154/1453/15
1-кп/154/163/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів- ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

з участю прокурора : ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

захисника : ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський кримінальне провадження 0000383 по обвинуваченню :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шверін Німеччина, українця, громадина України, освіта вища, одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , командира взводу другої танкової роти танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшого лейтенанта, не судимого,-

за ч.1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_10 на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних сил України №173 від 12.04.2014 року проходив військову службу на посаді командира взводу другої танкової роти танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

В даній військовій частині на посаді навідника танку проходив військову службу ОСОБА_11 , призваний за мобілізацією 09.04.2014 року.

18 листопада 2014 року після 17 год. зазначені військовослужбовці разом з ОСОБА_12 на території військової частини у спальному приміщенні казарми танкового батальйону вживали алкогольна напої. Того ж дня, після 19 год. між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , що перебували в стані алкогольного сп`яніння, виникла словесна суперечка та шарпанина, яка була припинена командиром танкового батальйону ОСОБА_13 .

Близько 20 год. 18.11.2014 року на виході з приміщення казарми танкового батальйону, що знаходиться по АДРЕСА_2 між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла словесна суперечка, яка переросла у шарпанину та штовханину, при цьому обвинувачений перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, протиправно, заподіяв смерть ОСОБА_11 , нанісши йому один удар ножем у ліву половину грудної клітки, заподіявши тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення у вигляді проникаючого колото різаного поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням серця, що супроводжувалось розвитком гемоперикарду, що привело до розвитку гострої серцево-судинної недостатності та в даному конкретному випадку спричинило його смерть.

Будучи допитаним з приводу пред`явленого йому обвинувачення, ОСОБА_8 своєї вини у вчиненому злочині не визнав та показав, що 18.11.2014 року після 17 год. в зв`язку з переведенням за новим місцем служби, зібравши свої речі, вийшов з казарми. Між ним та ОСОБА_11 біля тумбочки днювального виник конфлікт, під час якого він вдарив потерпілого і їхню бійку розняли. Більше з ОСОБА_11 жодних конфліктів він не мав, залишив територію військової частини через КПП та за її межами зустрів знайомих, з якими вживав спиртні напої, після чого викликав таксі та поїхав на ньому в м. Київ, а звідти додому в Черкаську область. Йому телефонував командир батальйону ОСОБА_13 , домовлявся з ним про зустріч, на яку він не прийшов. Також по дорозі він розмовляв з військовослужбовцем ОСОБА_14 , від якого дізнався по поранення ОСОБА_11 . Дійсно він мав намір їхати додому поїздом, однак в подальшому передумав.

Не дивлячись на заперечення своєї вини обвинуваченим, суд вважає, що його винність в вчиненому злочині ґрунтується на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що загиблий ОСОБА_11 являвся його сином. Останній раз він його бачив вранці 18.11.2014 року, а ввечері того ж дня дізнався про його смерть. Після спілкування з іншими військовослужбовцями він впевнений, що його вбивство вчинив обвинувачений.

У справі достовірно встановлено, що події злочину передував конфлікт на ґрунті неприязних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , який призвів до обопільної бійки.

Зазначену обставину визнав обвинувачений, ствердивши, що конфлікт та бійка з потерпілим відбувався біля тумбочки днювального.

Свідок ОСОБА_13 суперечку та шарпанину між обвинуваченим та потерпілим в зазначеному місці підтвердив.

Показаннями свідка ОСОБА_15 підтверджено словесну перепалку між обвинуваченим та потерпілим, яка переросла в бійку в приміщенні коридору казарми.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_12 показав, що 18.11.2014 року після 17 год. він в казармі разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вживали спиртні напої. В цей же день ОСОБА_16 , ОСОБА_17 розпитував в нього про місце знаходження залізничного вокзалу так як мав намір від`їжджати поїздом на інше місце служби.

Свідок ОСОБА_15 показав, що 18.11.2014 року біля 20 год., розборонивши бійку між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , в коридорі приміщення казарми, він їх залишив та зайшов в туалет, звідки чув шум в коридорі, а коли вийшов приблизно через дві хвилини ОСОБА_8 не було, а ОСОБА_11 стояв боком, спершись об стіну. На його пропозицію іти в казарму останній відповів: Зараз. Зайшовши в казарму та не дочекавшись ОСОБА_11 через незначний проміжок часу він разом з військовослужбовцями ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вийшли його забрати. Побачили, що ОСОБА_11 лежить на підлозі на спині з оголеним животом, з раною в грудній клітці та в непритомному стані.

Зазначений свідок при проведенні слідчого експерименту показав місце, де відбувалась бійка між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 і він їх розбороняв. Під час зазначеної дії за допомогою секундоміра було виміряно час знаходження свідка ОСОБА_15 в туалеті, який складав до 1 хв. та час повернення його з казарми, що становив 1 хв. 44 сек. (Т.2 ас. 242-245)

Проведення даного слідчого експерименту зафіксовано на відеодиск, який було переглянуто в судовому засіданні., при цьому свідок ОСОБА_15 підтвердив зафіксовані на ньому події.

Місце, на яке вказав зазначений свідок, де відбувалась бійка між обвинуваченим та потерпілим збігається з даними протоколу огляду місця події.

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 підтвердили, що за проханням ОСОБА_15 пішли забрати в казарму ОСОБА_11 , так як за його словами останній був в стані алкогольного сп`яніння. Виявили ОСОБА_11 лежачим на спині на підлозі з раною в області грудей, намагались надати йому допомогу після чого доставили потерпілого в медсанчастину.

Показаннями свідка ОСОБА_14 стверджується, що після 20 год. 18.11.2014 року, дізнавшись про ножове поранення, спричинене ОСОБА_11 та маючи підозру щодо причетності до вказаних дій ОСОБА_8 , зателефонував йому та запитав про його місце знаходження, на що останній повідомив, що знаходиться в місті, а трохи згодом, при наступному дзвінку повідомив, що вже їде додому. Також в ході розмови він запитав ОСОБА_8 : «Навіщо ти це зробив?» На що останні, деякий час помовчавши запитав: «Він живий?», а на його відповів, що Так сказав: «Значить йому пощастило!» Після зазначеної розмови обвинувачений на його дзвінки вже не відповідав.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 зазначену розмову між ОСОБА_14 і ОСОБА_8 підтвердили, оскільки вона відбувалась при ввімкненому гучному зв`язку.

Протоколом огляду роздруківки телефонних дзвінків підтверджено розмову ОСОБА_14 з ОСОБА_8 18.11.2014 року о 21:23:55, 22:44:11, їх тривалість та місце знаходження обвинуваченого. (Т2 а.с.149-154)

Показаннями свідка ОСОБА_13 стверджується, що близько 20 год. 18.11.2014 року він бачив обвинуваченого та потерпілого при вході в коридорі казарми. Дізнавшись про ножове поранення ОСОБА_11 та маючи підозру на ОСОБА_8 він зателефонував останньому та запропонував разом повечеряти, на що той погодився, однак в обумовлене ними місце не прийшов.

Свідок ОСОБА_23 підтвердив телефонну розмову між ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , в ході якої вони домовлялись про зустріч в кафе, однак на неї обвинувачений не з`явився.

Протоколом огляду СД-К диску і роздруківками телефонних дзвінків підтверджено вхідні дзвінки з телефону ОСОБА_13 на телефон ОСОБА_8 18.11.2014 року о 20:54:23 та встановлено, що в зазначений період обвинувачений знаходився в межах міста Володимир-Волинського. (Т.2 а.с.149-154).

Судом встановлено, що обвинувачений, погодившись на пропозицію ОСОБА_13 з ним зустрітись, через зовсім незначний проміжок часу, о 21:11:13 здійснив дзвінок в службу таксі, що свідчить про його намір виїхати з міста та не з`являтись на домовлену з ним зустріч.

Обвинувачений в судовому засіданні не дав конкретних показів з приводу не прибуття його на зустріч з ОСОБА_13 та не зміг назвати осіб, з якими він, за його показами, був у той час.

Показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 стверджується, що під час служби, при вживанні алкогольних напоїв ОСОБА_8 вів себе неадекватно.

Також, свідок ОСОБА_14 покази свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 підтвердив, пояснивши, що в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_8 поводився агресивно, не контролюючи своїх дій.

За даними протоколу огляду місця події від 18.11.2014 року, в приміщенні коридору казарми танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 на підлозі виявлено плями буро-червоного кольору, схожі на кров, змиви якої вилучено. (т.1 а.с.158-167).

Згідно висновку експерта кров, на наданому на дослідження тампоні, що вилучений при огляді місця події, може походити від потерпілого ОСОБА_11 (Т1 а.с.194-198).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи на тілі ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження: проникаюче колото різане поранення лівої половини грудної клітки, з пошкодженням серця, що супроводжувалось розвитком гемоперикарду й призвело до розвитку гострої серцево-судинної недостатності, яке виникло в наслідок травмуючої дії предмету типу клинка ножа з лезом і обушком, виникло незадовго до смерті, та мітить ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та в даному конкретному випадку призвели до смерті.

Також, згідно даного висновку, на тілі ОСОБА_11 виявлено: синці, садна ніг, лівої кісті, які могли виникнути внаслідок контактів з тупими твердими предметами з обмеженою контактною поверхнею та містять ознаки легкого тілесного ушкодження.

Також, даною експертизою підтверджено, що смерть потерпілого настала не одразу після отримання тілесних ушкоджень, а через певний проміжок часу, за умови відсутності втрати свідомості, у потерпілого залишалась здатність до активних дій (т.2 а.с. 236-238).

Таким чином, показання свідка ОСОБА_15 про стан, в якому він побачив потерпілогго при виході з туалету, повністю узгоджуються з даним висновком судово-медичної експертизи.

Також даний висновок підтверджує, що події злочину передувала бійка між обвинуваченим та потерпілим.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи, в період інкримінованих йому дій, ОСОБА_8 психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та не перебував в стані фізіологічного афекту.

Разом з тим, за висновком судового експерта-психолога, в період, який передував вчиненню інкримінованих йому дій, ОСОБА_8 перебував в стані емоційного напруження, але цей стан не досяг такого рівня, щоб міг вплинути на здатність усвідомлювати на зміст подій, що сталися 18.11.2014 року.

У ОСОБА_8 відмічаються такі особливості особистості: підвищена імпульсивність, дратівливість, послаблений самоконтроль, схильність до емоційних спалахів та агресивних дій, які могли вплинути на його поведінку, на момент інкримінованих йому дій, але не суттєво ( т. 2 а.с. 187-190).

З врахуванням встановлених судом фактичних обставин справи та її наслідків, знаряддя та способу заподіяння тілесних ушкоджень в область життєво важливого органу, суд приходить до висновку про наявність умислу в обвинуваченого на заподіяння смерті потерпілого.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 умисно, протиправно заподіяв смерть іншій особі, тобто вчинив вбивство, його дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.115 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого, а саме, вчинений ним злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є скоєння злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відсутні.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, являється учасником антитерористичної операції, при проходженні служби в підпорядкуванні 72 ОМБр зарекомендував себе з позитивної сторони.

На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, думки потерпілого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.

Суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу", поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, а отже стягненню не підлягають, а понесення інших витрати жодними доказами не підтверджено.

З урахуванням характеру та обсягу душевних страждань потерпілих, які втратили сина, з врахуванням конкретних обставин справи, вимог розумності, виваженості та справедливості, суд задовільняє заявлений цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди частково, в сумі по 150000 грн. кожному з батьків.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі: куртку темно-синього кольору, штани військові, червоний светр, майку сірого кольору, плавки, берці, які належали ОСОБА_11 слід знищити, куртку синього кольору, сірий светр повернути ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання, тобто з 20.11.2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_8 в користь потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_26 по 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. кожному завданої моральної шкоди.

Речові докази по справі: куртку темно-синього кольору, штани військові, червоний светр, майку сірого кольору, плавки, берці, які належали ОСОБА_11 знищити, куртку синього кольору, сірий светр повернути ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуюча /-/ підпис
Судді /-/ підпис
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1