Номер провадження 1-кп/404/274/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2015 року Кіровський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда матеріали кримінального провадження № 0009237 відносно :

неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровограда, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, без утриманців, з повною загальною середньою освітою, проживаючого по АДРЕСА_1 , за правилами ст. 89 КК України, вважається таким, що судимостей не має,

обвинуваченого у вчиненні злочину педбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_8 ,

представника кримінальної міліції

у справах дітей ОСОБА_9 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_3 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб при наступних обставинах:

26.10.2014 року, приблизно о 18 години неповнолітній ОСОБА_3 , поруч з будівлею багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , у громадському місці вживав алкогольні напої. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_3 спільно з невстановленою слідством особою, з нікчемного приводу, грубо порушив громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства та загальноприйнятних норм поведінки у громадському місці, на законні зауваження мешканців будинку про припинення хуліганства тривалий час не реагував. Разом із невстановленою слідством особою вчинив сварку з мешканцями цього будинку, а згодом, умисно грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, безпідставно намагався спровокувати бійку супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю. ОСОБА_3 разом із невстановленою слідством особою умисно намагався нанести удари в різні частини тіла мешканців цього будинку, уперто не бажав зупинити такі дії тривалий час (не менше 30-40 хвилин). Хуліганські дії ОСОБА_3 і невстановленої слідством особи було припинено завдяки втручанню сторонніх осіб.

Допитаний у судовому засіданні в якості неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України визнав частково і показав, що погоджується з обставинами умисного спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Заперечує обставини інкримінованих йому хуліганських дій. Стверджує, що тілесні ушкодження умисно заподіяв потерпілому з помсти, оскільки ОСОБА_5 незадовго до цього спільно з товаришем завдали йому численні побої. По фактичним обставинам зазначив, що 26.10.2014 року, приблизно о 18 годині він з дівчиною сидів на лавці поруч з другим під`їздом будинку АДРЕСА_2 . Невстановлена слідством особа, прізвище якої він знає як ОСОБА_10 , розбив скло в підїзді. Він намагався заспокоїти ОСОБА_10 , через що вони почали сварку і бійку. Внаслідок їх гучного галасу від бійки мешканці цього будинку в усній формі вимагати все це припинити. Зауваження від мешканців на них не діяли. Образившись на дії мешканців будинку, він разом з ОСОБА_10 почали чіплятись і битись з мешканцями будинку, які були похилого віку. Подальший розвиток цих подій припинив: потерпілий разом із ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

ОСОБА_3 наполягає, що саме ОСОБА_5 спільно з товаришами потерпілого завдали йому тілесні ушкодження зафіксовані у висновку судово-медичного експерта. Під час бійки хтось стягнув з нього куртку, в кишенях якої залишився мобільний телефон. З метою помсти за побиття і необхідність повернути власний одяг, з мобільним телефон, він з власного помешкання взяв кухонний ніж, а Слоневський тут же підшукав собі телескопічну трубу від пилососу. Через 10-15 хвилин вони повернулись на місце бійки, де ОСОБА_10 з помсти один раз вдарив ОСОБА_12 по голові трубою від пилососу, а він зненацька умисно завдав одного удару ножем в спину потерпілого, після чого одразу намагались втекти.

Не зважаючи на часткове визнання вини неповнолітнім ОСОБА_3 , його провина підтверджується наступними доказами:

