Справа № 466/8438/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

В складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0003847, об`єднане із кримінальним провадженням № 0003461 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, непрацюючої, неодруженого, маючої на утриманні трьох малолітніх дітей, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України, раніше не судимої ( згідно вироку Шевченківського райсуду .м Львова від 05.11.14 р. визнана винуватою за ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн. Вказана сума штрафу сплачена 09.02.15 р. )

у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 190 , ч. 2 ст. 185 КК України , -

у с т а н о в и в:

02.10.14 р. ОСОБА_4 , яку вироком Шевченківського райсуду м. Львова від 05.11.14 р. було засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , під приводом укладення договору оренди однієї з кімнат у вказаній квартирі шляхом обману та зловживання довірою заволоділа коштами ОСОБА_6 на суму 1 300 грн. Проте ОСОБА_4 виконувати взяті на себе зобов`язання наміру не мала, оскільки в кімнаті , яку остання мала передати в оренду, проживали інші особи , а кошти, отримані від ОСОБА_6 обвинувачена використала на власні потреби, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на суму 1300 грн.

Крім цього ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою повторно , з корисливих мотивів привласнила ноутбук торгової марки « HP ProBook « моделі 4740 s, який належить ОСОБА_6 . Так, ОСОБА_4 08.10.14 р., перебуваючи у квартирі на АДРЕСА_1 під час спілкування із потерпілою ОСОБА_6 позичила вказаний ноутбук у останньої, запевнивши про повернення такого через два дні. Між тим вказаний ноутбук торгової марки « HP ProBook « моделі 4740 s ОСОБА_4 не повернула, розпорядившись ним на свій розсуд, таким чином спричинивши потерпілій матеріальної шкоди. Згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 03.09.15 р. вартість ноутбука торгової марки « HP ProBook « моделі 4740 s станом на 08.10.14 р. становить 4939 грн.27 коп. При цьому експертом враховувався час придбання ноутбука - 16.10.12 р. та період експлуатації даного приладу самою потерпілою .

Крім цього , ОСОБА_4 у період з 03 по 06 листопада 2014 р., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 з корисливих мотивів таємно викрала принтер марки «Canon» моделі « LBP6000/ LBP 6018 « вартістю 1600 грн., що належав ОСОБА_8 та в подальшому викраденим майном розпорядилась на свій розсуд. Вказаними діями ОСОБА_4 завдала потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на згадану вище суму.

Потерпіла ОСОБА_6 звернулась до суду з позовною заявою, в якій уточнивши остаточні вимоги просила стягнути з обвинуваченої 4 939 грн. 27 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 15 000 грн. морального відшкодування.

Від потерпілого ОСОБА_8 до суду поступила заява, в якій він просив суд розглядати справу у його відсутності, оскільки шкода йому відшкодована та жодних претензій до обвинуваченої у нього немає.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів визнала повністю, частково заперечила проти цивільного позову ОСОБА_6 та пояснила, що зареєстрована та проживає у трикімнатній квартирі АДРЕСА_2 . Власником даного житла є її мати. Оскільки у сім`ї склались важкі матеріальні обставини, вирішила здавати в оренду одну з кімнат квартири, в зв`язку з чим розвісила оголошення про оренду житла. Так їй зателефонував ріелтор, який в подальшому знаходив людей, які хотіли б винайняти кімнату. В кінці вересня 2014 р. в квартиру на АДРЕСА_1 прийшла ОСОБА_6 , з якою у присутності ріелтора та знайомого ОСОБА_6 було підписано договір оренди кімнати , за умовами якого у той же день вона отримала у потерпілої 1300 грн. та зобов`язалась з 02.10.14 р. передати у розпорядження орендаря кімнату в квартирі. Між тим, впродовж кількох тижнів від обумовленої дати вона не змогла надати житло потерпілій згідно умов договору, оскільки там проживали інші особи . ОСОБА_6 впродовж вказаного часу неодноразово навідувалась в квартиру та уточняла дату можливого заселення. В один з таких візитів вона попросила ОСОБА_6 надати їй у користування на два дні ноутбук останньої. Такий був їй необхідний для виконання роботи по друкуванню текстів, оскільки таким чином вона знаходить підробіток, так як не має постійного місця праці. Проте через два дні вона не змогла повернути вказаний ноутбук, оскільки передала його своїй знайомій, з якою втратила зв`язок. На даний час щиро кається у скоєному, відшкодувала потерпілій ОСОБА_6 2 000 грн. матеріальної шкоди та в подальшому згідна сплатити решту матеріальної шкоди та 2500 грн. моральної шкоди, заявленої потерпілою у цивільному позові. Щодо вчинення кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_8 , то визнала, що передавши згідно договору оренди у його користування одну з кімнат у квартирі АДРЕСА_2 , у період, коли його не було вдома, зайшла у вказане жиле приміщення та забрала належний йому принтер. В подальшому вартість викраденого повністю відшкодувала потерпілому ОСОБА_8 . На даний час усвідомлює, що вчинила злочини, щиро кається у скоєному та просить суворо її не карати.

Крім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, така стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами ,які долучені до кримінального провадження. Фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами в судовому засіданні не оспорювались ні обвинуваченою ОСОБА_4 , ні іншими учасниками судового провадження.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що вона зареєстрована та проживала у іншому населеному пункті. На період навчання у м. Львова вона підшуковувала житло і таким чином через ріелтора познайомилась зі ОСОБА_4 , яка запевнила її у намірі здати одну кімнату у квартирі АДРЕСА_2 . За вказаною адресою в кінці вересня 2014 р. між нею та обвинуваченою було підписано угоду про оренду житла , на виконання умов якої вона передала ОСОБА_4 1300 грн. Сторони домовились про те, що право заїхати у кімнату квартири ОСОБА_6 має з 02.10.14 р., тому саме ця дата і була вказана в тексті договору. Проте поселитись у згадану кімнату потерпіла так і не змогла, оскільки обвинувачена постійно вигадувала причини, по яких кімната зайнята іншими людьми. Впродовж кількох тижнів вона домовлялась про зустрічі зі ОСОБА_4 , змушена була періодично шукати інше житло : ночувала в хостелах, у знайомих, оскільки обвинувачена уникала від виконання умов договору. В один з візитів до ОСОБА_4 остання попросила позичити їй також і ноутбук , на якому мала намір друкувати якісь документи. Потерпіла погодилась передати свій ноутбук, оскільки ОСОБА_4 запевнила, що через цих два дні відразу дозволить їй заселитись у кімнату. Проте жодні домовленості ОСОБА_4 не були виконані і через кілька тижнів, які пройшли у стресовому стані, потерпіла змушена була звернутись до органів внутрішніх справ. З часу незаконного заволодіння ОСОБА_4 ноутбуком потерпіла не мала змоги належно готуватись до занять . Відсутність впродовж тривалого часу житла призводила до необхідності забезпечення належного ритму життя. Ситуація, заручницею якої стала потерпіла ,призвела до погіршення відносин з батьками. Відтак, діями ОСОБА_4 потерпілій спричинена значна моральна шкода. Потерпіла не заперечила, що ОСОБА_4 їй відшкодовано 2000 грн. матеріальної шкоди, проте вказані кошти вона вважає компенсацією тієї суми, яку вона передала обвинуваченій за оренду житла. Просила задовольнити позов. Щодо обрання міри покарання, то зазначила, що у цьому питанні покладається на думку суду.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 185 КК України доведена повністю.

Суд вважає, що злочинні дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою , вчинене повторно та за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Призначаючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, особу обвинуваченої , яка згідно ст.89 КК України не судима, обставинами, які пом`якшують міру покарання обвинуваченої є щире каяття, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей , часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілим. Обставин, що обтяжують міру покарання судом не встановлено. Тому суд приходить до висновку, що міру покарання слід обрати в межах санкції статей, за якими кваліфіковано злочини, у виді обмеження волі із застосуванням вимог ст. 75,76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення. Враховуючи ту обставину, що на відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_4 було відшкодовано в добровільному порядку 2000 грн, а сума шкоди становить 1300 грн. по оплаті оренди житла та вартість ноутбука, визначена висновком судової товарознавчої експертизи у сумі 4939 грн. 27 коп., до стягнення зі ОСОБА_4 в користь потерпілої ОСОБА_6 підлягає 4 239 грн. 27 коп. До часткового задоволення підлягають і вимоги щодо відшкодування моральної шкоди та з врахування принципу співмірності розміру такої зі спричиненою шкодою, слід стягнути 4 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Запобіжний захід по справі у виді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

З обвинуваченої слід також стягнути 3 456 грн. витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 ( трьох ) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 / два / роки .

Згідно ст. 76 КК України покласти на засуджену обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись до КВІ.

Раніше обраний ОСОБА_4 запобіжний захід особисте зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути зі ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 4 239 грн. 27 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, 4 000 грн. морального відшкодування, а всього 8 239 грн. 27 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 3 456 грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1