Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11-1509/10 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ст.128КК України ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - Червоненка В.Я.

Суддів: Заіченка В.Л., Чупини С.П.

За участю прокурора - Литвиненка 0.0.

Потерпілого - ОСОБА_3 Засудженого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, і потерпілого ОСОБА_3 на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 3 серпня 2010 року, -

встановила :

Цим вироком ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, раніше не судимий,

засуджений за ст. 128 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком2 роки і на нього покладені обов'язки передбаченні п.п. 2,3 ст. 76 КК України .

ОСОБА_4 вироком суду першої інстанції] визнаний винним та засуджений за те, що 27 червня 2007 року близько 7 годин 45 хвилин на подвір'ї будинку 72 по вул. Ладичука м. Херсона, в ході сварки с ОСОБА_5, спіткнувшись мимовільно наніс один удар рукою в область живота останнього, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпечності для життя в момент заподіяння.

В апеляціях:

прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, зазначає, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи та судом допущено порушення кримінально- процесуального законодавства. Просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Потерпілий ОСОБА_3 вважає, що судове слідство проведене неповно и однобоко, вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи. Просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

В запереченнях засуджений ОСОБА_4 вказує, що апеляція потерпілого ОСОБА_5 не обґрунтована і не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора та потерпілого ОСОБА_3, які підтримали апеляції прокурора та потерпілого, засудженого ОСОБА_4, який вважає вирок суду законним і в останньому слові просить вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводами апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора і потерпілого задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ст.128 КК України, за обставин, викладених у вироку, підтверджується доказами, яким суд дав належну оцінку.

Так, засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що у нього виникла сварка з потерпілим ОСОБА_5 і коли він підійшов до нього та замахнувся на потерпілого, в цей момент до нього підійшла його дружина і смикнула його за руку. Він при цьому оступився, і щоб утриматися на ногах викинув руку вперед, якою при цьому мимоволі наніс потерпілому удар. Куди наніс удар він не бачив.

Зазначенні показання засуджений ОСОБА_4послідовно підтвердив в явці з повинною від 8 липня 2007 року (а.с.9), при відтворенні обстановки та обставин події від 28 липня 2007 року (а. с. 45-50), при проведенні очної ставки з потерпілим (а.с. 51-53).

Показання засудженого повністю узгоджуються з іншими доказами по справі. Так, свідок ОСОБА_6, дружина засудженого, в судовому засіданні підтвердила, що вона, щоб припинити сварку її чоловіка ОСОБА_4 з потерпілим, підійшла до них і схватила чоловіка за руку і штовхнула його в спину. Самого моменту нанесення удару потерпілому вона не бачила.

Із пояснень в суді потерпілого ОСОБА_3 видно, що він вважає, що ОСОБА_4 умисно спричинив йому тілесні ушкодження, але як саме наніс йому удар ОСОБА_4 він не бачив.

Як видно із висновку експерта утворення тілесних пошкоджень як показують потерпілий ОСОБА_5 і підозрюваний ОСОБА_4 не виключаються.

Будь яких достовірних доказів по справі про те, що ОСОБА_4 мав умисел на причинения потерпілому умисних тяжких тілесних ушкоджень не має і всі можливі отримання додаткових доказів органом досудового слідства та судом вичерпані.

Суд першої інстанції ретельно дослідивши наявні докази обґрунтував, що показання потерпілого ОСОБА_5, який пояснив, що ОСОБА_7 йому умисно наніс удар рукою, не може покласти в основу вироку, оскільки сам потерпілий не бачив момент нанесення йому удару.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового І розгляду кримінальних справ і постановления вироку» № 5 від І 29.06.1990р. всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного.

Злочинні дії ОСОБА_4 за ст.128 КК України кваліфіковані правильно.

Як видно з матеріалів справи вказаний злочин скоєно 27 червня 2007 року.

Стаття 128 КК України передбачає саме тяжче покарання два роки обмеження волі.

Відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Згідно ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, у зв'язку з закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки - три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного покарання у зв'язку з закінченням строків давності, оскільки з моменту вчинення ним злочину 27 червня 2007 року пройшло більше трьох років.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та потерпілого МОЖАРОВСЬКОГО (ЖАБОКРИКА) ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 3 серпня 2010 року щодо ОСОБА_4 - без змін.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

Згідно з оригіналом: суддя підпис