АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/5389/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/1797/15 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного
заходу (ст.194 КПК України)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 грудня 2015 року м.Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
з секретарем - ОСОБА_8 ,
розглянула у судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 та застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 ; до підозрюваного ОСОБА_7 на строк до 23 лютого 2016 року застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло за адресою місця постійного проживання: будинок АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду. На підозрюваного слідчим суддею покладені обов*язок прибувати до слідчого СВ Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області за першою вимогою.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав:
На підставі ст.208 КПК України 21 грудня 2015 року затримано ОСОБА_7 (а.с.6-8), якому, в порядку ст.ст.276-278 КПК України, в той же день прокурором здійснено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (а.с.6-8).
В клопотанні про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України; тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 ; наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України; недостатність застосування до ОСОБА_7 іншого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу (а.с.2-4).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею були з*ясовані обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України та встановлена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, доведеність ризиків, передбачених п.п.1.3,5 ч.1 ст.177, на які посилався у клопотанні прокурор.
В цій частині висновки слідчого судді апелянтом не оспорюються, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає ухвалу слідчого судді лише в межах апеляційної скарги.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов*язково має бути розглянута можливість застосування інших(альтернативних) запобіжних заходів.
Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м*яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м*який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов*язки, передбачені ч.5 ст.195 КПК України.
Як слідує зі змісту оскаржуваної ухвали, з огляду на похилий вік підозрюваного, якому виповнилося 83 роки, має постійне місце проживання, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, є пенсіонером, має стабільний фінансовий стан (отримує пенсію), враховуючи його стан здоров*я підозрюваний позбавлений можливості вільно, без використання палиці, пересуватись через травми ніг, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність прокурором обставин, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м*якого запобіжного заходу та необхідність застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу. На переконання слідчого судді, запобіжний захід у виді цілодобового арешту в повній мірі відповідатиме меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов*язків та запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Що стосується можливості запобіганню ризику незаконного впливу на свідка ОСОБА_10 , з якою ОСОБА_7 мешкає за однією адресою, слідчий суддя врахував, що зазначений свідок 22 грудня 2015 року допитана в судовому засіданні в порядку ст.225 КПК України, окрім того на даний час орган досудового розслідування вже виконав значний обсяг процесуальних дій у кримінальному провадження з метою встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, а тому ризики, на які посилався прокурор у клопотанні, значно зменшилися.
В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 пояснили, що ОСОБА_7 раніше мешкав у Сумській області із дружиною, яка померла, після чого переїхав с.Подвірки Дергачівського району Харківської області, де останні 7 років постійно мешкає із ОСОБА_10 , іншого житла не має; його діти мешкають в Сибірі, проте будь-якого зв*язку з ними ОСОБА_7 не підтримує, інших близьких родичів не має. Зі слів захисника, підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря в Солиницівській районній лікарні з приводу чисельних захворювань, в тому числі страждає на енурез. Проте, підозрюваний на даний час не має доказів на підтвердження свого стану здоров*я, оскільки він та співмешканка ОСОБА_10 (1936 р. народження) є людьми похилого віку, за станом здоров*я обмежені у пересуванні, а тому не мали можливості отримати такі документи у районній лікарні.
Запобіжний захід, відповідно до положень п.9 ч.2 ст.131 КПК України, є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. А тому при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя, у розумінні вимог п.3 ч.2 ст.132 КПК України, повинен з*ясувати, чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого чи прокурора. Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину та покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов*язків, запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов*язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
З такими висновками слідчого судді погоджується і апеляційний суд та враховує, що у разі порушення ОСОБА_7 умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту, прокурор в подальшому не позбавлений можливості звернутися до слідчого судді із клопотанням в порядку ст.200 КПК України про зміну запобіжного заходу на більш суворий.
Натомість, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор пояснив, що на даний час ОСОБА_7 сумлінно виконує обов*язки, покладені на нього ухвалою слідчого судді від 23 грудня 2015 року; за першою вимогою з*являється для проведення слідчих дій; жодних нарікань з боку органу досудового розслідування на його процесуальну поведінку не має.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді від 23 грудня 2015 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги прокурора не вбачає.
Керуючись ст.ст.404,405, ч.3 ст.407,418,419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 та застосування до підозрюваного ОСОБА_7 на строк до 23 лютого 2016 року запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :