АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1420/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000178 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 286 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за участю: прокурора ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року

ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк

3 роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 15 000 гривень матеріальної шкоди та 300 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду першої інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 17 січня 2014 року приблизно о 22 годині 10 хвилин, керуючи технічно несправним автомобілем «BMW 535», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Краснодарської зі сторони вул. Саратовської в напрямку

вул. Тешебаєва в м. Києві, зі швидкістю 82-93 км/год, яка перевищувала максимально допустиму швидкість на даній ділянці 60 км/год. В той же час по проїзній частині дороги вул. Краснодарської біля перехрестя із заїздом до будинків назустріч відносно руху вищевказаного автомобіля «BMW 535» рухався скейтбордист ОСОБА_13 .

Під час руху ОСОБА_8 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 11.3, 12.2, 12.4 та 31.4.5 (а), (г) Правил дорожнього руху України, а саме, керуючи технічно несправним автомобілем «BMW 535», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , рухався ближче до лівого краю проїзної частини з перевищенням максимально допустимої швидкості руху на цій ділянці дороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, під час руху у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та зупинити керований ним автомобіль у межах видимості елементів проїзної частини, при виникненні небезпеки для руху, чим для нього був скейтбордист ОСОБА_13 , не вжив заходів для зменшення швидкості керованого ним автомобіля аж до його зупинки, внаслідок чого навпроти будинку № 21 по вул. Краснодарській в м. Києві скоїв наїзд на ОСОБА_13 , якому спричинив комплекс тілесних ушкоджень, що в своїй сукупності має ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію загрози для життя та знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням на місці пригоди від множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою та розвитком шоку смерті ОСОБА_13 .
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 6851/6852/14-52 від 11 липня 2014 року в діях ОСОБА_8 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.4 та 11.3 Правил дорожнього руху України. В ході досудового розслідування в діях водія ОСОБА_8 також встановлено порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), та 12.2 Правил дорожнього руху України. Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.2, 12.4 та 31.4.5 (а), (г) Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_8 знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини провадження, встановлені судом, доведеність винуватості та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що ОСОБА_8 може виправитись без ізоляції від суспільства, а тому просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та застосувати до основного покарання, призначеного ОСОБА_8 , положення ст. 75 КК України.

Обґрунтовуючи своє прохання, захисник зазначає, що суд першої інстанції достатньо не врахував відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання і навчання; обставини, які характеризують знижений ступінь суспільної небезпеки особи ОСОБА_8 , а саме: активне сприяння розкриттю злочину, критична оцінка обвинуваченим своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести за це кримінальну відповідальність, вчинення суспільно-небезпечного діяння вперше, відсутність тяжких наслідків та обставин, які обтяжують покарання, і зазначене в сукупності дає підстави для призначення ОСОБА_8 покарання, не пов`язаного з ізоляцією в місцях позбавлення волі.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника потерпілий ОСОБА_12 , стверджуючи про справедливість призначеного судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання, звертає увагу на те, що під час досудового розслідування обвинувачений відмовився давати показання, тобто не сприяв розкриттю кримінального правопорушення, протягом судового розгляду він не міг визначитись з відношення до вчиненого і така поведінка не є щирою в розумінні визнання ним своєї вини та розкаяння, не вжив обвинувачений під час досудового розслідування та судового розгляду і жодних заходів для відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які просили вирок змінити та звільнити ОСОБА_8 від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, заперечення прокурора та представника потерпілого щодо доводів апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у порушенні особою, яка керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, та відповідність кримінально-правової кваліфікації цього діяння ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, узгоджуються з фактичними обставинами кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами, оціненими судом з дотриманням вимог ст. 94 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються, колегія суддів, не встановивши істотних порушень кримінального процесуального закону в цій частині, згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає лише висновки суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_8 вид і міру покарання, суд першої інстанції врахував всі обставини, передбачені ст. 65 КК України, зокрема, характер, ступінь суспільної небезпечності та фактичні обставини вчиненого ним необережного злочину, який є тяжким, щире каяття обвинуваченого, визнавши це обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується виключно позитивно та обґрунтовано призначив основне покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зміст та обсяг допущених обвинуваченим порушень правил дорожнього руху, незворотності наслідків діяння - смерті неповнолітнього ОСОБА_14 , 1999 року народження, позицію потерпілого, який хоч і не наполягає на більш суворому покаранні, але в запереченнях на апеляційну скаргу зауважив, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання є справедливим, за відсутності даних про те, що під час досудового розслідування та судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений намагався відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає, що призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, а тому і не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України.

Переконливих аргументів щодо можливості виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням, як вважає колегія суддів, захисник в апеляційній скарзі не навів, усі обставини, окрім відсутності тяжких наслідків, що не відповідає матеріалам кримінального провадження, а також дані про особу винного, з якими апелянт пов`язує свої вимоги, судом були враховані та стали підставою для призначення ОСОБА_15 мінімально можливого основного покарання у виді позбавлення волі. При цьому надані в суді апеляційної інстанції докази на підтвердження намірів обвинуваченого частково відшкодувати потерпілому матеріальні збитки не є достатніми для прийняття рішення про звільнення обвинуваченого від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням. До того ж колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що таке відшкодування було розпочате ОСОБА_8 лише в серпні 2015 року, тобто через значний проміжок часу від події злочину.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_8 та безпідставність доводів апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3