Справа № 742/4293/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/143/2016
Категорія - ч. 2 ст.307 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001541 від 26 вересня 2015 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора Прилуцької місцевої прокуратури на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Прилуки, Чернігівської області, громадянина України, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність його вини та кваліфікацію дій, не погодився з призначеним йому судом покаранням, та просив змінити вирок суду першої інстанції, пом`якшивши призначене судом покарання із застосуванням статті 69 КК України.

Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого, просив вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, та призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі статті 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2014 року і остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з конфіскацією всього майна.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307 КК України та призначено покарання за частиною 2 статті 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі статті 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Прилуцького міськрайонного суду від 29.12.2014 року, більш суворим покаранням призначеним за даним вироком, остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання після приведення вироку до виконання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 1382 грн. 40 коп.

Зараховано в строк відбування покарання час перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, з 26.09.2015 року по 02.10.2015 року.

До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 залишено попередній запобіжний захід у вигляді застави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказав, про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та його особі через суворість.

Місцевий суд, постановляючи вирок, не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, що він не страждає на наркоманію, не перебуває у лікаря психіатра на обліку, позитивно характеризується як за місцем проживання так і за місцем відбування покарання.

Обґрунтовуючи викладені в апеляційній скарзі вимоги, прокурор вказав, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року, ОСОБА_6 , який будучи раніше судимим за статтею 309 КК України, у невстановлений в ході досудового слідства час, з невстановленого під час розслідування джерела, придбав три поліетиленові пакети і один паперовий згорток в яких знаходилась висушена подрібнена речовина рослинного походження, яку сприймаючи як особливий небезпечний наркотичний засіб «каннабіс», в подальшому зберігав з метою збуту.

22 вересня 2015 року, ОСОБА_6 , в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин, отримав від громадянина ОСОБА_9 , який був залучений до проведення оперативної закупки, грошові кошти в сумі 900 (дев`ятсот) гривень, умисно, незаконно збув останньому два поліетиленові пакунки та один паперовий згорток, з вмістом в середині подрібненої речовини рослинного походження, в яких знаходилась висушена подрібнена речовина рослинного походження, яка згідно висновку експерта 129(н) від 23.09.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено «каннабісом». Маса «каннабісу» в перерахунку на висушену речовину становить 36, 95 г., 23,28 г., 2, 66 г.

Крім цього, ОСОБА_6 будучи засудженим за статтею 309 КК України 26.09.2015 року, в господарстві за адресою: будинок АДРЕСА_1 , під час проведення оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин, повторно, отримав від громадянина ОСОБА_9 , який був залучений до проведення оперативної закупки, грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) гривень, умисно, незаконно збув останньому поліетиленовий пакунок з вмістом всередині подрібненої речовини рослинного походження, яка згідно висновку експерта 134(н) від 28.09.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено «каннабісом». Маса «каннабісу» в перерахунку на висушену речовину становить - 24,7 г.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які наполягали на зміні вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання, через суворість, прокурора, котра просила постановити новий вирок, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, підтверджений дослідженими у порядку, передбаченому статтею 349 КПК України доказами, котрим суд дав належну оцінку, є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за частиною 2 статті 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, особою яка раніше вчинила злочин передбачений статтею 309 КК України, вчинений повторно, кваліфіковано місцевим судом правильно, що також не оспорюється в апеляційних скаргах.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності з вимогами статті 65 КК України врахував тяжкість вчинених ним злочинів, які відповідно до статті 12 КК України є тяжкими, дані про особу винного, який не страждає на наркоманію, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем відбування умовного покарання та пройшов курс лікування від наркоманії, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально виконавчої установи закритого типу в мінімальній межі санкції, яка визначена частиною статті за інкриміновані кримінальні правопорушення, яке є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.

За таких обставин, твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про суворість призначеного місцевим судом покарання є необґрунтованими, підстави для його пом`якшення та застосування статті 69 КК України не вбачається. Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Висновки прокурора, щодо необґрунтованості призначення судом ОСОБА_6 міри покарання та його невідповідність ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого є непереконливими.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року ОСОБА_6 був засуджений за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Як вбачається зі змісту оскарженого вироку, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини, передбачені частиною 2 статті 307 КК України, 22 вересня 2015 року та 26 вересня 2015 року, тобто в період встановленого іспитового строку за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року.

За змістом статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Проте, місцевий суд призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року, більш суворим покаранням призначеним за даним вироком.

З огляду на наведене, суд першої інстанції, призначаючи остаточне покарання обвинуваченому, послався на статтю 71 КК України, яка передбачає призначення покарання за сукупністю вироків, та допустив грубе порушення норм чинного кримінального законодавства, оскільки натомість фактично застосував норми закону, передбачені статтею 70 КК України, якими передбачено призначення покарання за сукупністю злочинів.

Зі змісту статті 413 КПК України вбачається, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню чи застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Таким чином доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність під час призначення обвинуваченому покарання, є обґрунтованими.

Враховуючи, що вирок суду першої інстанції постановлений з порушенням норм діючого кримінального законодавства, що в свою чергу тягне за собою безумовне його скасування в частині призначеного покарання, остаточне покарання ОСОБА_6 слід призначити у відповідності до вимог статті 71 КК України.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 413, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Прилуцької місцевої прокуратури та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року, задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року, щодо ОСОБА_6 , скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання за частиною 2 статті 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна.

На підставі частини 1 статті 71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2014 року, і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 1 (один) місяць.

Зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 26.09.2015 року по 02.10.2015 року в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4