Справа № 541/1605/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2015 року селище Шишаки
Слідчий суддя Шишацького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
скаржника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області у режимі відеоконференції скаргу судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_4 на бездіяльність Миргородського міжрайонного прокурора ОСОБА_3 ,
09 липня 2015 року до Шишацького районного суду Полтавської області із Апеляційного суду Полтавської області, після визначення підсудності в порядку ст.34 КПК України, надійшла скарга судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_4 на бездіяльність Миргородського міжрайонного прокурора ОСОБА_3 .
У своїй скарзі від 30 червня 2015 року суддя ОСОБА_4 просить визнати такою, що не відповідає вимогам ст. 214 КПК України бездіяльність Миргородського міжрайонного прокурора ОСОБА_3 , що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у встановлений строк після отримання відповідного повідомлення від 23 червня 2015 року та зобов`язати вказаного прокурора внести вказані відомості до ЄРДР.
Свої вимоги скаржник обґрунтував тим, що 23 червня 2015 року ним направлено на ім`я Миргородського міжрайонного прокурора ОСОБА_3 повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яке того ж дня одержане відповідною прокуратурою.
Незважаючи на встановлений ч.ч.1 та 7 ст. 214 КПК України обов`язок прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування або доручити його проведення органу досудового розслідування, заявника про вчинення вказаних процесуальних дій прокурором не проінформовано не дивлячись на відповідне прохання з його боку, викладене у листі від 25 червня 2015 року до прокуратури з такою вимогою.
В судовому засіданні суддя ОСОБА_4 свою скаргу підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що його повідомлення за формою та змістом відповідає встановленим вимогам, а чинний КПК передбачає обов`язок прокурора, визначення якого наведено у п. 15 ст. 3 КПК України, особисто внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання відповідного повідомлення.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечував, вважаючи, що скарга ОСОБА_4 є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки особисто ним повідомлення судді про кримінальне правопорушення не розглядалось, а його розгляд було здійснено заступником прокурора ОСОБА_5 . Враховуючи те, що нагляд за дотриманням законів працівниками УСБУ здійснюється відповідним профільним відділом прокуратури Полтавської області, повідомлення судді ОСОБА_4 було направлено для прийняття рішення саме до цього відділу, оскільки, на його думку, ст. 214 КПК України не визначено, який саме прокурор повинен вносити відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення.
Заслухавши пояснення скаржника та прокурора, дослідивши матеріали справи слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість скарги та вважає, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
23 червня 2015 року за № 9554/2015 суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_4 на ім`я Миргородського міжрайонного прокурора ОСОБА_3 в порядку ст. 60, ч.1 ст. 214 КПК України направлено письмове повідомлення про вчинення дій, які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365 та ч.1 ст. 367 КК України старшим оперуповноваженим 1-го відділу БКОЗ УСБУ в Полтавській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_6 , який, за твердженням заявника, виходячи за межі наданих йому законом повноважень, склав протокол № 3 від 05 лютого 2015 року про вчинення ОСОБА_7 правопорушення, передбаченого ст. 172-1 КУпАП, чим завдав істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам вказаного громадянина а.с.2)
До вказаного повідомлення в якості додатків були надані: постанова Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 квітня 2015 року про повернення адміністративного протоколу ініціатору в зв`язку з його складанням не уповноваженою на це особою, копія супровідного листа суду від 26.05.2015 № 7805/2015, копія протоколу про адміністративне правопорушення № 3 від 05.02.2015 року (а.с. 3-9).
Згідно штампу вхідної кореспонденції Миргородської міжрайонної прокуратури на титульному листі повідомлення воно було отримано адресатом о 12-13 год. 23 червня 2015 року (а.с.2).
Як встановлено зі змісту листа за підписом заступника Миргородського міжрайонного прокурора ОСОБА_5 від 23 червня 2015 року № 91-1757 вих.15 повідомлення судді ОСОБА_4 направлено начальникові відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 керівнику відділу, що здійснює нагляд за додержанням законів УСБУ в Полтавській області (а.с.27).
25 червня 2015 року за № 9701/15-вих. заявником ОСОБА_4 до Миргородської міжрайонної прокуратури направлено лист з проханням повідомити чи внесені до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за його повідомленням та чи розпочато розслідування, яке того ж дня отримано адресатом, про що свідчить підпис уповноваженої особи (а.с.10).
26 червня 2015 року вказаний лист судді заступником Миргородського міжрайонного прокурора ОСОБА_5 за вихідним № 91-1797 вих. 15 направлено на розгляд начальникові слідчого відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 (а.с.28).
01 липня 2015 року за № 17-339 вих. на ім`я заявника судді ОСОБА_4 заступником начальника слідчого відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 направлено лист про результати розгляду його повідомлення про кримінальне правопорушення та зазначено, що воно не є заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення оскільки не містить посилань на вчинення чи готування ОСОБА_6 діяння, визначення якого наведене у ст. 11 КК України (а.с.29).
Однією з загальних засад кримінального процесу, є його публічність, яка закріплена ст. 25 КПК України та полягає в тому, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Згідно ч. 7 вказаної статті якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.
Згідно положень ст.ст. 55, 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим, тобто особисто якій кримінальним правопорушенням шкоду завдано не було.
Згідно з п.п. 1.2.,1.3.,1.4. Розділу ІІ Положення «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012р. відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку. Заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність (за виключенням випадків, коли таке попередження не можливо зробити з об`єктивних причин, зокрема надходження заяви, повідомлення поштою, іншим засобом зв`язку).
Чинним кримінально-процесуальним кодексом України не встановлено жодним обмежень чи особливого порядку щодо звернення професійного судді в якості потерпілого чи заявника до компетентних органів із заявою чи повідомленням про кримінальне правопорушення. Натомість таке право передбачено для кожної фізичної чи юридичної особи ст.ст. 55, 60 КПК України.
Як встановлено в судовому засіданні, форма та зміст повідомлення судді ОСОБА_4 від 23 червня 2015 року про кримінальні правопорушення, що адресована Миргородському міжрайонному прокурору, відповідають встановленим вимогам для даного документу, оскільки кримінальним правопорушенням особисто судді шкоди завдано не було, а ознаки правопорушення були виявлені суддею в ході здійснення службової діяльності. Зазначені у повідомленні відомості, містять інформацію про вчинення працівником УСБУ в Полтавській області ОСОБА_6 дій, що має ознаки кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, а їх подальша перевірка тобто підтвердження чи спростування можлива лише шляхом проведення слідчих (розшукових) дій у рамках кримінального провадження відповідно до його завдань, визначених ст. 2 КПК України.
Ст. 480 КПК України визначено особливий порядок кримінального провадження стосовно окремих категорій осіб, до складу яких військовослужбовці чи працівники Служби Безпеки України не відносяться, а отже жодні законодавчі обмеження щодо внесення прокурорами районних (міжрайонних) прокуратур до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про факти вчинення вищевказаними особами кримінальних правопорушень та проведення подальшого досудового розслідування за цими фактами відсутні.
Як слідує із положень ч.1 ст. 303 КПК України заявником на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Посилання прокурора на те, що повідомлення про кримінальне правопорушення судді ОСОБА_4 ним особисто не розглядалось, а було вирішено його заступником слідчий суддя вважає необґрунтованим оскільки воно було адресовано особисто вказаному прокурору, як слідує з пояснень прокурора на час надходження вказаного повідомлення він виконував свої обов`язки, розгляд даного повідомлення іншому прокурору, шляхом накладення відповідних резолюцій на документі Миргородським міжрайонним прокурором, не доручався.
Безпідставним, на думку слідчого судді, є й факт пересилання повідомлення про злочин для перевірки та внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до відділу прокуратури Полтавської області, оскільки ст. 214 КПК України таких дій не передбачає.
В той же час згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В зв`язку з викладеним слідчий суддя приходить до висновку, що дії працівників Миргородської міжрайонної прокуратури Полтавської області при розгляді повідомлення судді ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення не відповідали вимогам КПК України, зокрема ст. 214 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Згідно ч. 2 вказаної статті ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
Постановлення слідчим суддею ухвал про визнання рішення, дії чи бездіяльність прокурора незаконними, або такими, що не відповідають вимогам певних правових норм, главою 26 «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» КПК України не передбачено, а отже скарга в частині визнання бездіяльності прокурора такою, що не відповідає вимогам ст. 214 КПК України - задоволенню не підлягає.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про можливість часткового задоволення скарги судді ОСОБА_4 та вважає необхідним лише зобов`язати прокурора внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, що містяться в повідомленні судді від 23 червня 2015 року.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 3, 7, 25, 303-304, 307, 336 КПК України, слідчий суддя,
Скаргу судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_4 на бездіяльність Миргородського міжрайонного прокурора ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Зобов`язати Миргородського міжрайонного прокурора Полтавської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення викладені у повідомленні судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_4 від 23 червня 2015 року № 9554/2015, що було надіслано ним на адресу вказаної прокуратури.
У задоволенні інших вимог скаржника відмовити.
Вказана ухвала підлягає негайному виконанню.
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.
В силу ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_11 Сиволап