Допитаний у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_5 повідомив, що 26.10.2014 року, приблизно о 18 години ОСОБА_3 , поруч з будівлею багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 разом з товаришем обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння останні розбили скло в під`їзді, погнули перила. Після чого між ОСОБА_3 та товаришем ОСОБА_3 виник конфлікт, який закінчився дракою між ними. Сусіди робили їм зауваження, на що ОСОБА_3 і товариш ОСОБА_3 почали непристойно ображати сусідів та довго битись з сусідами похилого віку. ОСОБА_5 про це стало відомо зі скарг його сусідів. Він вийшов на вулицю де під під`їздом побачив своїх товаришів ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 які стояли поруч з автомобілем ОСОБА_11 і обговорювали ситуацію що сталась. Конфлікт вже вщух, бійка припинилась, хуліганів не було. Через 10-15 хвилин до ОСОБА_12 зі спини зненацька швидко наблизилась невідома особа і вдарила його по голові трубою від пилососу. В цей час ОСОБА_5 схопив за руку невідомого хлопця та поклав на землю. Потім підбіг ОСОБА_3 і вигукуючи що це помста за побиття, одразу вдарив ОСОБА_5 зі спини та намагався втекти. Ніж ніхто не помітив. Він відчув тепло і побачив кров. В цей час ОСОБА_11 затримав ОСОБА_3 , який пояснив свою поведінку тим, що умисно наніс удар ножем з помсти за його побиття. ОСОБА_3 був переконаний, що його бив він, тобто потерпілий.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 повідомив, що 26.10.2014 року, приблизно о 18 години поруч з будівлею багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , особисто бачив і чув як ОСОБА_3 чи його товариш у стані алкогольного сп`яніння під час зясування відносин між собою розбили скло вікна в під`їзді, погнули там же перила, нецензурно лаялись та бились один з одним, їх поведінка була неадекватною, зневажливою, на зауваження вони не реагували. Чоловіки похилого які мешкають у другому підїзді цього ж будинку зробили їм зауваження, на що ОСОБА_3 з його товаришем почали непристойно ображати сусідів та довго (не менше 7 хвилин) битись з сусідами. Він, тобто свідок разом з ОСОБА_13 припинили бійку між сусідами похилого віку з одного боку, та ОСОБА_3 і невстановленою слідством особою, на що останні обіцяли повернутись і помститись. Згодом вийшов ОСОБА_5 і вони разом з ОСОБА_13 і ОСОБА_12 які стояли поруч з автомобілем обговорювали ситуацію що сталась. Конфлікт вже вщух, бійка припинилась, хуліганів не було. Через 10-15 хвилин зі спини до ОСОБА_12 зненацька швидко наблизилась невідома особа і вдарила його трубою від пилососу по голові. В цей час ОСОБА_5 схопив за руку невідомого хлопця та поклав на землю, але підбіг ОСОБА_3 і вигукуючи що це помста за побиття, одразу вдарив ОСОБА_5 зі спини і почав тікати. Ножа ніхто не бачив. ОСОБА_11 затримав ОСОБА_3 , який пояснив свою поведінку тим, що наніс удар ножем з помсти за його побиття. ОСОБА_3 був переконаний, що його побив ОСОБА_5 , за що він і вдарив ножем ОСОБА_5 .

Окремо допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 підтвердили показання свідка ОСОБА_11 та доповнили, що ОСОБА_12 разом з ОСОБА_11 допомогли розборонити бійку між сусідами з одного боку, та ОСОБА_3 і його товаришем. Коли ОСОБА_3 і його товариш тікали, останні непристойно висловлювались і обіцяли повернутись і помститись, були п`яні. Переконані, що винні особи коли повернулись, то переплутали потерпілого і ОСОБА_12 з сусідами, з якими бились, тому з помсти завдали ударів ножем і трубою.

Окремо допитані один від одного у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повідомили, що 26.10.2014 року, приблизно о 18 годин ОСОБА_3 , поруч з другим під`їздом багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 разом з товаришем в стані сп`яніння розбили скло в дверях під`їзду. Після чого ОСОБА_3 та його товариш бились один з одним, висловлювались ненормативною лексикою. Згодом зазначені хулігани чіплялись до всіх без виключення перехожих, намагаючись розпочати бійку. ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 є пенсіонерами, особами похилого віку. Вони зробили зауваження хуліганам, на що ОСОБА_3 з товаришем почали непристойно ображати пенсіонерів та тривалий час неодноразово намагались нанести їм удари, від яких останні ухилялись. Дії ОСОБА_3 і його товариша у загальному підсумку тривали не менше 30-40 хвилин. Не був присутнім, коли ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 розбороняли бійку ОСОБА_3 з особами похилого віку. Зі слів сусідів дізнався про ножове поранення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 також підтверджується наступними письмовими доказами:

- Змістом протоколу огляду місця події з фото таблицею від 26.10.2014 року, відповідно до якого в дворі загального користування багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 виявлено та вилучено: металеву трубу і ніж (т. 1 а.к.п. 10-12);

- Результатами висновку № 116 від 27.10.2014 року про те, що станом на 00:05 хвилин 27 жовтня 2014 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у стані алкогольного спяніння (т. 1 а.к.п. 178);

- Інформацією зафіксованою в протоколі проведення слідчого експеременту від 14.10.2014 року з участю свідка ОСОБА_11 , який з участю двох понятих, добровільно розказав що ОСОБА_3 разом з невстановленою особою бився з сусідами по будинку. Також свідок за допомогою статиста пояснив взаємне розташування, механізм нанесення ОСОБА_3 удару потерпілому ОСОБА_5 та місце, куди прийшовся удар ножем, та після чого ОСОБА_3 намагався втекти (т. 1 а.к.п. 50-53);

- Результатами зафіксованими в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 14.11.2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_12 у присутності двох понятих, впізнав ОСОБА_3 як особу, яка нанесла один удар ножем в спину ОСОБА_5 (т. 1 а.к.п. 54-55);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.11.2014 р., згідно якого потерпілий ОСОБА_5 у присутності двох понятих, впізнав ОСОБА_3 як особу, яка нанесла йому один удар ножем в спину (1 а.к.п. 56-57);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.11.2014 р., згідно якого свідок ОСОБА_11 у присутності двох понятих, впізнав ОСОБА_3 як особу, яка нанесла йому один удар ножем в спину ОСОБА_5 (т. 1 а.к.п. 58-59);

- висновком експерта № 1215 від 27.10.2014 року про те, що на тілі ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден у правій скроневій ділянці голови, на обличчі справа, на передньої поверхні грудної клітини справа, в області спини, лівого реберного краю, правого плечового суглоба, зі сторони задньої поверхні ліктьових суглобів, передпліч справа й зліва, тильної поверхні кистей, в області передньобічних поверхонь правого й лівого колінних суглобів, поверхневої рани в ділянці правої вушної раковини. Тілесні ушкодження спричинені в результаті не менш двох десятків тупих травмуючи впливів, в строк не більш близько 12 годин до моменту проведення експертизи, як окремо так і в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 1 а.к.п. 82-88);

- висновком експерта № 846 від 12.11.2014 року, з якого вбачається, що кров ОСОБА_5 належить до групи 0?? за ізосерологічною системою АВ0 (т. 1 а.к.п. 92-93);

- висновком експерта № 849 від 24.11.2014 року, з якого вбачається, що в двох пошукових вирізках зі спортивних штанів, що належать підозрюваному ОСОБА_3 знайдено кров людини, яка може належати самому Власову. Потерпілому Кочерзі ця кров належати не може; в решті пошукових вирізах та змивах зі штанів та кросівок, що належать підозрюваному ОСОБА_3 , слідів крові не знайдено (т. 1 а.к.п. 111-113);

- висновком експерта № 1469 від 22.12.2014 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_5 згідно наданої медичної документації малось тілесне ушкодження у вигляді рани в лівій поперековій ділянці на рівні 12 ребра по лопатковій лінії, яка проникає в заочеревну порожнину, з пошкодження паренхіми лівої нирки; дане тілесне ушкодження утворилось від травматичного контакту з об`єктом, який має колюче-ріжучі властивості, про що свідчить наявність рани та раньового каналу, та перевага довжини раньового каналу над довжиною рани, могло утворитись в термін вказаний в постанові, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я; пошкодження утворились від одного травматичного впливу; в наданій медичній документації будь-яких тілесних ушкоджень, які б могли утворитись в результаті боротьби чи самооборони не описано; враховуючи локалізацію, розташування та морфологічну характеристику ушкодження, виключається можливість його утворення при падінні з положення стоячи; згідно даних наданої медичної документації раньовий канал розташований справа на ліво; особа, що спричиняла ушкодження, відносно потерпілого могла перебувати в будь-якому положенні, враховуючи локалізацію, розташування та морфологічні ознаки ушкодження, не виключається можливість його утворення за обставин, на які вказує свідок ОСОБА_11 в протоколі проведення слідчого експерименту від 14.10.2014 року, під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 27.10.2014 року, локалізація нанесення тілесного ушкодження та механізм нанесення тілесного ушкодження не вказаний, тому говорити про відповідність наявного тілесного ушкодження до механізму його утворення за вказаних обставин не є можливим (т. 1 а.к.п. 133-134).

Об`єктом захисту у ст. 296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю. ОСОБА_3 зазначені правила порушив умисно, тобто здійснив посягання на ці відносини в активній формі. З його ініціативи через використання незначного приводу, в громадському, людному місці - дворі загального користування багатоквартирного будинку, дії супроводжувались ненормативною, брутальною, нецензурною лексикою, тобто за ознакою особливої зухвалості він грубо порушив громадський порядок. Ці хуліганські дії він супроводжував, свідомим завданням особам похилого віку побоїв, пошкодив майно, тобто обмежив право мешканців багатоквартирного будинку на відпочинок, яке ОСОБА_3 тривалий час (30-40 хвилин) уперто не припиняв. Відтак його дії належить кваліфікувати у відповідності до змісту роз`яснень п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм матеріального права щодо кваліфікації хуліганства", через наявність у його діях ознаки особливої зухвалості, а відтак і грубого порушення громадського порядку.

З огляду на приведені судом доводи, припущення сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за ознакою особливої зухвалості, є безпідставними.

При цьому суд переконаний у необхідності зменшити ОСОБА_3 обсяг висунутого обвинувачення, а саме: змінити правову кваліфікацію злочину з ч. 4 ст. 296 КК України, з грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень на ч. 2 ст. 296 КК України, тобто : грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Внаслідок такої зміни становище обвинуваченого порушено не буде.

Приймаючи таке рішення суд врахував покази підсудного та очевидців цих подій, які кожен окремо, під час допиту їх у судовому засіданні неодноразово підтвердили що ОСОБА_3 разом з невстановленою слідством особою силоміць змусили припинити хуліганські дії. Таким чином суд переконаний, що кримінальне правопорушення - хуліганство, було закінчено.

Умисне тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 заподіяно згодом, через 10-15 хвилин після припинення хуліганських дій останніх.

Згідно змісту роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 10 "Про судову практику у справах про хуліганство", вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК України), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Враховуючи наведені роз`яснення, суд вважає, що ОСОБА_3 спричинив потерпілому тілесне ушкодження після припинення хуліганських дій. Тобто у винних діях підсудного відсутня інкримінована обвинуваченому особливо кваліфікована ознака хуліганства, - застосування іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. У даному конкретному випадку наявний значний проміжок часу між припиненням хуліганства і удара ножем. З урахуванням цих фактів необхідно розрізнити спрямованість умислу між хуліганськими діями та умисному заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Відповідно частини 2 і 4 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Фактично зясовані у судовому засіданні та об`єктивно встановлені факти спростовують припущення сторони обвинувачення про наявність в діях ОСОБА_3 такої обов`язкової кваліфікуючої ознаки як «застосування заздалегідь заготовлених предметів», оскільки до припинення хуліганських дій в руках винних осіб не було ножа і труби. За вказаними предметами вони побігли до помешкання ОСОБА_3 для помсти , через примусове припинення їх хуліганських дій. Ця умова виключає наявність кваліфікуючої ознаки за ч. 4 ст. 296 КК України, як-то: застосування заздалегідь заготовлених предметів.

