АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1570/15 Справа № 189/1133/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік, а на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік шість місяців та з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 2 430, 12 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 грн. - моральної.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 , не оскаржуючи доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 вважає, що вирок суду 1 інстанції підлягає зміні в частині розгляду судом її позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Просить додатково стягнути з ОСОБА_6 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 1 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 19 000 грн. Обгрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що суд не в повній мірі стягнув суму моральної шкоди та безпідставно відмовив у стягненні витрат, які вона понесла за надання правової допомоги.
За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він 13 березня 2015 року приблизно о 16.00 год., перебуваючи в приміщенні магазину "Яна", розташованого по вул. Центральній Покровського району Дніпропетровської області, на грунті раптово виниклих непрязних відносин між ним та ОСОБА_8 схватив останню однією рукою за обличчя, а іншою за ліве передпліччя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та верхніх кінцівках, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Після чого ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи потерпілу ОСОБА_8 однією рукою за обличчя, а іншою за ліве передпліччя, різко перехилив останню назад та із застосуванням фізичної сили відштовкнув від себе, заподіявши тим самим потерпілій ОСОБА_8 середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, що зумовило тривалий розлад здоровя строком понад 3 тижні (більш, як 21 день) у вигляді закритого перелому лівої ключиці.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора ОСОБА_7 , яка просила апеляцію потерпілої залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_8 підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які не оспорювалися в апеляційних скаргах, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком районного суду.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, підтверджений розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, яким судом дана належна оцінка.

В апеляційній скарзі висновки суду щодо винуватості ОСОБА_6 та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України не оспорюються.

Матеріалами кримінального провадження з`ясовано, що досудове розслідування та судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку повністю, у справі не допущено.

Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Як убачається з матеріалів провадження потерпілою ОСОБА_8 було заявленоцивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються мотиви задоволення (повного або часткового) цивільного позову, відмови у його застосуванні чи залишення без розгляду.

Як убачається з матеріалів провадження, потерпілою ОСОБА_8 було заявлено позов про відшкодування їй матеріальної й моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Зокрема, ОСОБА_8 просила стягнути на її користь, як це зазначено в позові, з ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2 430 грн. 20 коп., які включають до себе 79 грн. 16 коп. - витрати на придбання ліків, 141 грн. 46 коп. - витрати, пов`язані з залученням експерта; 2 009 грн. 50 коп. - витрати на придбання пального, 200 грн. - витрати на правову допомогу; та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. (а.п. 97).

Разом із тим, журнал судового засідання та аудіозапис судового процесу не місять даних про те, що потерпіла ОСОБА_8 та її представник уточнювали свої позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Задовольняючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 в частині розгляду судом позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд прийняв до уваги і визнанняв судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_6 в повному обсязі позову потерпілої ОСОБА_8 про стягнення з нього матеріальної шкоди.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції, дотримавшись вказаних вище вимог кримінального процесуального закону в частині вирішення позову про відшкодування матеріальної шкоди, обгрунтовано, на підставі вимог ст. 1166 ЦК України стягнув з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальних затрат згідно з заявленим позовом 2 430 грн. 20 коп.
Водночас наведені в апеляційній скарзі потерпілої доводи про безпідставне зменшення судом суми, яка підлягає стягненню із обвинуваченого на відшкодування потерпілій моральної шкоди, є обгрунтованими.

Конвенція із захисту прав людини й основних свобод закріплює положення про те, що визнання достоїнства, властивого всі членам суспільства, є основою волі,, справедливості й загального миру. Ці ідеї відображені в Конституції й законах України, а право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадянина й законних інтересів юридичних осіб.

Між тим, при визначенні розміру моральної шкоди суд усупереч вимогам ст. 1167 Цивільного кодексу України не в повній мірі врахував характеру вчинених ОСОБА_6 діянь і характеру страждань потерпілої, пов`язаних з отриманими нею тілесними ушкодженнями, а також тривалість фізичних і моральних страждань ОСОБА_8 , настання негативних змін у її житті. У вироку не наведено переконливих мотивів прийнятого рішення про стягнення на користь потерпілої 1 000 грн., хоча та заявила позов на відшкодування їй моральної шкоди в значно більшому розмірі.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як убачається з матеріалів провадження, в результаті злочинних дій обвинуваченого потерпілій заподіяно тілесні ушкодження, від яких вона тривалий час зазнавала фізичних і моральних страждань, та на протязі тривалого часу продовжувала лікування.

Разом з тим, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає обвинуваченим потерпілій в сумі 1 000 грн., суд на думку колегії суддів не в повній мірі врахував характер, глибину та тривалість фізичних, душевних, емоційних та моральних страждань, перенесених потерпілою ОСОБА_8 у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, які відносяться до категорії легких та середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовило тривалий розлад здоровя строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), наслідки для потерпілої у виді тривалих больових відчуттів, а також зусиль потерпілої для відновлення звичного фізичного стану здоров`я, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, її зв`язків з оточуючими, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності збільшення суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_8 до 10 000 грн., оскільки саме така сума стягненого з обвинуваченого на користь потерпілої на відшкодування моральної шкоди буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Крім того, ОСОБА_8 не позбавлена можливості звернутися в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_6 у разі понесення додаткових витрат на відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням (моральної, фізичної чи майнової).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для зміни або скасування постановленого у даному провадженні судового рішення, не встановлено.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову змінити.

Збільшити розмір стягнення щодо відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 з 1 000 грн. до 10 000 грн.

В решті вирок щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили з моменту винесення ухвали апеляційною інстанцією.

Касаційні скарги на судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій можуть бути подані до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

Судді

______________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4