Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

17 грудня 2015 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси підготовче судове засідання по кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Черкаси, не судимого, мешканця АДРЕСА_2 ,

обвинувачених в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.2 ст. 307 КК України, суд

встановив:

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 оголошено про підозру у скоєнні низки умисних злочинів.

У відповідності з положеннями ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт вказаним вимогам не відповідає, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені незрозуміло і суперечливо, що порушує право обвинувачених знати, в тому їх обвинувачують.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він на початку червня 2015 року придбав макову солому, яку зберігав у АДРЕСА_3 . Разом із тим, йому інкриміновано те, що вилучена у АДРЕСА_1 та в автомобілі, яким користується ОСОБА_7 , макова солома також ним зберігалась із метою збуту. При цьому в обвинувальному акті не зазначено, яким чином, хто і коли помістив цей наркотичний засіб до автомобіля та до квартири АДРЕСА_4 , якщо ОСОБА_5 , як вказано вище, зберігав незаконно придбану макову солому тільки за адресою: АДРЕСА_3 . Не зазначено дати проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , а також дати та місця проведення обшуку автомобіля ОСОБА_7 , тобто в обвинувальному акті не вказано кінцевої дати вчинення злочинів незаконного зберігання наркотичного засобу з метою збуту.

ОСОБА_6 обвинувачується у виготовленні наркотичного засобу в період з квітня 2015 року по 22.09.2015 року з придбаної у ОСОБА_8 макової соломи. Прізвище ОСОБА_8 двічі згадано в формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 , що не може бути випадковістю. Якщо сторона обвинувачення має на увазі ОСОБА_5 , а не ОСОБА_8 , то обвинувачення сформульовано ще більш незрозуміло, тому що ОСОБА_5 звинувачується в незаконному придбанні макової соломи на початку червня 2015 року, а з формулювання обвинувачення ОСОБА_6 виходить, що той придбав у ОСОБА_5 макову солому у квітні 2015 року.

Обвинуваченим інкриміновано те, що 21.09.2015 р. ОСОБА_5 збув ОСОБА_6 макову солому, яку той переніс у квартиру АДРЕСА_5 , де виготовив опій ацетильований, який розфасував у медичні шприци, один з яких 22.09.2015 р. збув ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому не зазначено, коли ОСОБА_6 виготовив ацетильований опій 21 чи 22.09.2015 р., де зберігав наркотичний засіб опій ацетильований, якщо виготовив його в одній квартирі, а збув частину за іншою адресою, куди поділась і де зберігалась інша частина ацетильованого опію, якщо виготовлений наркотичний засіб (його кількість не зазначена) був розфасований в декілька шприців, а ОСОБА_9 . ОСОБА_6 збув тільки один шприц, хто, коли і в якій кількості перемістив наркотичний засіб з місця його виготовлення до місця збуту.

Підсудним також інкриміновано те, що близько 20 год. 22.09.2015 р. ОСОБА_5 на перехресті вулиць Гоголя-Горького в м. Черкаси збув ОСОБА_6 макову солому, яка була вилучена у останнього в ході обшуку особи. При цьому не зазначено, де і коли проводився обшук, тобто не вказано час і місце зберігання ОСОБА_6 придбаного у ОСОБА_5 наркотичного засобу.

ОСОБА_6 обвинувачується також у незаконному перевезенні наркотичного засобу, але фактичні обставини такого перевезення у сформульованому обвинуваченні відсутні.

У всякому разі, не вдаючись до аналізу доказовості фактичних обставин подій, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 висунуті неконкретні обвинувачення, чим порушено їх право на захист.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п.79). Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п.34).

Суд приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування допущені істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які порушують гарантовані законом процесуальні права обвинувачених та перешкоджають суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Ці порушення неможливо усунути під час судового розгляду у передбаченому ст. 338 КПК України порядку, тому що частиною першою вказаної норми закону передбачена можливість змінити прокурором обвинувачення з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, тільки якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Про нові фактичні обставини в даному конкретному випадку йтись не може, тому що тим встановленим під час досудового розслідування фактичним обставинам дана перекручена оцінка, що потягло за собою формулювання обвинувачення в такому вигляді, який явно суперечить законодавству і порушує гарантовані законом процесуальні права ОСОБА_6 і ОСОБА_5 знати, в чому їх обвинувачують і на справедливий суд та перешкоджають суду призначити судовий розгляд, тому що обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим ст.291 КПК України.

Вирішуючи питання про запобіжний захід ОСОБА_6 , суд враховує те, що йому обрано такий захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого продовжено до 20 грудня 2015 року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при обранні та продовженні запобіжного заходу слідчим суддею встановлено наявність існування ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст. 177 КК України.

З огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, за які передбачено основне покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, він не працює, суд вважає, що і на теперішній час існують ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування і суду із-за боязні неминучого покарання, вчинити інший злочин. У зв`язку із викладеним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити до двох місяців.

ОСОБА_5 також підозрюється у вчиненні аналогічних злочинів, але працює і виконував покладені на нього обов`язки, тому суд на вказаний термін продовжує дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 , проти чого не заперечував ні підозрюваний, ні його захисник.

Керуючись ст. ст. 314, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Повернути місцевій Черкаській прокуратурі обвинувальний акт за звинуваченням ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до 17 лютого 2016 року включно.

Продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту до 17 лютого 2016 року включно.

Копії ухвали вручити обвинуваченим і прокурору, направити до Черкаського слідчого ізолятора для виконання в частині запобіжного заходу ОСОБА_6 та до головного управління Національної поліції в Черкаській області для виконання в частині запобіжного заходу ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо ухвала не буде скасована.

Ухвала в частині повернення обвинувального акта може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено о 08 год. 10 хв. 21 грудня 2015 року.
Головуючий: ОСОБА_1