Справа №1-6/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2010 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: головуючого - судді Савуляка Р.В.

при секретарі Смолій О.Я., Костик К.В.

з участю прокурора Стасіва А.П.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Червонограді кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_2 05 липня 2003 року , близько 12 години , керуючи власним автомобілем марки ВАЗ-2106, дорожній номерний знак В74-16ІН , рухаючись по проїздній частині вулиці Паркова, в м.Червонограді Львівської області , в напрямку перехрестя доріг вулиць ОСОБА_3, із швидкістю 30-40 км./год. при виникненні небезпеки для подальшого руху , проявляючи злочинну недбалість та неуважність до дорожньої обстановки, неправильно вибрав швидкість руху , чим порушив п.п.1.3, 1.5, 1.7, 2.3.6, 12.1,12.3 Правил дорожнього руху України та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка переходила проїздну частину дороги, в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку , синця на голові, закритого перелому вертлюгової западини справа, які відносяться до середньої тяжкості по ознаці розладу здоров»я.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненому злочині не визнав та пояснив, що кримінальна справа відносно нього є сфальсифікованою, а саме: наїзд на потерпілу ОСОБА_4 05 липня 2003 року не був на пішохідному переході, як вказано в обвинувальному висновку. Після аварії він відвіз потерпілу до лікарні , оплатив лікування. В той час він не міг спілкуватися з нею (потерпілою), так як остання нічого не чула без слухового апарату.

Розслідування кримінальної справи відносно нього було проведено однобоко, з обвинувальним ухилом, зокрема, не було виготовлено фотографій місця дорожньо-транспортної пригоди. Схеми відтворення обстановки та обставин події складалися без участі понятих.

Просив закрити відносно нього зазначену кримінальну справу та визнати його потерпілим у встановленому законом порядку.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї винуватості , його винуватість доводиться показаннями потерпілої, свідків, висновками експертизи, протоколами слідчих та судових дій та іншими доказами в їх сукупності.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 05 липня 2003 року близько обіду вона приїхала до своєї племінниці у м.Червоноград. У той день вона йшла в сторону центральної частини міста. Переходячи дорогу до парку, подивилася по обидві сторони чи є автомобілі. Автомобілів у полі зору не помітила. Коли вже майже перейшла проїздну частину дороги і ступила ногою на бордюр то відчула удар, після якого вже нічого не пригадує. Прийшла до себе уже в лікарні. Підсудний ОСОБА_2 був у лікарні лише один раз, однак коштів на лікування не дав. Тому лікувалася за гроші своїх дітей, які були взяті в борг.

У лікарні вона пробула три місяці. В подальшому змушена була ходити на милицях.

Коли слідчий 15 грудня 2003 року проводив відтворення обстановки та обставин події, вона не могла брати участь безпосередньо у даній слідчій дії через неможливість самостійно пересуватися. Однак вона була присутня при її проведенні і на місці показувала статисту, яким чином вона переходила проїздну частину дороги 05 липня 2003 року і де була збита підсудним ОСОБА_2

Представник потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 05 липня 2003 року її чоловік повідомив, що їхня тітка ОСОБА_4 потрапила у лікарню. Лікар повідомив їй , що у ОСОБА_4 перелом лівого стегна і вона не зможе рухатися більш як три місяці. Про цей випадок вона повідомила своїй невістці, яка проживає у м.Львові. Цього ж дня потерпілу на ношах винесли з лікарні і відправили у м.Львів.

Про обставини ДТП їй нічого не відомо, однак із розповідей ОСОБА_4 відомо про те, що коли вона (ОСОБА_4Я.) переходила дорогу 05 липня 2003 року за півметра до бардюри її збила машина.

Допитаний в якості свідка слідчий СВ Червоноградського МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 показав, що 05 липня 2003 року поступило повідомлення у міліцію про дорожньо-транспортну пригоду у м.Червонограді близько перехрестя доріг ОСОБА_3. Він у складі слідчо-оперативної групи здійснював виїзд на місце події , проводив першочергові слідчі дії. В подальшому, 15 грудня 2003 року, він проводив відтворення обстановки та обставин події по даній кримінальній справі. На той час, потерпіла ОСОБА_4 пересувалася на милицях і тому вона реально не могла брати участь у проведенні даної слідчої дії. Однак остання була запрошена на місце події, де на місці показувала статисту з якою швидкістю вона переходила дорогу у день дорожньо-транспортної пригоди.

Час переходу потерпілою дороги вимірювався декілька разів.

Відтворення обстановки та обставин події проводилося також із підсудним ОСОБА_2 Метою цієї слідчої дії було встановлення швидкості , з якою рухався підсудний перед вчиненням ДТП.

