Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 0606/1-145/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2012 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Андрушкевича С.З.

суддів: Котіка В.П., Захарчука С.В.

з участю прокурора: Селюченко І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Володарськ-Волинського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2011 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, раніше судимого 11.02.2010 року Володарськ-Волинським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 140 годин громадських робіт,

засуджено за ст. 156 ч.2 КК України на 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком і остаточно призначено 6 (шість) років 6 (шість) місяців 7 (сім) днів позбавлення волі.

Запобіжний захід залишено засудженому попередній тримання під вартою.Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 24 квітня 2010 року.Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до ст. 81 КПК України.

Як визнав суд, 19 квітня 2010 року ,близько 17-00 години ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, на горищі будинку № 27 по вул. Шевченка в с. Дворище Володарськ-Волинського району Житомирської області, використовуючи безпорадний стан потерпілої, що за своїм фізичним станом малолітнім віком, не могла розуміти характер і значення вчинюваних з нею дій та чинити опір, вчинив розпусні дії щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5.

В апеляції з доповненнями засуджений ОСОБА_1 просив вирок суду визнати незаконним на підставі ст. 372 КПК України та таким, який не відповідає матеріалам справи. Посилався на те, що органом досудового слідства та судом не взяті до уваги фактичні обставини справи, показання свідків, не були проведені експертиза, ряд ставок віч-на-віч, чим були порушені норми процесуального права.

На думку апелянта, злочин він вчинив у стані обмеженої осудності, оскільки стан його дружини спонукав до неналежного здійсненню самоконтролю.

Апелянт посилався на те, що він є єдиним годувальником в сімї, має намір працювати , утримувати дружину та дітей, тому просив не позбавляти його волі, помякшивши призначене покарання.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора в заперечення апеляції ,перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів.

Під час досудового слідства ОСОБА_1 змінював свої показання, але в судовому засіданні свою вину визнав повністю, детально розповівши про обставини вчинення злочину. Дані ним показання підтверджуються іншими матеріалами справи.

Посилання ОСОБА_1 щодо неправдивості показань свідків є безпідставними, оскільки в судовому засіданні свідки допитані не були та їх показання не були покладені в основу вироку.

Згідно матеріалів справи, у показаннях свідка ОСОБА_3 на досудовому слідстві немає протиріч щодо часу, коли саме він дізнався про вчинений злочин. Так, дійсно він надавав дозвіл на огляд свого домоволодіння 19.04.2010 року (т. 1, а.с. 3), а у своїх показаннях від 22.04.2010 року він вказав, що 19.04.2010 року випив горілки, тому не памятає, що в цей день трапилось, а також не бачив, що відбувалось. Про події у подробицях взнав від доньки ОСОБА_4 наступного дня (т. 1, а.с. 33).

На початку досудового слідства ОСОБА_5 допитувалась як свідок, а постановою слідчого від 26.04.2010 року була визнана законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_5, що відповідає нормам кримінально-процесуального права.

Твердження ОСОБА_1 щодо відсутності експертизи по піднігтьових змивах є надуманими, оскільки у матеріалах кримінальної справи (т. 1 а.с. 129-130) міститься висновок судово-медичної експертизи № 1861 від 17.05.2010 року, згідно якого ушкодження у малолітньої потерпілої могли бути утворені від дії пальців рук.

Що стосується посилань засудженого ОСОБА_1 на те, що під час відтворення обстановки та обставин події з його участю від 19.05.2010 року на нього здійснювався психологічний тиск з боку слідчого, то це спростовується матеріалами кримінальної справи. У протоколі, підписаному в тому числі ОСОБА_1, міститься запис про те, що від учасників відтворення скарг та заяв не надійшло. Крім того, на протязі досудового та судового слідства від нього не надходило ніяких скарг на незаконні дії працівників міліції.

Твердження апелянта про те, що законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні говорила про те, що „ОСОБА_1 був якийсь знервований, є надуманими та не відповідає змісту протоколу судового засідання від 08.11.2011 року (т. 2, а.с. 46 зв.- 47 зв.). Крім того, з висновку акту комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи №259-2010 видно, що ОСОБА_1 під час вчинення інкримінованих йому дій психічними захворюваннями не страждав, а також у будь-якому тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, яке б позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, не перебував. ( т. 1, а.с. 125-127).

Що стосується покарання, яке суд обрав засудженому, то воно призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України з врахуванням тяжкості вчинених злочинів, даних про його особу, обставин, які помякшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_1, є рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного спяніння.

Обставинами, що помякшують покарання засудженого, є наявність малолітніх дітей на утриманні та визнання вини.

Крім того, суд при обранні покарання врахував тяжкість вчиненого злочину,те, що ОСОБА_1 раніше судимий, та інші дані про його особу і призначив йому покарання у виді позбавлення волі, що колегія суддів вважає правильним.

Разом з тим, призначаючи покарання , суд першої інстанції не врахував того , що попередній вирок був скасований лише з підстави істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, а саме недопустимої натуралізації опису обставин вчиненого злочину, а не призначення надто мякого покарання засудженому.

Тому колегія суддів в порядку ст.365 КПК України вважає за потрібне вирок в цій частині змінити і зменшити призначене покарання до такого, яке було призначене попереднім вироком.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Житомирської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення. Вирок Володарськ-Волинського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2011 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Призначити ОСОБА_1 за ст.156 ч.2 КК України шість років пять місяців позбавлення волі.На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Володарськ-Волинського районного суду від 11.02.2010 року, остаточно призначити ОСОБА_1 шість років пять місяців і пять днів позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді: