Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006279 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Києва, громадянки України,

що зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , судимої:

1) вироком Подільського районного суду м. Києва від 25.03.2013 року

за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

2) вироком Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2013 року

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України

на 1 рік 1 місяць позбавлення волі, ухвалою Новозаводського районного

суду м. Чернігова від 03.06.2014 року звільненої відповідно до

ст.7 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 28.10.2015 року ОСОБА_6 визнана винною у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України і їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

________________________________

Справа № 11-кп/796/264/2016
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Доповідач: ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність її винуватості та правильність кваліфікації дій, просить вирок змінити і звільнити її від відбування покарання з випробуванням, застосувавши положення ст.75 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, обвинувачена зазначає про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та її особі через суворість. Так, на думку ОСОБА_6 , суд першої інстанції не врахував, що вона повністю визнала вину, працює, хоча і неофіційно, має мати похилого віку, і претензії з боку потерпілого та обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_6 вчинила повторне відкрите викрадення майна ОСОБА_8 за наступних обставин.

31 серпня 2015 близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись біля дитячого майданчика за адресою: м. Київ, вул. Межова, 18, побачила раніше знайомого ОСОБА_8 , у якого в руках знаходилися грошові кошти в сумі 3 500 гривень. Реалізовуючи злочинний умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 підійшла до ОСОБА_8 та вихопила з його рук грошові кошти, після чого залишила місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілому матеріальної шкоди на суму 3 500 гривень.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка є судимою, позитивно характеризується, обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують.

Посилання обвинуваченої на те, що вона працює і має матір похилого віку, нічим не підтверджені.

Водночас, покарання ОСОБА_6 призначено на мінімальний строк, передбачений санкцією частини статті закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_6 неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, судимості за що погашені, до неї тричі застосовувалося звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак вона вчинювала злочини під час іспитового строку. Отже, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що її виправлення неможливе без відбування покарання, і саме покарання у виді позбавлення волі, яке полягає в ізоляції та поміщенні до кримінально-виконавчої установи закритого типу, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Тому підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3