АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2011 року м. Полтава

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Давиденка Е.В.

суддів Костенка В.Г., Юренко Л.А.

з участю прокурора Попок О.В.

захисника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 серпня 2011 року.

У С Т А Н О В И Л А :

Даною постановою щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-01 липня 2009 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст.186 КК України на 1 місяць арешту, звільнений 31 липня 2009 року по відбуттю строку покарання;

-18 листопада 2010 року Миргородського міськрайонного суду Полтавської області за ч. 2,3 ст. 185, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання на іспитовий строк 2 роки,

задоволено подання Миргородського міжрайонного ВКВІ Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Полтавській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 листопада 2010 року засуджений за ч. 2,3 ст. 185, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі та направлено його для відбуття покарання в місця позбавлення волі.

Задовольняючи подання суд послався на те, що ОСОБА_3 систематично порушував громадський порядок, про що свідчать надані протоколи про адміністративні правопорушення, не сплатив накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу, засуджений попереджався про наслідки порушення умов іспитового строку, та кожного разу надавав пояснення, раніше відбував арешт, але позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

В апеляції ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, оскільки було порушено його право на захист, передбачене п.2 ч.1 ст.45 КПК України. Так, ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-психіатра в Миргородській ЦРЛ у зв'язку із психічним захворюванням, а тому участь захисника при розгляді справи в суді першої інстанції є обов'язковою. Проте при розгляді даної справи суд не надав ОСОБА_3 захисника, не розяснив йому право на захист.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав постанову суду законною і обґрунтованою та просив залишити її без зміни, захисника ОСОБА_2, яка просила постанову суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію засудженого задовольнити, виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд. Вказано, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Статтею 45 КПК України передбачена обов'язкова участь захисника у справах про злочини осіб, які через свої фізичні або психічні вади (німі, глухі, сліпі тощо) не можуть самі реалізувати своє право на захист, - з моменту затримання особи чи пред'явлення їй обвинувачення або з моменту встановлення цих вад.

Згідно з довідкою Миргородської центральної районної лікарні №3010 від 28.10.2011 року, ОСОБА_3 має діагноз органічний афективний розлад та видано направлення на госпіталізацію в Полтавську обласну психіатричну лікарню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 має психічні вади, у звязку з чим не може реалізувати своє право на захист. А тому відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.45 КПК України при розгляді справи в суді першої інстанції його права обовязково повинен був захищати професійний адвокат.

Проте як вбачається з протоколу судового засідання від 25.08.2011 року, суд не розяснив ОСОБА_3 права на захист, не запропонував засудженому обрати захисника на власний розсуд, не призначив захисника самостійно (а.с.45).

А тому колегія суддів вважає, що при розгляді подання Миргородського міжрайонного ВКВІ Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Полтавській області стосовно ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 листопада 2010 року - суд першої інстанції порушив право на захист засудженого.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, наведене порушення перешкодило чи могло перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законну, обґрунтовану і справедливу постанову, є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а тому є безумовною підставою для скасування постанови.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію засудженого ОСОБА_3 задовольнити, постанову суду скасувати, а матеріали справи повернути в суд першої інстанції на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України колегія суддів апеляційного суду Полтавської області,

У Х В А Л И Л А :

Апеляцією засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 серпня 2011 року стосовно ОСОБА_3 скасувати, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

ОСОБА_3 звільнити з-під варти негайно.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_4 ОСОБА_5