АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-о/793/11/15 Справа № 793/1496/15-к Категорія: Глава 34 КПК України (провадження за нововиявленими обставинами)Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого-судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого до довічного позбавлення волі

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України,

про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського обласного суду від 01 червня 2000 року, якою приведено вирок Черкаського обласного суду від 19 грудня 1997 року відносно засудженого ОСОБА_6 у відповідність з Законом України від 22.02.2000р. «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового Кодексів України», -

в с т а н о в и л а :
Вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року ОСОБА_6 засуджено за ст.17 ч. 2 ст. 81, ст.ст. 17, 117, ч. 2 ст. 196-1, ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 142, ст. 208, п.п. «а», «е», «з» ст. 93 КК України. На підставі ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді смертної кари розстрілу з конфіскацією всього майна (Т.6 а.с. 323-350).

Ухвалою Верховного Суду України від 03.03.1998 року даний вирок суду залишено без змін (Т.6 а.с. 481-495) і, відповідно до ст. 401 КПК України 1960 року, він набрав законної сили.

Постановою Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року приведено у відповідність з Законом України від 22.02.2000 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового Кодексів України» та пом`якшено ОСОБА_6 покарання за п.п. «а», «е», «з» ст. 93 КК України із смертної кари розстрілу з конфіскацією всього майна до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 42 КК України (в редакції 1960 року), за сукупністю злочинів, остаточно визначено засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна (Т.7 а.с. 25-27).

Ухвалою Верховного Суду України від 10.10.2000 року постанова Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року залишена без змін (Т.7 а.с. 80-81).

За заявою ОСОБА_6 вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року, в тому числі і постанова Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року, були предметом апеляційного розгляду колегією суддів апеляційного суду Черкаської області за нововиявленими обставинами і 17.12.2014 року залишена без задоволення.

17 липня 2015 року ОСОБА_6 знову звернувся до апеляційного суду Черкаської області з заявою про перегляд постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року за нововиявленими обставинами та, посилаючись на ст. 8, ч. 1 ст. 55, ст. 62, ч. 2 ст. 124, ч. 3 ст. 128 Конституції України та ст.ст.1,6, 13 Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року», просить її скасувати і постановити нове судове рішення з метою приведення вироку Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року у відповідність до вимог чинного законодавства України щодо призначеного покарання.

В обґрунтування своїх вимог засуджений послався на те, що судом першої інстанції при вирішенні питання про пом`якшення призначеного йому вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року покарання зі смертної кари на довічне позбавлення волі:

- порушено його право на захист, в частині не надання можливості залучити до участі в справі кваліфікованого захисника;

- допущено невідповідність процесуальної форми постанови вимогам ч. 2 ст. 3, ч. 3 ст. 17, ст.ст. 321, 323, ч. 6 ст. 406, ч. 1 ст. 409 КПК України (в редакції 1960 року), щодо назви і змісту судового рішення, правового механізму розгляду і прийняття постанови, кількісного складу судової колегії при приведенні вироку у відповідність;

- неправильно застосовано кримінальний закон, зокрема: не застосовано закон, який підлягає застосуванню, а саме ЗУ «Про ратифікацію Протоколу № 6 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини про скасування смертної кари» від 22.02.2000 року № 1484-ІІІ; застосовано кримінальний закон, який не підлягає застосуванню, а саме ст. 25-2 КК України в редакції ЗУ від 22.02.2000 року № 1483-ІІІ.

В ході апеляційного розгляду засудженим ОСОБА_6 подано клопотання такого змісту:

- клопотання від 20.08.2015 року про те, що заявлені ним нововиявлені обставини про перегляд постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року є обґрунтованими і вмотивованими, які згідно до вимог ч. 1 ст. 62, п. 1 ч. 3 ст. 129 Конституції України встановлюють факт того, що ніхто не може бути визнаний винним і підданий кримінальному покаранню інакше як за вироком суду, який постановлено відповідно до закону;

- 2 клопотання від 20.08.2015 року про дослідження апеляційним судом доказів, що свідчать про відсутність висновків суду касаційної інстанції щодо заявлених нововиявлених обставин про перегляд постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року та проведення судового слідства в даному провадженні;

