Справа № 583/3279/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" жовтня 2015 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000707 від 29 серпня 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Охтирка Сумської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, не одруженого, раніше не судимого

За ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2015 року о 6 годині ОСОБА_5 шляхом вільного доступу незаконно заволодів автомобілем «Москвич» ИЖ-412, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 6487, 50 грн. , який згідно реєстраційних документів належить ОСОБА_6 , право користування яким належить ОСОБА_4 , що знаходився на території непрацюючої ферми по вул. Жуковського в с. Михайленкове Охтирського району Сумської області, який він причепив за допомогою мотузки до автомобіля ВАЗ 21093 державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , а останній на прохання обвинуваченого, не будучи обізнаним про злочинний намір , відбуксирував вказаний автомобіль до м. Охтирка.

Крім того, 29 серпня 2015 року о 06 годині ОСОБА_5 перебуваючи на території непрацюючої ферми по вул. Жуковського в с. Михайленкове Охтирського району Сумської області, яка не огорожена та ніким не охороняється, шляхом вільного доступу таємно викрав електродвигун вартістю 1191, 30 грн. та передній міст від автомобіля УАЗ вартістю 2537, 50 грн. , які знаходилися в багажнику викраденого ним автомобіля «Москвич» ИЖ-412, державний номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 , право користування яким має ОСОБА_4 , які обвинувачений напередодні 28 серпня 2015 року о 15 годині помістив до вказаного автомобіля з метою крадіжки. Викраденням вказаних речей потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди на суму 3728, 80 грн.

Потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 надана угода про примирення, укладена ними 30 вересня 2015 року, згідно якої ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчинених ним кримінальних правопорушеннях, передбачених ст. 289 ч. 1 та ст. 185 ч. 1 КК України, повністю відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду. Обвинувачений та потерпілий визначили міру покарання ОСОБА_5 за ст. 289 ч. 1 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань визначили покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

За таких обставин суд вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, думку прокурора, який прохав затвердити угоду, прийшов до висновку, що відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані по ст. 185 ч. 1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), по ст. 289 ч. 1 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом. Зазначені кримінальні правопорушення згідно з положеннями ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим укладена добровільно, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та потерпілий, визначена в межах санкції ст. 185 ч. 1 та ст. 289 ч. 1 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілому роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення в підготовчому судовому засідання згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України між потерпілим та обвинуваченим та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 30 вересня 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289 та ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним по ст. 289 ч. 1, ст. 185 ч. 1 КК України та призначити йому покарання:

по ст. 289 ч. 1 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

по ст. 185 ч. 1 КК України у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом повного складання призначених покарань визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробувальним строком на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази - автомобіль «Москвич» ИЖ-412, державний номерний знак НОМЕР_1 , електродвигун передній міст від автомобіля УАЗ, які згідно зберігальної розписки знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 , вважати повернутими власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 процесуальні витрати в розмірі 2026 грн. 44 коп. в доход держави код класифікації доходів 24060300.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 залишити до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайсуд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення потерпілим, засудженим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_1