Справа № 495/6729/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі :

судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0002262 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород Дністровський Одеської області, громадянина України, українця, раніше судимого:

27.11.2006 року вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі

ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з виробувальним терміном 1 рік,

19.10.2010 року вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі,

місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12.08.2015 року приблизно о 09 годин 40 хвилин, у ОСОБА_5 , який знаходився біля магазину «Росинка» по вул. Свердлова, 30, у м. Білгород-Дністровський Одеської області, виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману.

У цей же час ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 , який знаходився неподалік вказаного магазину, та повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом обману, попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон чорного кольору марки «NOKIA 2330», вартістю 200 гривень, у якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «Kyivstar», вартістю 10 гривень, з грошовими коштами на рахунку в розмірі 21 гривень 20 копійок, під приводом здійснення телефонного дзвінка в особистих потребах, на що останній, не знаючи і не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_5 погодився та віддав йому вказаний телефон.

Після чого ОСОБА_5 , реалізуючи свій намір щодо протиправного заволодіння чужим майном, стрімко пішов у невідомому напрямку та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 231 гривень 20 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі, та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що дійсно 12.08.2015 року приблизно о 09 годин 40 хвилин, він, знаходився біля магазину «Росинка» по вул. Свердлова, 30, у м. Білгород-Дністровський Одеської області, підійшов до ОСОБА_6 , який знаходився неподалік вказаного магазину, попросив у останнього мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінка на що ОСОБА_6 , погодився та віддав йому телефон. Після чого він з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном за власний розсуд.

У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Просив розглянути провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом , дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_5 у інкримінованому йому злочині та кваліфікує його за ст. 190 ч.2 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику, раніше притягується до кримінальної відповідальності, має не зняту та непогашену судимість, вчинив злочин, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, його щире каяття, активну участь у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, не працює, не одружений, на утримані неповнолітніх дітей немає, потерпілий ОСОБА_6 претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, те, що обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завданий збиток, потерпілий претензій до обвинуваченого не має, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, і на підставі санкції даної статі призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області .

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1