- 2 клопотання про дослідження обставин пов`язаних із зміною кримінального закону про кримінальну відповідальність за ст. 93 КК України 1960 року в частині меж максимальної санкції покарання для осіб та витребування доказів на підтвердження факту неодноразової зміни кримінального закону, який стверджений практикою ВСУ. Визначити йому максимальне покарання встановлене санкцією ст. 93 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років та, на підставі фактично відбутого покарання, звільнити його з зали судового засідання;

- 2 клопотання від 10.09.2015 року, які за своїм змістом є аналогічними заяві ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського обласного суду від 01 червня 2000 року

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 в підтримку поданої ним заяви, з наведених в ній мотивів, адвоката ОСОБА_7 про задоволення заяви засудженого в повному обсязі, міркування прокурора, який заперечив проти заяви ОСОБА_6 та просив відмовити в її задоволенні, не вбачаючи законних підстав для перегляду постанови від 01.06.2000 року, зазначивши, що наведені засудженим обставини не можна вважати нововиявленими, оскільки всі вони були предметом розгляду в касаційному порядку Верховним Судом України та апеляційним судом Черкаської області при перевірці вироку та постанови за нововиявленими обставинами, вивчивши матеріали кримінального провадження та кримінальної справи, обговоривши доводи заяви ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до висновку, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 459 КПК України 2012 року, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Обставини, передбачені п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 459 КК України, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування. Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Аналізуючи доводи засудженого ОСОБА_6 , викладені ним в заяві, колегія суддів вбачає, що подана ним заява не містить посилань на нововиявлені обставини, тобто не містить посилань на обставини, які існували на час розгляду справи судом, однак не були відомі суду з певних причин.

Доводи засудженого про: порушення його право на захист під час вирішення питання щодо приведення вироку у відповідність до чинного законодавства; допущення невідповідності процесуальної форми постанови від 01.06.2000 року; неправильне застосування судом кримінального закону, колегія суддів не може оцінити як нововиявлені обставини.

Перелічені в заяві доводи, за своїм змістом, являються доводами направленими на намагання засудженим повторно оскаржити чинну постанову суду щодо нього по суті, не мають відношення до нововиявлених обставин і суперечать правилам глави 34 КПК України 2012 року щодо порядку перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

За змістом положень глави 34 КПК України 2012 року, суд не має права повторно переоцінювати наявні у кримінальній справі докази, а також не має права давати оцінку певним, з точки зору заявника, порушенням норм матеріального і процесуального закону, які були допущені в ході судового розгляду справи, оскільки таке право виключно належить суду вищої інстанції, який має право переглядати судові рішення в порядку його оскарження, що вже мало місце з боку Верховного Суду України.

Згідно матеріалів кримінальної справи, засудженим ОСОБА_6 постанова Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року була оскаржена в касаційному порядку. З аналізу доводів, викладених засудженим в касаційних скаргах на дану постанову, вбачається, окрім іншого, що він порушував перед Верховним Судом України, в тому числі і питання, про які зазначає в заяві про її перегляд за нововиявленими обставинами.

Ухвалою судової колегії в кримінальних справах ВСУ постанова Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року відносно ОСОБА_6 залишена без змін.

При цьому, обставини, викладені ОСОБА_6 в якості нововиявлених, 17.12.2014 року оцінювались апеляційним судом Черкаської області при перегляді вироку від 19.12.1997 року та постанови від 01.06.2000 року і ухвалою колегії суддів залишені без задоволення.

Оскільки подана ОСОБА_6 заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського обласного суду від 01 червня 2000 року не містить посилань на нововиявлені обставини, тобто не містить посилань на обставини, які існували на час розгляду справи судом, однак не були відомі суду з певних причин, то подані останнім під час апеляційного розгляду клопотання не підлягають вирішенню по суті, оскільки не являються предметом даного судового розгляду.

З врахуванням викладеного та керуючись положеннями глави 34 КПК України 2012 року, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Черкаського обласного суду від 01 червня 2000 року, якою приведено вирок Черкаського обласного суду від 19 грудня 1997 року відносно засудженого ОСОБА_6 у відповідність з Законом України від 22.02.2000р. «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового Кодексів України» та пом`якшено ОСОБА_6 покарання за п.п. «а», «е», «з» ст. 93 КК України із смертної кари розстрілу з конфіскацією всього майна до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її постановлення, а засудженим ОСОБА_6 з часу вручення її копії, шляхом подання скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :