АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2434/15-к Номер провадження 11-кп/786/780/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
представника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження у режимі відео конференції за апеляцією засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду від 25 вересня 2015 року,
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ташкент Узбекистан, гр. України, одруженого, неповна вища освіта, мешканця АДРЕСА_1 відмовлено у задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд послався на те, що невідбута частина покарання у ОСОБА_8 становить понад 2 роки 3 місяці позбавлення волі, що перевищує максимальний строк встановлений у загальній частині Кримінального кодексу України для покарання у виді виправних робіт.

В апеляційній скарзі засуджений, не погоджуючись з ухвалою районного суду, просить її переглянути та прийняти законне рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 на підтримання своїх вимог, представника адміністрації колонії, міркування прокурора,котрий вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 квітня 2013 року ОСОБА_8 засуджено за ст. 191 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права на 3 роки обіймати посади у правоохоронних органах, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративних господарських функцій. На підставі ст.49 КК України звільнено від призначеного покарання за ч.2 ст.191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

- за ст.262 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.54 КК України позбавлено засудженого ОСОБА_8 звання старший лейтенант міліції.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 04.07.2013 року вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда стосовно ОСОБА_8 в частині звільнення його від покарання за ч.2 ст. 191 КК України скасовано.

Звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України на підставі п.3 ст.49 КК України, а провадження у справі в цій частині закрито.

25 серпня 2015 року засуджений ОСОБА_8 звернувся до Полтавського районного суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на відбування покарання у виді виправних робіт, оскільки, на його думку, своєю поведінкою та ставленням до праці він засвідчив своє виправлення.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання засудженого місцевий суд указав, що ОСОБА_8 має 1 стягнення - догану за зберігання забороненого предмету (мобільного телефону), яка на час розгляду заяви в суді не скасована, а невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_9 становить 2 роки 3 місяці, що виходить за межі максимального розміру покарання, передбаченого ч.1 ст.57 КК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.133 Кримінально-виконавчого Кодексу злісним порушником установленого порядку відбування покарання є особа, яка зберігає заборонені предмети.

Мобільні телефони у колоніях з будь-яким рівнем безпеки є забороненим предметом, відповідно до переліку предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (додаток 6), затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 № 2186/5 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань».

Згідно протоколу № 48 вилучення заборонених предметів (а. с. 37, т.2) 02.08.2015 року у засудженого ОСОБА_8 вилучено мобільний телефон «Samsung». Наступного дня, 03.08.2015 року на нього постановою начальника установи було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, з якою засуджений не погодився (а. с. 38, т.2).

Враховуючи вище викладені факти, колегія суддів приходить до висновку про небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення, оскільки вчинивши грубе порушення правил відбування покарання, у вчиненому проступку ОСОБА_8 не розкаявся.

Крім того, застосування до ОСОБА_8 пільги у вигляді заміни невідбутого покарання на виправні роботи є неможливим в силу норм ст.57 КК України, якою передбачено строк накладення даного виду покарання від 6 місяців до 2-ох років, тоді як ОСОБА_8 на момент розгляду його клопотання у місцевому суді не відбув 2 років 3 місяців позбавлення волі.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів підстав для скасування ухвали місцевого суду не знаходить.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду від 25 вересня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про заміну на більш м`яке покарання-виправні роботи без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

с у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4