Справа № 152/1228/15-к
У Х В А Л А
08 жовтня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника неповнолітніх
обвинувачених адвоката ОСОБА_8 ,
законних представників
неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
Служби у справах дітей
Шаргородської РДА ОСОБА_11 ,
Уповноваженого підрозділу
органу внутрішніх справ
кримінальної міліції
у справах дітей
Шаргородського РВ УМВС
України у Вінницькій області ОСОБА_12 ,
ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України,
ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України,
ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України,
ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
- клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
В судовому засіданні 08.10.2015 року прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів.
Заявлене клопотання прокурор мотивував тим, що неповнолітній ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим Жмеринським міськрайонним судом 11.08.2014 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 8 місяців з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік 10 місяців, в період іспитового строку з березня по червень 2015 року вчинив ряд крадіжок чужого майна повторно, з проникненням у приміщення, за попередньою змовою групою осіб. При цьому, прокурор зсилається на те, що підставами для застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою стали наступні: вчинення тяжких злочинів; ухилення обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_6 переховується від суду, залишає постійне місце проживання і зникає у невідомому напрямку, на судові виклики не прибуває, у зв`язку із чим до нього судом застосовувалися приводи через органи міліції, що призводить до затягування розгляду кримінального провадження; є достатні підстави вважати, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 продовжуватиме ухилятися від судового розгляду кримінального провадження, перешкоджати йому, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.
У разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою просить вирішити питання про застосування застави у розмірі 30 мінімальних заробітних плат.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, проте, спростувань підстав необхідності обрання запобіжного заходу не зазначив.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 при розгляді клопотання покладається на вирішення суду.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_10 вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити і обрати її синові запобіжний захід у виді тримання під вартою з тією метою, що він не вчинив нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_9 при розгляді клопотання покладаються на вирішення суду.
Представник Служби у справах дітей Шаргородської РДА ОСОБА_11 , представник Уповноваженого підрозділу органу внутрішніх справ кримінальної міліції у справах дітей Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_12 при розгляді клопотання покладаються на вирішення суду.
Потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутності.
Потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
З`ясувавши думку учасників судового засідання, суд вважає за можливе розглянути клопотання про застосування запобіжного заходу у відсутності потерпілих.
Вислухавши клопотання прокурора та думки учасників судового провадження, суд прийшов до наступних висновків.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 під час досудового розслідування та на стадії судового розгляду не застосовувався.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Згідно із ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого королівства»). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства»). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови»)».
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду крадіжок чужого майна, правова кваліфікація злочинів ч.2 та ч.3 ст.185 КК України, на досудовому розслідуванні він повідомлений про підозру у вчиненні цих кримінальних правопорушень, обвинувальний акт щодо нього надійшов до суду 03.08.2015 року.
Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі, зазначеному в обвинувальному акті.
Таким чином, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) наявність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання, та інші, встановлені в ч.1 ст.178 КПК України.
Згідно із ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника (ч.1 ст.193 КПК України).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).
Суд встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, а також наявність ризиків переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки будучи засудженим вироком Жмеринського міськрайонного суду від 11.08.2014 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки вісім місяців з випробуванням та іспитовим строком на один рік десять місяців, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку вчинив ряд крадіжок чужого майна та обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України.
Крім того, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`являвся без поважних причин, зникав з місця проживання у невідомому напрямку, переховувався від суду, що підтверджується показаннями в судовому засіданні законного представника ОСОБА_10 , у зв`язку із чим судом 26.08.2015 року, 01.10.2015 року застосовувалися до ОСОБА_6 приводи через органи міліції. У зв`язку із чим наявний ризик ухилення від суду та перешкоджання кримінальному провадженню з боку обвинуваченого.
При цьому, суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень; його вік; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, оскільки матір обвинуваченого ОСОБА_10 повідомила суд про те, що син проживає окремо від неї, не прислуховується до її порад.
Крім того, суд враховує наявність незнятої і непогашеної судимості за подібні кримінальні правопорушення і ризик вчинення інших подібних злочинів обвинуваченим у випадку не обрання йому запобіжного заходу.
З врахуванням наведеного вище суд вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
З аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що неможливо застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, оскільки він буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя виходить з того, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України (ч.4 ст.197 КПК України).
Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст.197 КПК України).
За правилами ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини 5 ст.182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.
В ухвалі суду зазначаються обов`язки з передбачених ст.194 КПК України, які будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні (ч.3 ст.183 КПК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Крім того, у разі внесення застави, на обвинуваченого ОСОБА_6 слід покласти обов`язки, визначені п.п.1,2,3 ч.5 ст.194 КПК України.
Таким чином, клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 203, 205, 395, 492 КПК України, суд,
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який не навчається, раніше судимого Жмеринським міськрайонним судом 11.08.2014 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки вісім місяців з випробуванням та іспитовим строком на один рік десять місяців, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, запобіжний захід у тримання під вартою.
Взяти обвинуваченого ОСОБА_6 під варту із зали суду.
Строк дії даної ухвали визначити в межах шістдесяти днів, тобто до 13 години 30 хвилин 06 грудня 2015 року включно. Строк тримання під вартою ОСОБА_6 вираховувати з моменту взяття його під варту із зали суду з 13 години 30 хвилини 08.10.2015 року.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 виконувати наступні обов`язки на строк не більше двох місяців, передбачені п.п.1,2,3 ч. 5 ст.194 КПК України:
- прибувати до Шаргородського районного суду за першою вимогою;
- не відлучатися без дозволу суду із місця проживання АДРЕСА_1 ;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_6 негайно після її оголошення.
Про взяття під варту неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 негайно сповістити його законного представника ОСОБА_10 .
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 284, 288, п.2 ч.2 ст.314, ч.6 ст.340, ст.417, п.3 ч.1 ст.346 КПК України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1