Крім того, згідно висновку судово-медичного експерта № 1215 від 27.10.2015 року, на тілі ОСОБА_3 було виявлено тілесні пошкодження у вигляді синців та саден у правій скроневій ділянці голови, на обличчі справа, на передній поверхні грудної клітини справа, в області спини, лівого реберного краю, правого плечового суглоба зі сторони задньої поверхні ліктьових суглобів, передпліч справа й зліва, тильної поверхні кистей, в області передньобічних поверхонь, правого й лівого колінних суглобів, поверхневої рани в ділянці правої вушної раковини. Тілесні ушкодження спричинені в результаті не менше двох десятків тупих травмуючи впливів, в строк близько 12 годин до моменту проведення експертизи, як окремо так і в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обєктивно зафіксовані на тілі ОСОБА_3 численні тілесні ушкодження узгоджуються з послідовними, логічними і наполегливими твердженнями обвинуваченого який одразу на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду у категоричній формі вказує на потерпілого а також ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , як на осіб, які умисно завдали йому тілесних ушкоджень, з метою припинення ним хуліганських дій.

За таких умов суд погоджується з слушними зауваженнями сторони захисту про відсутність у ОСОБА_3 хуліганських мотивів (спрямованості умислу) під час спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень з наступних міркувань: при відмежуванні хуліганства від, посягань проти життя і здоров`я людини судам необхідно враховувати, що суспільно небезпечне діяння не може бути кваліфіковано як хуліганство за наявності у сукупності таких обставин кримінального провадження: 1) засуджені і потерпілі між собою були знайомі; 2) до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках; 3) поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих; 4) зі змісту протиправних дій кожного із засуджених простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.

Допитані окремо один від одного у судовому засіданні: ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , повідомили, що 26.10.2014 року, приблизно о 18 годині поруч з другим під`їздом будинку АДРЕСА_2 . Невстановлена слідством особа і обвинувачений бились один з одним. Через тривалий гучний галас від їх бійки, збирались обурені мешканці цього будинку та вимагати припинити хуліганство. Образившись на законні зауваження мешканців будинку, ОСОБА_3 разом з невстановленою особою почали вже битись з мешканцями будинку. Подальший розвиток цих подій силою припинив ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . При цьому ОСОБА_3 також доповнив що він і невстановлена особа зазнали від ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і потерпілого численних надмірно сильних побоїв, тому образились на них і обіцяли повернутись через помсту за побиття, для чого ОСОБА_3 і невстановлена особа пішли в квартиру обвинуваченого, звідки він взяв кухонний ніж, а невстановлена слідством особа тут же підшукала собі трубу від пилососу. Разом вони повернулись на місце бійки, де невстановлена слідством особа один раз вдарила ОСОБА_12 трубою від пилососу по голові, а він зненацька умисно завдав один удар ножем в спину потерпілого. Потерпілий і свідки також додали, що все відбулось швидко, вони не встигли відреагувати. Перед ударами і після них ОСОБА_3 разом з невстановленою особою усно мотивували свою поведінку як помсту за їх побиття.

З висновку судово-медичної експертизи № 1469 від 22.12.2014 року убачається, що на тілі потерпілого ОСОБА_5 виявлено одне тілесне ушкодження у вигляді рани лівої поперекової ділянки на рівні 12 ребра по лопатковій лінії. Жоден з учасників кримінального провадження не заперечував нанесення невстановленою слідством особою трубою від пилососу по голові ОСОБА_12 .

Враховуючи локалізацію і розташування нанесених та об`єктивно зафіксованих тілесних ушкоджень(удар в спину), суд констатує що увага потерпілого, а також свідка ОСОБА_12 у момент заподіяння цих ударів не була зосереджена на діях винних осіб, оскільки вони стояли спиною до ОСОБА_19 , що не характерно для вчинення хуліганства, яке повинно привертати до себе увагу, порушувати громадський порядок. Всупереч цьому очевидці і потерпілий відвернулись спиною до винних осіб, тобто ОСОБА_3 свідомо не бажав привертати до себе уваги, а відтак і порушувати громадський порядок. Скерованість його прихованих вчинків була зосереджена виключно на бажанні заподіяти шкоду здоров`ю потерпілому, через помсту за побиття.

Сукупний правовий аналіз об`єктивно досліджених обставин засвідчує наступне: ОСОБА_3 з потерпілим між собою вже були знайомі внаслідок припинення потерпілим хуліганських дій ОСОБА_3 . До нанесення удару ножем, ОСОБА_3 перебував в особистих неприязних стосунках з особами, які маючи перевагу у віці, кількості і фізичній силі, припинили хуліганські дії ОСОБА_3 . Поштовхом до умисного заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень стала поведінка осіб, які припинили хуліганські дії ОСОБА_3 . Зі змісту протиправних дій ОСОБА_3 простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілого, через його особисту неприязнь до ОСОБА_5 , який на думку підсудного, застосував надмірну фізичну силу під час припинення хуліганських дій обвинуваченого.

Згідно ст. 23 КК України, помилка в особі потерпілого, не впливає на форму вини і відповідальність. Тобто для визначення правильної кваліфікації дій винної особи не є вирішальним наносив ОСОБА_5 , чи не спричиняв побоїв ОСОБА_3 . Через неповнолітній вік і алкогольне сп`яніння ОСОБА_3 міг допустити помилку в особі, яка завдала йому побоїв під час припинення хуліганства. Це переконливо свідчить виключно про мотив підсудного - помсту.

При вирішенні питання про кваліфікацію дій винних осіб, у вказаному кримінальному провадженні, стороні обвинувачення необхідно було керуватись положеннями ст. 33 КК України, чого зроблено не було. Суд не вправі виходити за межі пред`явленого обвинувачення, або погіршувати становище підсудного, тощо.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. (ч.ч. 2-4 ст. 370 КПК України)

Відсутні достовірні та переконливі докази, які свідчать що дії ОСОБА_3 під час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 вчинені ним з хуліганських спонукань. На глибоке переконання суду, при вчиненні підсудним таких умисних винних дій, об`єктом його злочинного посягання було не порушення громадського порядку, а виключно бажання заподіяти шкоду здоровю потерпілого, і повернути загублене майно. Власну поведінку ОСОБА_3 пояснює бажанням помсти потерпілому за нанесені йому побої, а громадський порядок він не порушував. Обвинувачення у цій частині ґрунтується на припущеннях сторони обвинувачення, тому не підлягає врахуванню при доказуванні. Не існує прямих та переконливих доказів продовження хуліганських дій ОСОБА_3 . Суд не вправі неповнолітнього підсудного визнати винним у вчиненні тяжкого злочину, покладаючись виключно на сформульовану редакцію пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення.

Розбіжність змісту показів потерпілого і групи свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ОСОБА_12 у порівнянні із змістом показів свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , чи насправді ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 припинили хуліганські дії обвинуваченого пояснюються тим, що ОСОБА_3 з невстановленою слідством особою тривалий час (до 40 хвилин) провокували бійки з усіма без виключення перехожими, тому суто з обєктивних причин ОСОБА_14 і ОСОБА_15 могли не бачити як і ким були припинені хуліганські дії винних осіб.

Провівши ретельне дослідження досліджених доказів в їх сукупності, та взаємному зв`язку, суд визнає підсудного винними у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України, ОСОБА_3 вчинив умисне, закінчене, середньої тяжкості кримінальне правопорушення.

Приймається до уваги і особистість винного: який за місцем проживання характеризується позитивно, осудний, на обліках у лікарів: нарколога і психіатра, - не перебуває. До виповнення повноліття, знаходився на обліку в кримінальній міліції у справах дітей, куди на відмітки не зявлявся. В 2015 році неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Протиправність власної поведінки не усвідомлює, вважається таким, що судимостей не має. Мешкає у неповній родині.

