Справа №10-314/2010 28.10.2010 17.09.2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючого : ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за апеляцією захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2010 року, якою у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брест Республіки Білорусь, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,

обрано запобіжний захід у виді взяття під варту.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 22 серпня 2010 року близько 2 години 40 хвилин він, знаходячись в буд. АДРЕСА_2 , на грунті неприязних стосунків двічі вистрелив в ОСОБА_8 з обрізу мисливської рушниці, спричинивши потерпілому два вогнепальних поранення , від яких той помер на місці події.

14.10.2010 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 115 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Обґрунтовуючи необхідність обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у виді взяття під варту, слідчий послався на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання в виді позбавлення волі понад 3 роки, і перебуваючи на волі, він може ухилитись від слідства та суду.

Суд з метою запобігти спробам ОСОБА_6 перешкодити встановленню істини у справі, а також для забезпечення виконання ним процесуальних рішень задовольнив подання слідчого.

В апеляції захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить постанову суду скасувати, а матеріали направити на новий судовий розгляд. Посилається на те, що судом не були дотримані вимоги ст. ст. 148, 150 КПК. Вважає, що суд, врахувавши позитивні дані про особу обвинуваченого та відсутність даних, які б свідчили про можливість його підзахисного ухилитися від слідства, не мотивував належним чином необхідність обрання міри запобіжного заходу у виді взяття під варту. Також зазначив, що суд не розглянув можливість обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у виді застави. Крім того, вказав на порушення вимог закону при затриманні ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку апеляції, думку прокурора, який просив залишити постанову суду без зміни, а апеляцію-без задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступного.

Згідно вимогам ст.ст. 148, 150, 155 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний з`ясувати, чи є вказані в законі підстави для обрання запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа та характеризуючи дані.

Суд у відповідності із вимогами закону врахував ступінь тяжкості злочину, в якому ОСОБА_6 обвинувачується, і в сукупності з даними про особу дійшов правильного висновку про необхідність обрання останньому саме такої міри запобіжного заходу, як взяття під варту, для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних рішень та з метою запобігти його спробам перешкодити встановленню істини у справі.

Тому є безпідставними доводи апелянта про відсутність підстав та неналежне обґрунтування обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Також є безпідставним твердження апелянта про те, що суд не розглянув можливість обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у виді застави.

Як вбачається із протоколу судового засідання, судом розглядалося заявлене обвинуваченим ОСОБА_6 клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виді застави.

Виходячи із роз`яснень, які містяться в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року „Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і судового слідства, суд вільний у виборі виду запобіжного заходу, але має обрати такий запобіжний захід, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

В постанові суддя вказував на фінансові можливості родича ОСОБА_6 ОСОБА_10 щодо внесення застави, але не будучи впевненим, що більш м`які запобіжні заходи можуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого, обґрунтовано прийняв рішення про обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Постанова суду постановлена відповідно до вимог ст.ст.148,150,155,165-2 КПК України, а тому підстав для зміни чи скасування її немає.

Що стосується вказаних апелянтом порушень вимог закону при затриманні ОСОБА_6 , то як видно із матеріалів судового провадження скарга на незаконне затримання ОСОБА_6 не розглядалася суддею одночасно з поданням слідчого про обрання запобіжного заходу.

Тому питання законності затримання ОСОБА_6 не є предметом перевірки і апеляційним судом при розгляді апеляції на постанову суду про обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

Апеляцією захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2010 року у відношенні ОСОБА_7 - без зміни.

Головуючий:

Судді: