Справа № 11-808/12 Головуючий у І інстанції Зінченко
Провадження № 11/1090/3536/12 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 48 31.05.2012
УХВАЛА

Іменем України

«31» травня 2012 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ЛЕВЧУКА О.Д.

суддів МАТЮШКИ М.П. та ЗАГОРУЙКА В.В.

за участю прокурора СКРИПКА І.М.,

потерпілого ПУСТОВОГО О.В.,

представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4,

засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляції законного представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_2 та прокурора Обухівського району Пасіки К.Г. на вирок Обухівського районного суду Київської області від 28 березня 2012 року, за яким

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого ТОВ «Мерак» контролер-ревізор, раніше не судимого, зареєстрований та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4,

засуджено за ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 189 КК України та призначено йому покарання: по ч. 2 ст. 365 КК України, у виді п'яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати

будь-які посади в правоохоронних органах строком на три роки; по ч. 2 ст. 189 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши ОСОБА_5 остаточне покарання у виді п'яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах строком на три роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового терміну - трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов'язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи; періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований та проживає: м АДРЕСА_1

засуджено за ч. 2 ст. 365 КК України та призначено йому покарання, у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах строком на три роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового терміну - два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов'язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи; періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 950 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 15 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 працюючи дільничними інспекторами сектору дільничних інспекторів міліції ОСОБА_9 ГУ МВС України в Київській області, вчинили перевищення влади, що супроводжувалось насильством та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, а також ОСОБА_8 у вчиненні вимагання з використанням свого службового становища.

Так, 27 травня 2011 року, близько 17 години неповнолітній ОСОБА_7, був затриманий та доставлений дільничними інспекторами Сивим P.O. та Вдовенком О.В. на службовому автомобілі ВАЗ 2107, д.н.з. 1067, яким керував останній, до ОСОБА_9 ГУ МВС України в Київській області. На вказаному автомобілі вони заїхали на внутрішнє подвір'я райвідділу. Приїхавши на внутрішнє подвір'я райвідділу дільничні інспектори Сивий P.O. та Вдовенко О.В. вирішили застосувати незаконні заходи впливу до неповнолітнього ОСОБА_7 для отримання від нього інформації про розповсюдження наркотичних засобів, з цією метою ОСОБА_8 завів ОСОБА_7 до гаражу №10, який відкрив ОСОБА_6, при цьому ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_7 щоб він повідомив про особу, яка займається продажем наркотичних засобів і, в разі відмови надати таку інформацію, висловив погрозу, що притягне його як співучасника у розповсюдженні наркотиків. При цьому, ОСОБА_6, перевищуючи свої владні повноваження, вдарив ОСОБА_7 тонкою дерев'яною палицею в область грудей, але вирішивши, що її буде недостатньо дістав з службового автомобіля гумовий кийок, в той час як ОСОБА_8, діючи умисно та перевищуючи владні повноваження, наніс ОСОБА_7 декілька ударів руками в область голови та тулубу. У цей час до гаража повернувся ОСОБА_6 і, діючи умисно та перевищуючи владні повноваження, наказав ОСОБА_7 стати обличчям до стіни та обпертися на неї руками, після чого наніс три удари гумовим кийком по сідницях, вказавши, що буде бити його стільки скільки йому років, при цьому ОСОБА_7 почав просити ОСОБА_6 та ОСОБА_8, щоб вони припинили побиття і останній відповів, що не битимуть у разі, коли він повідомить про особу, яка збуває наркотичні засоби. Також ОСОБА_8, з метою залякування потерпілого показав йому бланк довідки про звернення за медичною допомогою та сказав, що вони зламають ОСОБА_7 руку і напишуть у ній, що він вже з такою травмою потрапив до райвідділу, після цього ОСОБА_8, застосовуючи моральний тиск та ображаючи особисту гідність потерпілого, наказав ОСОБА_7 присідати та віджиматись від підлоги спираючись на кулаки, що ОСОБА_7 також виконав. В подальшому ОСОБА_7 за наказом ОСОБА_8 став на коліна і тримав перед собою у руці недопалок сигарети останнього, а коли викинув його, то ОСОБА_8 наказав підняти та закопати його у купі піску поруч із гаражем, ОСОБА_7 виконав дану вимогу та руками вирив у піску яму в яку поклав недопалок та закопав. З метою подальшого залякування ОСОБА_7 та отримання від нього необхідних відомостей щодо збуту наркотичних засобів ОСОБА_8 також висловив погрозу, що вони засунуть йому гумовий кийок в анальний отвір і в такому стані відправлять додому. Продовжуючи залякувати неповнолітнього, перевищуючи свої владні повноваження, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 завели ОСОБА_7 до гаражу №7, де погрожували одягти йому протигаз і перекрити доступ повітря, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_6 завели його до гаражу №4, де був мішок із залишками трави, схожої на коноплю, ОСОБА_6 взяв з мішку жменю трави, перетер її в руках та пригрозив ОСОБА_7 покласти останньому до кишені, щоб в подальшому притягнути останнього до відповідальності за зберігання наркотиків. В подальшому дільничні інспектори Сивий P.O. та Вдовенко О.В., перевищуючі владні повноваження та продовжуючи психологічний тиск на потерпілого, сказали, щоб ОСОБА_7 подумав та зачинили його самого в гаражі, приблизно через 10-15 хвилин ОСОБА_6 відчинив ворота гаража і відвів ОСОБА_7 у гараж №10, де знову в присутності ОСОБА_8 поставив його обличчям до стіни, розсунув ноги на ширину плечей і наказав обпертися руками на стіну, після чого, перевищуючи владні повноваження, наніс гумовим кийком 2-3 удари по сідницях. Внаслідок завдання ОСОБА_8 ударів руками по голові та тулубу, а ОСОБА_6 палкою та гумовим кийком по сідницях і в область грудей ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, забою грудної клітини з підшкірним крововиливом, закритої травми живота та крововиливів в області сідниць, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 30/1 від 29.08.2011 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я строком більше 6-ти, але менше 21-го дня.

Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 посадили ОСОБА_7 до службового автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. 1067, виїхали з внутрішнього двору ОСОБА_9, та зупинились на майданчику перед будівлею райвідділу, та завели ОСОБА_7 до кабінету №2 сектору дільничних інспекторів Обухівського РВ, де ОСОБА_8, діючи умисно та продовжуючи моральний тиск на потерпілого, перевищуючи надані йому владні повноваження, наказав ОСОБА_7 написати на аркуші паперу без тексту: «З моїх слів написано вірно, мною прочитано», а на іншому під диктовку ОСОБА_8 ОСОБА_10 написав розписку про співробітництво з міліцією та що зобов'язується повідомлятиме про відомі йому злочини, після написання ОСОБА_7 вказаних документів того ж дня приблизно о 17.30 годині, ОСОБА_8, перебуваючи у кабінеті №2 сектору дільничних інспекторів міліції ОСОБА_9, вирішив заволодіти коштами ОСОБА_7 шляхом вимагання. З цією метою ОСОБА_8, використовуючи владні повноваження і, зокрема те, що ОСОБА_7 був затриманий ним, як працівником міліції та доставлений до ОСОБА_9 де безпідставно утримувався проти своєї волі, почав вимагати у ОСОБА_7 передати йому через 20 днів кошти у сумі 1000 грн., які він за вказаний проміжок часу заробить на підробітках вантажником у знайомого ОСОБА_7 - ОСОБА_11, в разі невиконання його вимоги, висловив погрозу «повісити» на нього убивство ОСОБА_12, дані погрози сприймались ОСОБА_7 як реальні, після чого, з метою отримання вказаної суми ОСОБА_8, вийшовши з кабінету та зателефонував ОСОБА_11, у якого потерпілий підробляв вантажником, та повідомив останнього, що ОСОБА_7 затримали працівники міліції за дії, пов'язані з незаконним обігом наркотичних засобів і для того, щоб його звільнили і не притягали до відповідальності за такі дії необхідно терміново привезти кошти у сумі 1000 грн., які неповнолітній потім відпрацює у ОСОБА_11. Після розмови з ОСОБА_11 ОСОБА_8 вирішив, що того ж дня не зможе отримати кошти від ОСОБА_7, у зв'язку з цим повернувшись до кабінету ОСОБА_8, продовжуючи вчиняти дії, спрямовані на заволодіння коштами потерпілого шляхом вимагання з використанням свого службового становища, сказав ОСОБА_7, що він винен йому 1000 грн., які повинен віддати протягом 20 днів, а у разі невиконання його вимоги ОСОБА_8 висловив погрозу повідомити за місцем навчання ОСОБА_7 про його затримання працівниками міліції і причетність до розповсюдження наркотиків, що потягне за собою відрахування з навчального закладу. Коли ОСОБА_7 погодився принести необхідні гроші в обумовлений термін, ОСОБА_8 віддав йому телефон, який вилучив у нього перед доставкою до райвідділу та дозволив залишити приміщення ОСОБА_9

Не погоджуючись з даним вироком, законним представником потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_2 та прокурором Обухівського району Пасікою К.Г. подано апеляції.

