Справа № 314/4301/15-к
Провадження № 1-в/314/897/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.10.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

представника адміністрації колонії ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у дистанційному судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, одруженого, до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1

Раніше судимого:

- 22.06.1998 року Шевченківським районним судом за ст. ст.81 ч.1,89 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.45 КК з іспитовим строком на 1 рік.

-11.04.2005 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ст.309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік.

-01.11.2005 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки 6 місяців.

-17.11.2008 року постановою Запорізького районного суду Запорізької області відмінено іспитовий строк та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. 12.02.2013 року звільнений умовно-дострокового на не відбутий строк 1 рік 4 місяці 25 днів.

-12.06.2008 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ст.ст.317 ч.,309 ч.2 КК України, призначено покарання в вигляд штрафу у розмірі 600 грн.

По даній справі засуджений: 15.05.2013 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ст.307 ч.2,69 КК України до 3 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Запорізького районного суду від 17.11.2008 року до 1 місяця позбавлення волі та призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку: 25.04.2013 року Кінець строку: 25.05.2016 року
про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№101), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_5 просив суд задовольнити своє клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, відповідних висновків для себе не зробив.

Представник адміністрації установи заперечив проти задоволення клопотання засудженого, так як останній не довів свого виправлення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Так, при вивченні матеріалів особової справи засудженого встановлено, що останній з 25.07.2013 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області №101.

За час відбування покарання характеризується посередньо має 2 заохочення, останнє з яких отримав лише 17.06.2014 року. Має 2 стягнення одне з яких накладено 17.07.2015 року, а саме сувора догана, яке не знято та не погашено в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

З матеріалів справи встановлено, що під час відбування покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101) засуджений ОСОБА_5 був працевлаштований у 2013 році протягом 1-го місяця, у 2014 році та у 2015 році протягом 5 ти місяців.

Його відношення до праці протягом певного періоду часу, який є суттєво менш тривалим ніж загальний строк ув`язнення засудженого, на погляд суду, пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким засобом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердно впевненим, що його участь у будь-якій праці безперечно повинна потягнути за собою його умовно-дострокове звільнення.

Особа засудженого та його поведінка за весь час відбуванння ним покарання у вигляді позбавлення волі у своїй сукупності, не дають підстав вважати, що ОСОБА_5 довів своє виправлення, оскільки останній за весь період відбування покарання має лише два заохочення та непогашене в установленому законом порядку стягнення, накладене 17.07.2015 року правами начальника колонії, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Крім того засудженому ОСОБА_5 вже надавалася пільга у вигляді умовно-дострокового звільнення від покарання , та у цей період знову вчинив злочин , що не може свідчити про його виправлення та намагання не вчиняти нові злочини.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з висновком комісії Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101) та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , щодо його умовно-дострокового звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Дата призначення до судового розгляду 23.10.2015 10:30

23.10.2015

02.11.2015