Святошинський районний суд міста Києва
пр. № 1-кп/759/283/13
ун. № 759/8074/13-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2013 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Жмудь В.О.,

за участю прокурора Швеця Т.О.,

захисника ОСОБА_1,

обвинуваченого ОСОБА_2,

секретаря Мікулінської Н.М.,

провівши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0004202 за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_2, якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та який надійшов з угодою про визнання винуватості, -

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва 30.05.2013 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004202 від 16.05.2013, з додатками стосовно ОСОБА_2, якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, разом з угодою про визнання винуватості від 08.05.2013 року.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти затвердження вказаної угоди, вказуючи, що прокурором не вірно кваліфіковано дії її підзахисного, а саме в його діях не вбачається повторності, оскільки він повністю відбув покарання призначене вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2010, а відтак відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що немає судимості.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та закону, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження угода про визнання винуватості між прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва Кокошею М.М. та підозрюваним ОСОБА_2 укладена 08.05.2013 року.

Відповідно до обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч .2 ст. 309 КК України на тій підставі, що він раніше судимий 25.06.2010 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Однак, ні в обвинувальному акті, ні в угоді про визнання винуватості не міститься інформації щодо виконання вказаного вироку суду, при цьому не зазначення даної інформації впливає на визначення кваліфікації кримінального правопорушення.

Також відповідно до п. 3 угоди про визнання винуватості сторони погоджуються на признання покарання ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, якщо впродовж 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки, передбачені п.п. 2,3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

При цьому, у абзаці третьому п. 5 даної угоди не вірно зазначено пункт ст. 89 КК України, яким визначаються строки погашення судимості.

За таких обставин є всі підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

Разом з цим, суд також не має змоги продовжити судове провадження у загальному порядку, оскільки обвинувальний акт та додані до нього додати не відповідають положенням ст. 291 КПК України, якими встановлено вимоги до обвинувального акта.

Так, відповідно до положень ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Обвинувальний акт має містити дату та місце його складення та затвердження, а також він підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Натомість вказані вимоги закону виконані не були.

Крім того, подані до суду обвинувальний акт з додатками та угодою про визнання винуватості місять низку неточностей та неузгодженостей між собою, а саме: не зрозуміло за яким номером та якого числа до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження стосовно ОСОБА_2 (в обвинувальному акті зазначено № 0004202 від 16 травня 2013 року, в угоді про визнання винуватості -№ 0004202, в реєстрі матеріалів досудового розслідування - 16.03.2013); якого числа підозрюваному ОСОБА_2 повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення (в обвинувальному акті 07 квітня 2013 року, в угоді - 07 травня 2013 року, у реєстрі - 27.03.2013 та 07.03.2013).

Таким чином, суд приходять до висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, даний обвинувальний акт разом з додатками необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків у встановлений судом строк, оскільки він та додані до нього додатки не відповідають вимогам ст. 291 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 291, 314, 369-372, 474 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0004202, укладеної між прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва Кокошею Максимом Миколайовичем та підозрюваним ОСОБА_2 08.05.2013, - відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004202 від 16.05.2013, з додатками стосовно ОСОБА_2, якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, повернути прокурору.

Зобов'язати прокурора усунути виявлені недоліки протягом п'ятнадцяти днів.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Жмудь В.О.