Прокурора Обухівського району Пасіка К.Г. не оспорюючи кваліфікацію дій засуджених та доведеність їх вини, вважає вирок незаконним у звязку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, обґрунтовуючи це тим, що судом першої інстанції прийняте рішення про часткове задоволення цивільного позову. Просить вирок змінити в частині цивільного позову, та стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 950 грн. як відшкодування матеріальної шкоди. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 100000 грн. моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 100000 грн. моральної шкоди. В іншій частині вирок залишити без змін.

Представник ОСОБА_2 - вважає, що вирок суду першої інстанції був постановлений однобічно, необґрунтовано, факти які були викладені в матеріалах справи під час судового слідства не були судом зясовані в повній мірі, не взяті до уваги під час розгляду справи пояснення ОСОБА_2, як законного представника потерпілого. При винесенні вироку суд допустив істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильно застосував кримінальний закон, призначив мяке покарання ОСОБА_5 яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Також не погоджується з вироком суду в частині цивільного позову. Просить вирок скасувати частково та постановити новий вирок яким ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, по ч. 2 ст. 189 КК України у виді 4 роки позбавлення волі, згідно ст. 70 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначивши ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах строком на 3 роки. Цивільний позов задовольнити частково стягнути з ОСОБА_5 950 грн. матеріальної шкоди та 50 000 моральної шкоди, в іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляцію та просила її задовольнити, виступи потерпілого та його представника, яки просили задовольнити їх апеляцію, а також пояснення засуджених та їх адвоката, яки просили вирок залишити без змін, апеляційний суд, обговоривши доводи апеляції, та вивчивши матеріали справи, знаходить вирок таким, що підлягає зміні, виходячи при цьому з наступного.

Висновки суду 1-ї інстанції про доведеність вини засуджених ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, які достатньо викладені у вироку, їм дана належна оцінка.

Так, вина засуджених у скоєному доведена в судовому засіданні в повному обсязі, дії останніх вірно кваліфіковані.

Оскільки дану кримінальну справу розглянуто в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 299 КПК України, та всім учасникам процесу було розяснено наслідки такого розгляду, то апеляції в частині незгоди з встановленими судом обставинами справи розгляду в даному випадку не підлягають.

Призначаючи винним покарання, суд 1-ї інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що помякшують відповідальність. З урахуванням всіх даних про особи винних, їх щире каяття, добровільне часткове відшкодування збитків та шкоди, їх позитивні характеристики та клопотання громадських організацій, суд призначив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання, яке колегія суддів вважає справедливим, та підстав для його змін не вбачає, оскільки суд послався саме на ті обставини, на які вказують прокурор та представник в апеляціях.

Вірно судом 1-ї інстанції розглянуто позов про відшкодування матеріальних збитків, оскільки підстави та розмір даного позову знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Що ж стосується цивільного позову представника потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди, то в цій частині колегія суддів вважає за необхідне вирок змінити. Так, представник потерпілого заявила позов про стягнення з винних моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. з кожного. Свої вимоги вона мотивувала тим, що потерпілий переніс фізичний біль, внаслідок їх дій був змушений проходити тривале лікування, його особисту гідність було принижено. Потерпілий, на думку його представника, також переніс хвилювання з приводу розповсюдження інформації щодо можливої його причетності до розповсюдження наркотичних засобів. В апеляціях ставиться питання щодо збільшення розміру моральної шкоди, оскільки, на переконання апелянтів, суд не в повній мірі врахував всі наведені вище обставини заподіяння моральної шкоди неповнолітньому ОСОБА_7 Колегія суддів погоджується з доводами апеляцій в цій частині, та вважає на необхідне та справедливе змінити вирок в частині задоволення цього цивільного позову, збільшивши його розмір до 50 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Київської області.

УХВАЛИЛА:

Апеляції законного представника потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_2 та прокурора Обухівського району Пасіки К.Г. задовольнити частково.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 28 березня 2012 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 змінити.

Збільшити розмір стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_2 з засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до 50 000 (пятдесяти тисяч) грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