Обставинами, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченого, є вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, що обтяжує призначення покарання обвинуваченому є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких умов суд призначає обвинуваченому покарання у межах санкції статті, що з урахуванням тяжкості злочину та особи обвинуваченого в повній мірі відповідає меті і засадам призначення покарання.

Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також особистість неповнолітнього обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення молодої людини без ізоляції від суспільства і вважає за можливе, застосувавши ст. ст. 75, 104 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням на максимально можливий строк, що передбачений для неповнолітніх осіб.

ОСОБА_5 до початку судового розгляду звернувся з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення майнової та немайнової шкоди від злочину (ст.ст. 23,1166,1167 ЦК України), а також відшкодування на його користь процесуальних витрат пов`язаних з оплатою допомоги адвоката (ст. 120 КПК України). В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що внаслідок завданого йому ОСОБА_3 тілесного ушкодження він лікувався, перебував на лікарняному, втрачав заробіток, страждав. Обвинувачений ОСОБА_3 не оспорив факту умисного нанесення потерпілому одного удару ножем в спину, тобто умисного спричинення тілесних ушкоджень описаних в обвинувальному акті.

Проте у предявленій редакції обвинувачення, ОСОБА_3 за сукупністю злочинів не була інкримінована ч. 1 ст. 125 КК України. За наслідками судового розгляду суд змінив кваліфікацію дій обвинуваченого, з ч. 4 ст. 296 КК України, на ч. 2 ст. 296 КК України, виключивши з обвинувачення таку кваліфікуючу ознаку, як застосування іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Вирішуючи позов у кримінальному провадженні суд залишає без розгляду позов у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення. (ч. 3 ст. 129 КПК України).

Доведений в суді обсяг обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 296 КК України не містить у собі такої складової, як заподіяння підсудним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , тому заявлений цивільний позов підлягає залишенню без розгляду, тобто не позбавляє ОСОБА_5 звернутись в суд для захисту прав у відповідності до положень цивільного судочинства, або в окремому кримінальному провадженні приватного обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України.

У разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта. (ч. 2 ст. 124 КПК України).

На стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні дійсно вчинялись процесуальні витрати на проведення двох дактилоскопічних експертиз і спеціального дослідження холодної зброї. Суд змінив кваліфікацію дій ОСОБА_3 через недоведеність такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення хуліганства із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тому відсутні правові підстави для відшкодування процесуальних витрат понесених для підтвердження кваліфікуючої ознаки, по якій обвинувачений винним не визнаний. Долю речових доказів вирішено за правилами ст. 100 КПК України.З огляду на перераховані обставини, керуючись ст. 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місць проживання, навчання та роботи, періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.

На період апеляційного оскарження вироку суду застосувати ОСОБА_3 цілодобовий домашній арешт з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, негайно доставивши ОСОБА_3 до місця його проживання, в квартиру АДРЕСА_3 , де звільнити з-під варти для подальшого виконання ним умов цілодобового домашнього арешту.

Дію інших, застосованих у цьому кримінальному провадженні заходів забезпечення, припинити.

Цивільний позов заявлений ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , про стягнення шкоди від злочину, та відшкодування на його користь процесуальних витрат на правову допомогу, залишити без розгляду.

Документально підтвердженні і фактично понесені процесуальні витрати на залучення експертів, віднести за рахунок держави.

Речові докази у кримінальному провадженні: кухонний ніж і телескопічну трубу від пилососу, передані на відповідальне до камери схову речових доказів Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, повернути їх власнику - ОСОБА_7 ; штани, кросівки, футболку, кофту, передані на відповідальне до камери схову речових доказів Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, повернути їх власнику ОСОБА_3 ;куртку і футболку,передані на відповідальне до камери схову речових доказів Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, повернути власнику ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1