В подальшому ним була призначена судово-автотехнічна експертиза, згідно висновку якої було встановлено, що водій у даному випадку ОСОБА_2 мав технічні можливості уникнути наїзду на потерпілу.

Свідок ОСОБА_7 в суді показав, що із його участю 05 липня 2003 року проводився огляд транспортного засобу автомобіля ВАЗ-2106, який належав підсудному ОСОБА_2 Він особисто був присутній при огляді зазначеного транспортного засобу, про що свідчить його підпис.

Свідок ОСОБА_8 в суді показав, що 05 липня 2003 року його було запрошено в якості понятого при складенні протоколу огляду місця події дорожньо-транспортної пригоди , яка сталася неподалік перехрестя доріг ОСОБА_3 в м.Червонограді Львівської області.

Протокол, схему та відповідні заміри на місці події складав слідчий міліції. Він підписав схему та протокол огляду місця події , який був складений на місці, а не чистий аркуш паперу, про що стверджує підсудний ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_9 в суді показала, що вона була присутня 15 грудня 2003 року при відтворенні обстановки та обставин місця події ДТП , яка мала місце 05 липня 2003 року поблизу перехресть доріг-вулиць ОСОБА_3, в м.Червонограді Львівської області.

На даній слідчій дії була присутня потерпіла ОСОБА_4, однак остання не могла брати участь у проведенні даної слідчої дії, так як була на милицях.

ОСОБА_4 на місці показала, як вона у момент ДТП переходила дорогу, із якою швидкістю і де саме була збита машиною ВАЗ-2106 під керуванням ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_10 в суді показала, що вона була присутня 15 грудня 2003 року у якості понятого при проведенні відтворення обстановки та обставин події із підсудним ОСОБА_2 Протокол відтворення складався на місці і підписувався всіма учасниками даної слідчої дії.

Слідчий Шарко В.А. в судовому засіданні пояснив, що він 04 серпня 2009 року виконував судове доручення у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_2, а саме проводив додаткове відтворення обстановки та обставин місця події , яка мала місце 05 липня 2003 року поблизу перехресть вулиць ОСОБА_3 в м.Червонограді Львівської області. Ним було складено відповідний протокол із схемою.

Крім вищенаведеного, винуватість ОСОБА_2 доводиться : протоколом огляду місця події від 05.07.2003 року , у якому зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.3).

Протоколом огляду транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ -2106 , який належав ОСОБА_2 , на якому було вчинено ДТП 05.07.2003 року (т.1 а.с.5).

Висновком судово-медичної експертизи від 08.12.2003 року із змісту якого встановлено, що потерпілій ОСОБА_4 в результаті дорожньо-транспортної пригоди , яку скоїв ОСОБА_2 , спричинено травму тіла у вигляді струсу головного мозку, синця на голові , закритого перелому вертлюгової западини справа. Вказані ушкодження могли утворитися 05 липня 2003 року в момент ДТП і відносяться до середньої тяжкості (т.1 а.с.29).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 15 грудня 2003 року із відповідною схемою з участю потерпілої ОСОБА_4, статиста та інших учасників слідчої дії, де було відображено обставини дорожньо-транспортної пригоди. А також визначено , із якою швидкістю переходила проїздну частину дороги потерпіла ОСОБА_4 05 липня 2003 року (т.1 а.с.38-39).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 15 грудня 2003 року із відповідною схемою з участю підсудного ОСОБА_2 , на підставі якого було визначено швидкість , із якою рухався ОСОБА_2 в момент скоєння ДТП 05 липня 2003 року (т.1 а.с.40-41).

Висновком судово-автотехнічної експертизи № 2661 від 21 грудня 2003 року , із якого видно , що підсудний ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.

З технічної точки зору, причиною настання даної ДТП стали обставини , пов»язані з невиконанням водієм автомобіля ВАЗ -2106 ОСОБА_2 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. (т.1 а.с.47-49).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 03 липня 2008 року із відповідною схемою з участю потерпілої ОСОБА_4, де повторно було перевірено із якою швидкістю переходила проїздну частину дороги потерпіла ОСОБА_4 05 липня 2003 року (т.1 а.с.295-296) та іншими доказами в їх сукупності (т.1 а.с.304).

Суд відкидає як необґрунтовані показання підсудного ОСОБА_2 про те, що він не мав технічної можливості уникнути наїзду на потерпілу ОСОБА_4 під час дорожньо-транспортної пригоди 05 липня 2003 року. Такі показання , на думку суду, даються підсудним у вигідний для себе інтерпретації з метою уникнення кримінальної відповідальності , а в подальшому відшкодування заподіяної шкоди потерпілій.

