НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/7668/15-к
Провадження № 1-кп/0182/760/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.12.2015 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження №0002689 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, гр. України, з середньою освітою, не одруженого, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

27.11.2001 року Нікопольським міськрайоним судом за ст. 186 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, відповідно до ст.75 КК України з випробувальним терміном 2 роки;

06.05.2004 року Нікопольським міськрайоним судом за ст. ст. 185 ч.З, 1285 ч.2, 289 ч.2, 186 ч.2,71 КК України до позбавлені волі на строк 5 років 2 місяців позбавлення волі;

04.07.2008 року Нікопольським міськрайонним судом за ст. ст. 186 ч.2, 263 ч.1,309 ч.1КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, відповідно до ст. 71 КК України до відбуття 4 роки 9 місяців позбавлення волі;

15.09.2015 року Нікопольським міськрайонним судом за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на3 роки, відповідно до ст. 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробовувальним терміном 2 роки,

за правовою кваліфікацією ст.185 ч.3 КК України,

з участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , суд -

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2015 року, приблизно о 15годині, ОСОБА_3 , знаходячись на території бази відпочинку ПАТ «НЗФ» в м. Нікополі, Дніпропетровської області, побачив відкриті двері балкону кімнати № 2 корпусу № 1, та в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , підійшов до корпусу №1, розташованого на території бази відпочинку ПАТ «НЗФ» в м. Нікополь, Дніпропетровської області, де впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відкритими балконними дверима, шляхом вільного доступу, проник в кімнату № НОМЕР_1 , яка являється іншим приміщенням. Де, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 спить, діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з ліжка потерпілої викрав мобільний телефон «Леново А6701» 1МЕ1: НОМЕР_2 , вартістю 1899грн., який знаходився в чохлі, виготовленому із силікону та шкіри чорного кольору вартістю 100грн., сім картку оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 10грн., на рахунку якої грошових коштів не було, сім.картку оператора мобільного зв`язку "Лайф" вартістю 10грн., на рахунку якої грошових коштів не було, картку пам`яті на Ібгб. вартістю 130грн. Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв гр. ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2149 грн. З місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні ОСОБА_3 визнав свою провину і пояснив, що він відпочивав на пляжі території бази відпочинку ПАТ «НЗФ». Помітив відчинені балконні двері та першому поверсі корпусу відпочинку. Через двері він побачив, що люди, які перебувають у кімнаті сплять. Він переліз через балкон, щоб щось викрасти з кімнати. Коли увійшов, побачив що у одної жінки, яка спить, на ліжку лежить мобільний телефон «Леново», який він викрав та вибіг через балкон. Телефон продав, а гроші використав на власні потреби.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву про розгляд провадження у її відсутність. Цивільний позов потерпілою не заявлений.

За згодою сторін кримінального провадження, відповідно до п. 3 ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, не оспорюють допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, і у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого.
Суд вважає, що провину ОСОБА_3 доведено саме за правовою кваліфікацією ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно.
Призначаючи покарання, суд приймає до уваги невелику ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, враховує пом`якшуючі обставини, до яких відносить щиросердне каяття обвинувачуваного, враховує те, що обвинувачений має постійне місце проживання за якими характеризується задовільно. З урахуванням викладеного, суд вважає, що достатнім для його виправлення та перевиховання, а також відповідним до вчиненого та його наслідків буде покарання у вигляді позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України. Обставин, о обтяжують вину обвинувачуваного не встановлено. Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст.ст. 349, 370-376 КПК України , суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.
Відповідно до вимог ст.70 ч.4 КК України поглинути покарання призначене за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 15 вересня 2015 року та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.
Відповідно до ст. 75 п.2,3,4 ст.76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. А саме протягом трьох років не буде виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлятиме кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи, буде періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_3 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий :