Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

24 квітня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 186 КК України, та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком:

- за ч.1 ст. 121 КК України - 5 (п`ять років) позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 186 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України суд визначив ОСОБА_2 остаточне покарання, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Цим же вироком, суд задовольнив цивільний позов ОСОБА_4 та стягнув з ОСОБА_2 на його користь 114 (сто чотирнадцять) грн. 46 (сорок шість) коп.

Також судом вирішено питання щодо речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3 подали апеляційні скарги.

Перевіривши апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_2 та її захисник адвоката ОСОБА_3 на предмет відповідності вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що вони підлягають залишенню без руху, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до вимог, передбачених пунктом 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі, поряд з іншими даними, повинні бути зазначені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Між тим, як вбачається зі змісту апеляційних скарг, обвинуваченої та її захисника, ці вимоги додержані не були.

Так, в своїй апеляційній скарзі захисник засудженої ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, та ухвалити новий вирок, яким звільнити ОСОБА_2 від покарання.
Як зазначено в ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити вирок або ухвалу без змін; 2) змінити вирок або ухвалу; 3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; 4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; 5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Разом з тим, підстави для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції і ухвалення ним свого вироку визначені в ст. 420 КПК України.

Зокрема, ч. 1 ст. 420 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Між тим, ставлячи питання в апеляційній скарзі про скасування вироку суду щодо ОСОБА_2 та ухвалення нового вироку щодо останньої, захисник не зазначає жодних з підстав, яка б відповідала вищезазначеному вичерпному переліку таких підстав, передбаченому ч. 1 ст. 420 КПК України.

В свою чергу, обвинувачена ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: 1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Натомість, в мотивувальній частині апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_2 не наводить обґрунтування того, чому апеляційний суд повинен призначити справу на новий розгляд у суді першої інстанції з врахуванням конкретно визначених для цього підстав, передбачених ч. 1 ст. 415 КПК України.

Вказані недоліки апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3 є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, а тому, відповідно до вимог ст. 399 КПК України, вони підлягають залишенню без руху, з наданням вказаним апелянтам достатнього строку для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3 залишити без руху, встановивши строк для усунення виявлених недоліків десять днівз дня отримання копії цієї ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
ОСОБА_1

Справа № 11-кп/796/880/2015