Справа № 147/667/15-к
Провадження № 1-кп/147/4/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.02.2016 року смт Тростянець
Тростянецький районний суд Вінницької області в складі :
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тростянець кримінальне провадження, внесене 24.04.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Новоселівка Гайсинського району Вінницької області, українця, громадянина України, працюючого на Цегельному заводі с. Левково Крижопільського району кормовщиком, розлученого, освіта базова, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-26.08.1997 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ст. 102 КК України (в ред. 1960 року) до 2 років виправних робіт з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави;
-15.05.1999 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ст. 117 ч.1 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-30.09.1999 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ст. 81 ч.2, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 09.08.2001 року звільнений з місць позбавлення волі на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію»;
-10.07.2002 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі. 22.03.2004 року звільнений умовно - достроково на строк 9 місяців 25 дня;
-19.06.2008 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ст. 309 ч.1 КК України (в ред. 1960 року) до 3 місяців арешту. 22.10.2008 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
-25.06.2010 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ст. 395 КК України (в ред. 1960 року) до 2 місяців арешту; 19.01.2011 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
-21.01.2011 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ст. 395 КК України (в ред. 1960 року) до 2 місяців арешту. 01.04.2011 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
-23.04.2012 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.2, ст. 395, ст. 70 ч.1 КК України до 5 місяців арешту. 24.07.2012 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, в силу ст. 89 КК України судимість не знята та не погашена, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
17.04.2015 року близько 22:00 год. ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, повторно, шляхом вільного доступу, через місце де в огорожі відсутня частина паркану пройшов до подвір`я домогосподарства ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав вироби із чорного металу, а саме: чугунну трубу довжиною 1,5 м., вагою 18 кг., металеву вісь від підводи, вагою 22 кг., квадрат суцільного металу, вагою 30 кг. Після цього з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, продавши металеві вироби.
Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 196,00 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочині при вказаних вище обставинах визнав повністю, визнав фактичні обставини, встановленні в ході досудового розслідування та щиро розкаявся, просив суворо не карати. Суду пояснив, що виконуючи в Ратушного за домовленістю з ним, різну роботу по догляду за його домогосподарством бачив у нього на подвір`ї вироби із чорного металу. Пізно ввечері 17.04.2015 року через місце, де відсутній паркан пройшов до домогосподарства Ратушної та викрав чугунну трубу, металеву вісь від підводи та квадрат суцільного металу, щоб в подальшому це продати та мати на життя. Він малозабезпечений, засобів існування та проживання немає, виживає за рахунок заробітку на селі, допомагаючи людям по домогосподарству. Ратушний не відразу помітив відсутність металу, а як помітив відразу ж його в тому звинуватив. У вчиненому щиро кається, на даний злочин пішов щоб мати гроші на проживання.
Щодо цивільного позову захисник обвинуваченого та сам обвинувачений, який позов не визнав, просили його залишити без розгляду в порядку ч. 1 ст. 326 КПК України у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання цивільного позивача та її представника.
Потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник ОСОБА_7 в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи щоразу повідомлялось своєчасно та належним чином, судовими повітками, про що свідчать поштові повідомлення та розписки про вручення судових повісток. Причини неявки суду не повідомили. Клопотання про розгляд справи у їх відсутність суду не надали.
Суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності потерпілої та її законного представника на підставі поданих в судовому засіданні сторонами доказів.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, враховуючи при цьому визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
ОСОБА_3 неодноразово судимий за умисні злочини різної тяжкості, є особою, схильною до вчинення злочинів, за місцем проживання компрометуючі матеріали відносно нього відсутні, визнав вину повністю, розкаявся, шкоду, завдану злочином відшкодував.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України із звільненням його від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2,3 ст. 76 КК України.
Потерпілою ОСОБА_6 та її законним представником ОСОБА_8 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином. Просять стягнути з ОСОБА_3 490,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1 700,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином (а.с.146).
Відповідно до ст. 326 ч.1 КПК України якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадків, встановлених цією статтею.
Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов.
Цивільний позов ухвалою суду був залишений без руху, цивільному позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання ухвали до суду подано позовну заяву в новій редакції, яка прийнята до розгляду у кримінальному провадженні.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 позов не визнав, цивільний позивач ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились повторно, не надали клопотання про розгляд позову за їх відсутності, суд відповідно до ст. 326 ч.1 КПК України вважає необхідним цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.
Потерпілою заявлено про стягнення з обвинуваченого на її користь процесуальних витрат на загальну суму 806,21 грн. Згідно наданих розрахунків для участі в судових засіданнях представника потерпілої понесені витрати за 12.10.2015 року в сумі 204,21 грн., з яких втрати особистого часу три години з розрахунку 1378 гр.:172 год. = 8,01?3=24,03; бензин Ободівка Тростянець і назад 4л -80,18 грн.(чек додано).
Витрати за 18.08.2015 року на загальну суму:199,24 грн., складаються з втрат особистого часу 3 год. 1218гр:172 год=7.08 ?3=21,24; бензин Ободівка Тростянець і назад 4л -78.00 грн.(чек додано); добові 100,00 грн.
Витрати за 31.08.2015 року на загальну суму 199,27 грн. складаються з втрат особистого часу 7.08 ?3=21,24; бензин Ободівка Тростянець і назад 5л -100,03 грн.(чек додано); добові 100,00 грн.
Витрати за 17.09.2015 року на загальну суму 203,49 грн. складаються з втрат особистого часу 3 год. 1378гр:176 год=7,83 ?3=23,49; бензин Ободівка Тростянець і назад 80,00 грн.(чек додано на суму 79,97 грн.); добові 100,00 грн.
Вирішуючи питання про доведеність потерпілою розміру понесених нею витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до ч.3 ст. 122 КПК України потерпілим, цивільним позивачам, свідкам оплачуються проїзд, наймання житла та добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.
У судових засіданнях, що відбулися 18.08.12015року, 31.08.2015 року, 17.09.2015 року, 12.10.2015 року приймав участь законний представник потерпілої. Його явка до суду була пов`язана з прибуттям з с. Нова Ободівка Тростянецького району Вінницької області, де він, згідно матеріалів провадження, проживає. Тому на користь потерпілої підлягають до стягнення витрати на проїзд автомобілем в сумі вартості придбаного пального, згідно наданих чеків 338,21 грн. Суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого від сплати цих витрат, оскільки він офіційно працевлаштований, а присуджена сума не є занадто великою. Решта витрат, вказаних у заявах потерпілої від 12.10.2015 року та 31.08.2015 року нею не доведені, тому до стягнення не підлягають.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання, після набуття вироком законної сили, підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю два роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 процесуальні витрати, пов`язані з прибуттям законного представника потерпілої до суду в сумі 338 (триста тридцять вісім) грн. 21 коп.
Речовий доказ чугунна труба довжиною 1,5 м., вагою 18 кг, що передана на зберігання ОСОБА_6 та її представнику ОСОБА_8 залишити їм же.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя