Справа № 350/1640/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2016 року смт. Рожнятів
В С Т А Н О В И Л А:
Свою скаргу скаржниця мотивує тим, що зранку 2 липня 2012 року вона носила сіно з грядки в сарай. В цей час до неї підбіг племінник ОСОБА_7 , який проживає по-сусідству, і на ґрунті особистих неприязних відносин, став обзивати її нецензурними словами, наніс кілька ударів вилами в ділянку спини, верхніх кінцівок, голови та погрожував вбивством. Разом з ОСОБА_7 до неї підбігла його дружина ОСОБА_8 і стала наносити їй удари палицею по ногах. При цьому подружжя ОСОБА_9 заявляли, що йдуть розбирати стодолу, оскільки вважають вказану господарську споруду своїм майном.
ОСОБА_7 приніс драбину, виліз на дах стодоли і молотком став бити шифер, уламки якого кидав у неї, погрожуючи при цьому їй вбивством, а саме кричав, що заріже її або зарубає, так як йому тюрма не страшна, бо він вже в тюрмі раніше сидів.
Вона втекла із свого подвір`я на дорогу, де зупинила попутній автомобіль та поїхала до своєї дочки ОСОБА_10 у с. Підлісся. Про події, які відбулися між нею та подружжям ОСОБА_9 вона розповіла дочці, після чого остання поїхала до Рожнятівського РВ УМВС та подала відповідну заяву від її імені.
Згідно виданого їй направлення, її оглянув судово - медичний експерт у м. Калуш, за призначенням якого вона протягом тижня стаціонарно лікувалася у відділенні нейрохірургії Калуської районної лікарні.
31 липня 2015 року заступник начальника СВ Рожнятівського РВ УМВСУ в Івано-Франківській області майор міліції ОСОБА_6 виніс оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, яку мотивував відсутністю об`єктивних даних, які б вказували на те, що тілесні ушкодження їй спричинив ОСОБА_7 і здобути будь - які фактичні дані на підтвердження спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_11 слідчим не вдалося.
Вважає, що подружжя ОСОБА_9 вчинили відносно неї протиправні злочинні дії, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 с. 125 КК України. Слідчий ОСОБА_6 зазначені обставини не дослідив та не дав їм належної правової оцінки та передчасно прийняв незаконну постанову про закриття кримінальної справи.
У судовому засіданні ОСОБА_5 свою скаргу підтримала та пояснила, що дійсно 2 липня 2012 року її племінник ОСОБА_7 спричинив їй тілесні ушкодження, бив вилами по спині та ногах, а потім розбивав шифер та кидав куски його гострими частинами їй у голову та обличчя, від чого у неї малися тілесні ушкодження в ділянці голови з яких текла кров, після того вона погано бачить. Його дружина ОСОБА_11 також у той день била її гострими частинами вил по руці, спричинивши проколи, з яких текла кров, також била її по ногах та голові. Очевидцем події була судідка ОСОБА_12 , яка також намагалася її побити.
Скарга підтримана представником скаржниці адвокатом ОСОБА_4 з наведених у скарзі підстав.
Прокурор категорично заперечила проти задоволення скарги, вважає, що постанова слідчого постановлена на підставі всебічно і повно досліджених органом досудового розслідування доказів, які з достовірністю не підтверджують твердження скаржниці, що саме за викладених обставин їй спричинено подружжям ОСОБА_9 тілесні ушкодження. Будь-які об`єктивні докази, які б підтверджували вчинення злочину ОСОБА_7 чи ОСОБА_11 у ході досудового розслідування не здобуті, скаржниця на такі не вказує, а навпаки зазначає на характер та механізм спричинення їй тілесних ушкоджень, що не відповідає висновку СМЕ, тому підстав для оголошення підозри у вчиненні злочину ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_11 не встановлено.
Вислухавши думки учасників процесу з приводу скарги приходжу до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, а за змістом ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена слідчим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України.
У зазначеній постанові слідчий вказує, що допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 вказала, що ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 спричинили їй тілесні ушкодження, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_13 били її вилами по голові, спині, руках та інших частинах тіла, ОСОБА_12 наносила їй удари по всьому тілу дерев`яною палицею, при цьому підкреслює, що процес нанесення їй тілесних ушкоджень тривав протягом години, що підтверджується протоколом допиту потерпілої (а. к. п. 28-30).
Допитані в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 факт заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 заперечили. ОСОБА_13 у своїх показаннях припускає, що тілесні ушкодження потерпілій могли бути спричинені в ході боротьби, що виникала між ними. У той час, коли потерпіла намагалася побити її вилами, вона з метою самозахисту, хотіла відібрати господарський інструмент з рук останньої. ОСОБА_5 чинила опір, тому дерев`яна рукоятка вил могла вдарити її, спричинивши синці на руках та передпліччі, що підтверджується протоколами допитів свідків та протоколом одночасного допиту осіб (а. к. п. 41-44, 99-101, 105, 106 ).
Згідно висновку експерта № 363/218/162 Д-Е від 29 грудня 2012 року (а. к. п. 35-37) у ОСОБА_5 малися тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин з травматичним набряком, синцем та садном нижньої третини лівого передпліччя, синець та садно в ділянці лівої верхньої кінцівки, які утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись як при нанесенні ударів такими у вищевказані ділянки так і при ударах ділянками тіла до них, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Згідно акту судово - медичного обстеження № 167 від 06 липня 2012 року (а. к. п. 180, 181) у ОСОБА_13 також виявлені тілесні ушкодження садна в ділянках обох верхніх кінцівок, які утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись як при нанесенні ударів такими у вищевказані ділянки так і при ударах ділянками тіла до них, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Зазначені докази не підтверджують звинувачення скаржниці щодо обставин та характеру спричинення їй тілесних ушкоджень подружжям Кидиків, а навпаки підтверджують їхні показання щодо обставин отримання тілесних ушкоджень як скаржницею так і ними самими при спробі останньої спричинити їм тілесні ушкодження за допомогою вил.
Аналізуючи зібрані у ході досудового слідства докази, слідчий дійшов правильного висновку про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_5 могли бути спричинені при обставинах, на які вказує ОСОБА_13 , в діях якої вбачаються ознаки необхідної оборони, передбачені ст. 36 КК України.
Слідчий суддя погоджується з висновком слідчого щодо відсутності достатніх доказів того, що саме ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 своїми діями або бездіяльністю, умисно спричинили потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження, оскільки характер тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої в результаті проведення судово-медичної експертизи, явно не відповідає її показанням щодо обставин та механізму їх спричинення.
Крім того, у своїх показаннях, даних на досудовому слідстві ОСОБА_5 стверджує, що тілесні ушкодження, крім подружжя ОСОБА_9 , їй наносила ще і ОСОБА_12 , а на підтвердження обставин скарги, посилається тільки на неправомірні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , стверджуючи, що саме вони заподіяли їй тілесні ушкодження. Такі розбіжності у поясненнях ОСОБА_5 викликають сумнів у їх правдивості та достовірності.
З матеріалів дослідженого в судовому засіданні кримінального провадження вбачається, що слідчим по даній справі проведенні всі необхідні слідчі дії, дано правову оцінку подіям, що мали місце 2 липня 2012 року, зроблено правильну правову оцінку дій всіх учасників події, у діях яких відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.125 України.
За таких обставин постанова про закриття кримінального провадження відповідає вимогам закону щодо обґрунтованості та вмотивованості прийнятих рішень, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1