АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Проксімус» на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно в результаті обшуку від 06.07.2015 року.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження за № 0000114 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 212 КК України.

Вислухавши доводи слідчого та дослідивши матеріали справи , слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, врахувавши відповідно до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність доказів, що вказують на ознаки кримінального правопорушення, а тимчасово вилучене майно могло бути одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та /або є доходом від нього.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, такою, що винесена без дотримання норм КПК України.

Апелянт звертає увагу на те, що постанова про затвердження групи прокурорів містить посилання на різних прокурорів, а тому не тягне за собою правових підстав для участі у справі затвердженої групи прокурорів.

Апелянт додає, що клопотання слідчого не базується на матеріалах кримінального провадження та побудовано на припущеннях слідчого. Так, слідчий не послався на докази отримання майна незаконним шляхом, не звернувши при цьому уваги на докази законності отримання вилучених грошей.

Крім цього, автор апеляції посилається на недотримання принципу співмірності з огляду на розмір вилучених коштів та розмір суми, яку на думку слідчого має сплатити товариство.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий у повному обсязі не дотрималися.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, що належить ТОВ «Проксімус», слідчий суддя зазначив, що в провадженні першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000114 від 13.08.2014р. за ч.1 ст.212 КК України, розслідування ведеться за фактом того, що службові особи ТОВ «Проксімус» будучи замовником робіт по обслуговуванню власного обладнання, яке розташовано у КП «Київський метрополітен» занизили податок на прибуток за період липня-вересня 2013р., лютого 2014р. на суму 515606,95грн. та податок на додану вартість у сумі 439455грн. шляхом відображення в податковому кредиті послуг отриманих від підприємств з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ «Укроптпром», ПП «Ажур-К» та покупки 3-Д принтера від ТОВ «Аленгрос», загальна сума визначеного грошового зобов`язання складає 955061грн. 06.07.2015р. було проведено обшук за адресою м. Київ, вул. Успішна, 34, яка є адресою фактичного знаходження ТОВ «Проксімус», в ході якого вилучено документи підприємств, що мають ознаки фіктивності та три сейфи, оглядом яких 07.07.2015р. виявлено та вилучено грошові кошти а саме: 1 203 349грн., 15 3305 доларів США, 15250 євро, які на думку слідчого та слідчого судді одержані злочинним шляхом, через відсутність доказів законності їх походження.

Приймаючи рішення про накладення арешту на згадане майно (грошові кошти) слідчий суддя виходив з правової кваліфікації правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження, а саме ч.1 ст.212 КК України та того, що згадане майно відповідає критеріям п.4 ч.2 ст.167 КК України, а саме може бути одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від розслідуваних правопорушень.
В результаті такого підходу до вирішення клопотання, залишилося не з`ясованим слідчим суддею питання про співмірність суми можливого грошового зобов`язання ТОВ «Проксімус», нарахованої актом перевірки № 1269/2213/31355139 від 01.08.2014р. в розмірі 955 061грн. та розміром тимчасово вилученого майна на яке накладено арешт, що складає 1 203 349грн., 15 3305 доларів США та 15 250 євро, як того вимагає ч. 2 ст. 173 КПК України, та на що обґрунтовано посилається автор апеляції, а з урахуванням добровільної сплати ТОВ «Проксімус» на рахунок УДКСУ у Шевченківському району ГУ м. Києва 955 061грн., арешт тимчасово вилученого майна призведе до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності юридичної особи та суттєво позначиться на інтересах інших осіб, зокрема на інтересах осіб, які працюють за трудовим договором у цьому підприємстві.

Крім того, слід наголосити, що мали місце й інші істотні порушення процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого.
Так, згідно постанови про призначення групи прокурорів від 19.06.2015р. до цієї групи входить старший прокурор прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_5 , який і звертався з клопотання про проведення обшуку в офісному приміщенні за адресою м. Київ, вул. Успішна, 34, яка є фактичною адресою ТОВ «Проксімус» та за результатами цього обшуку і було тимчасово вилучено грошові кошти в сумі 1 203 349грн., 15 3305 доларів США та 15 250 євро, на яке слідчий суддя наклав арешт. Однак, з тексту постанови про призначення групи прокурорів від 19.06.2015р. вбачається, що питання призначення групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні вирішувалось заступником прокурора Шевченківського району м. Києва радником юстиції ОСОБА_9 , тоді як підписана ця постанова першим заступником прокурора Шевченківського району м Києва молодшим радником юстиції ОСОБА_10 , що ставить під сумнів юридичну силу цієї постанови та подальших дій групи прокурорів, яка нею визначені у тому рахунку і проведення обшук в результаті якого були вилучені грошові кошти, як тимчасово вилучене майно.
Враховуючи вищевикладене, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Апеляційний суд наявності таких доказів теж не вбачає.
Разом з цим апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги в частині зазначення в ухвалі апеляційного суду про зобов`язання слідчого повернути тимчасово вилучене майно, оскільки обов`язок слідчого повернути тимчасово вилучене майно, у разі відмови у задоволенні клопотання про його арешт, передбачений положеннями ст. 169 КПК України і підставою для повернення є ухвала про відмову у задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, яка унеможливлює подальше законне його утримання органом провівши вилучення.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга власника майна задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Проксімус» задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні № 0000114 від 13.08.2014 року, - скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна від 08.07.2015 року щодо накладення арешту на грошові кошти в розмірі 1 203 349 грн., ( один мільйон двісті три тисячі триста сорок дев`ять) гривень, 153 305 (сто п`ятдесят три тисячі триста п`ять) доларів США, 15 250 (п`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят) Євро, які були вилучені під час обшуку 06.07.2015 року та оглянуті відповідно до протоколу огляду від 07.07. 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено о 9 годині 30 хвилини, 7 серпня 2015 року.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3