Зазначені показання спростовуються як показаннями потерпілої ОСОБА_4, свідків, висновком судово-автотехнічної експертизи від 24 грудня 2003 року, із змісту якого убачається , що підсудний ОСОБА_2 у зазначеній дорожній обстановці не вжив заходів для зменшення швидкості руху свого автомобіля аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху об»ї зду перешкоди , що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Вихідними даними для проведення судово-автотехнічної експертизи були : протокол огляду місця події від 05.07.2003 року (т.1 а.с.3), протокол огляду транспортного засобу (а.с.7), протоколи відтворення обстановки та обставин події від 15 грудня 2003 року із відповідними схемами (т.1 а.с.38-39, 40-41), які , на думку суду, були складені із дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства , що ствердили в судовому засіданні понятті ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 , тому жодних застережень для надання їм доказового значення суд не має.

Протоколи відтворення обстановки та обставин події від 03 липня 2008 року , 04.08.2009 року із відповідними схемами лише підтверджують той факт, що у дорожній обстановці, яка склалася 05.07.2003 року ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути наїзду на потерпілу ОСОБА_4 , оскільки остання при проведенні даної слідчої дії, переходила проїздну частину дороги ще повільніше, ніж статист 15 грудня 2003 року.

Той факт, що на схемі відтворення обстановки та обставин події (а.с.42) слідчим помилково було вказано невірний напрямок руху автомобіля ОСОБА_2 є очевидною опискою , яка у подальшому була виправлена слідчим.

Покликання підсудного ОСОБА_2 про те, що на схемах відтворення обстановки та обставин події не показані всі учасники дорожнього руху , а саме автомобілі , які були припарковані біля закладів громадського харчування із-за яких ніби то вийшла на проїздну частину дороги ОСОБА_4 не підтверджуються об»єктивними доказами.

Таких перешкод для руху автомобіля , яким керував ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП , на думку суду, не було.

Той факт, що на проїздній частині дороги , яку переходила потерпіла ОСОБА_4 05.07.2003 року не було розмітки пішохідний перехід , не звільняє підсудного від відповідальності за злочин, оскільки ним , крім того, було порушено ряд вимог ПДР України (п.п.1.3, 1.5, 1.7, 2.3.6, 12.1,12.3), що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, не підтвердилися в судовому засіданні численні заяви та скарги ОСОБА_2 про фальсифікацію кримінальної справи відносно нього посадовими особами Червоноградського МВ ГУМВС України у Львівській області та прокуратури м.Червонограда.

Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності , суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортними засобами , що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження в судовому засіданні доведена повністю.

Дії підсудного суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України.

Обираючи вид та міру покарання , суд враховує тяжкість вчиненого злочину , особу винного та обставини, що обтяжують покарання.

Обставинами що обтяжують покарання є:

- вчинення злочину щодо особи похилого віку. Встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_4 було 74 роки, а на момент постановлення вироку 81 рік;

- заподіяння злочином тяжких наслідків, так як потерпіла , враховуючи її вік та стан здоров»я довший час змушена була лікуватись та пересуватись на милицях.

Разом з тим, суд враховує особу підсудного , що вперше притягується до кримінальної відповідальності та його відношення до вчиненого злочину.

Намагання в ході розгляду справи перекласти свою вину на потерпілу, її представника , захисника і на всіх службових осіб , які мали відношення до розслідування даної кримінальної справи, їх відверте обзивання та цькування (див. копію звукозапису судових засідань) свідчать про моральний занепад підсудного ОСОБА_2 та його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Враховується також думка потерпілої ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, які просять суворого покарання для підсудного.

У відповідності до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.

ОСОБА_2 05 липня 2003 року вчинив злочин передбачений ч.1 ст.286 КК України, за який, на той час, було передбачено покарання до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або виправні роботи на строк до двох років або арешт на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Оскільки підсудний заперечує проти закриття відносно нього кримінальної справи за нереабілітуючими підставами ( закінчення строків давності) і вимагає закрити її за відсутності події та складу злочину, суд відповідно до ч.5 ст.74 КК України виносить обвинувальний вирок і звільняє його від покарання.

Санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами , однак зважаючи на те, що ОСОБА_2 з моменту вчинення злочину до моменту постановлення вироку не порушував правил дорожнього руху України і не притягувався за це до адміністративної відповідальності , тому не має підстав призначати йому зазначене додаткове покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 у даній кримінальній справі не розглядався і був виділений у цивільне провадження.

Керуючись ст.323, 324 КПК України, ст.49, ч.5 ст.74 КК України ,суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним за ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_2 від покарання у звязку із закінченням строків давності.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь НДЕКЦ при УМВС України у Львівській області 122 (сто двадцять два) грн. 40 коп. за проведення судово-автотехнічної експертизи.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб з моменту його оголошення.

Суддя Р.В.Савуляк