоджень не отримав. Де ОСОБА_1 подів куртку, він не знає, але коли він повернувся, то куртки в його руках не було.

Повернувшись, знайшов на тому місці, де вони напали та забрали мобільний телефон, гроші в сумі 50 гривень, купюрами одна 20 гривень та три по 10 гривень. Як він зрозумів дані гроші належали ОСОБА_3 Дані гроші він залишив собі та витратив на продукти харчування.

Таким чином ОСОБА_2 повністю підтвердив всі обставини справи викладені у обвинувальному висновку, просив його суворо не карати і не позбавляти волі.

У звязку з тим, що справа розглядалась в порядку ч.3 ст.299 КПК України, суд визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи, які ні ким не оспорюються, зясувавши, що підсудні вірно розуміють зміст цих обставин, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, розяснивши їм, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, після допиту підсудних дослідив матеріали справи, що характеризують осіб:

ОСОБА_1- Паспорт громадянина України (а.с.95);

Характеристика з місця реєстрації та проживання (а.с.97), відповідно до якої по місцю проживання підсудний характеризується позитивно;

Довідки Бориспільської ЦРЛ (а.с.98), відповідно до яких підсудний ОСОБА_1 на обліку лікарів нарколога та психіатра не знаходиться.

Характеристика з місця роботи (а.с.99), відповідно до якої по місцю роботи підсудний характеризується позитивно.

Матеріали спецперевірки (а.с.100,101-102), відповідно до якої підсудний на день вироку раніше не судимий.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дійсно ОСОБА_1 своїми умисними діями, що виразилися в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.

При обранні підсудному ОСОБА_1 виду і міри покарання суд враховує тяжкість, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину та особу винного.

Підсудний скоїв злочин, який є тяжким, раніше не судимий, має постійне місце роботи, по місцю роботи та проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що згідно до ст.66 КК України пом*якшує покарання винного, судом вставнолено, як щире каяття у скоєному.

Обставин, що згідно до ст.67 КК України обтяжують покарання винного є вчинення ним злочину перебуваючи в стані алкогольного сп*яніння.

До підсудного ОСОБА_1 за обставин скоєння даного злочину можна застосувати ст. 69 КК України та ст.ст.75-76 КК України.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд прийшов до переконання, що виправлення і перевиховання підсудного ОСОБА_1 можливо без ізоляції від суспільства і йому, призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, відповідно до ст. 69 КК України та можливо на підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк зважаючи на те, що останній скоїв злочин вперше, позитивно характеризуєть по місцю роботи та проживання, в добровільному порядку відшкодував заподіяні збитки потерпілому, сприяв розслідуванню вказаного злочину та щиро розкаявся в скоєному.

Також, враховуючи особу підсуднього ОСОБА_1, обставини, що пом*якшують його покарання, а також ту обставину, що по відношенню до нього судом застосовується ст.75 КК України, до останнього необхідно застосувати вимоги ст.76 КК України.

ОСОБА_2- паспорт громадянина України (а.с.122);

Довідки Бориспільської ЦРЛ (а.с.123), відповідно до яких підсудний ОСОБА_2 на обліку лікарів нарколога та психіатра не знаходиться;

Характеристика з місця роботи (а.с.124), відповідно до якої по місцю роботи підсудний характеризується позитивно;

Характеристика з місця реєстрації та проживання (а.с.125), відповідно до якої по місцю проживання підсудний характеризується посередньо;

Матеріали спецперевірки (а.с.126), відповідно до якої підсудний на день вироку раніше не судимий.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дійсно ОСОБА_2 своїми умисними діями, що виразилися в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.

При обранні підсудному ОСОБА_2 виду і міри покарання суд враховує тяжкість, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину та особу винного.

Підсудний скоїв злочин, який є тяжким, підсудний раніше не судимий, має постійне місце роботи, по місцю роботи характеризується позитивно, по місцю проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що згідно до ст.66 КК України пом*якшує покарання винного, судом вставнолено, як щире каяття у скоєному.

Обставин, що згідно до ст.67 КК України обтяжують покарання підсуднього є вчинення ним злочину перебуваючи в стані алкогольного сп*яніння.

До підсудного ОСОБА_2 за обставин скоєння даного злочину можна застосувати ст.69 КК України та ст.ст.75-76 КК України.

Зважаючи на вищевикладені обставини, суд прийшов до переконання, що виправлення і перевиховання підсудного ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства і йому, призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі, відповідно до ст. 69 КК України та можливо на підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк зважаючи на те, що останній скоїв злочин вперше, позитивно характеризуєть по місцю роботи та проживання, в добровільному порядку відшкодував заподіяні збитки потерпілому, сприяв розслідуванню вказаного злочину та щиро розкаявся в скоєному.

Також, враховуючи особу підсуднього ОСОБА_2, обставини, що пом*якшують його покарання, а також ту обставину, що по відношенню до нього судом застосовується ст.75 КК України, до останнього необхідно застосувати вимоги ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 В*ячеслава Володимировича визнати винним за ст.187 ч.2 КК України, керуючись ст. 69 КК України призначити основне покарання нижче від нижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст 187 КК України та призначити покарання у вигляді 5(п*яти) років позбавлення волі з конфіскацією належного підсудному майна.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 В*ячеслава Володимировича звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід засудженому, до вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про не виїзд за місцем проживання, до встапу вироку в законну силу.

Згідно до вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_1 В*ячеслава Володимировича такі обовязки:

1.Не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої служби по місцю реєстрації.

2.Повідомляти органи кримінально - виконавчої служби про зміну місця проживання, роботи, навчання.

3.Періодично зявлятись для реєстрації в ограни кримінально виконавчої системи.

ОСОБА_2 визнати винним за ст.187 ч.2 КК України, керуючись ст. 69 КК України призначити основне покарання нижче від нижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст 187 КК України та призначити покарання у вигляді 5(п*яти) років позбавлення волі з конфіскацією належного підсудному майна.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід засудженому, до вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про не виїзд за місцем проживання, до встапу вироку в законну силу.

Згідно до вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_2 такі обовязки:

1.Не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої служби по місцю реєстрації.

2.Повідомляти органи кримінально - виконавчої служби про зміну місця проживання, роботи, навчання.

3.Періодично зявлятись для реєстрації в ограни кримінально виконавчої системи.

Щодо речових доказів суд питання не вирішував, так як вони повернуті потерпілому органом досудового слідства, відповідно до заяви останнього.

Судові витрати по справі відсутні.

На вирок може бути принесено апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області на протязі 15 (пятнадцяти) діб.

Суддя Ю.В.Кабанячий