Справа № 1-286/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Морганюк Ю.Є.

з участю прокурора Пенер М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі Шевченківського районного суду м. Львова кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, цигана, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, який має на утриманні четверо малолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, тимчасово проживаючого за адресою: м. Львів, дачний масив «Клепарів», вул. Вінниця, раніше несудимого

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 304 ч. 2 КК України,

установив:

підсудний ОСОБА_2 18.04.2010 р. достовірно знаючи, що його донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 є малолітньою, перебуваючи біля церкви по вул. Варшавській у м. Львові випрошував гроші у перехожих громадян разом з нею. 25.04.2010 р. під час жебракування вони були затримані працівниками міліції та доставлені у Шевченківський райвідділ, де у присутності двох понятих у ОСОБА_1 було виявлено та вилучено гроші в сумі 15 (пятнадцять) грн., частину з яких він отримав від своєї малолітньої доньки, у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено гроші в сумі 4 (чотири) 25 коп.

В ході досудового слідства та в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що він разом зі своєю дружиною ОСОБА_4, з якою перебуває у незареєстрованому шлюбі та трьома малолітніми дітьми 15 квітня 2010 року приїхали до м. Львова і поселились в лісопосадці на дачному масиві «Клепарів». Так як не було грошей на проживання він 18.04.2010 р., 24.04.2010 р., 25.04.2010 р., взявши малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, пішов просити гроші у перехожих.

Так 25.04.2010р. близько 11-30 год. був затриманий працівниками міліції в той час, як він разом зі своєю малолітньою донькою жебракувала гроші біля церкви по вул. Лінкольна у м. Львові. Після чого він разом з донькою були доставлені працівниками міліції у Шевченківський райвідділ м. Львова, де у нього у присутності понятих було виявлено та вилучено гроші в сумі 15 грн. отримані в цей день від заняття жебрацтвом, а у доньки ОСОБА_5 - 4,25 грн.

Крім повного визнання підсудним своєї вини, його винуватість у вчиненні злочину повністю і обєктивно стверджується зібраними в ході досудового слідства доказами, що зазначені в обвинувальному висновку. Фактичні обставини справи, що підтверджуються цими доказами, не оспорювались в судовому засіданні ні підсудним, ні іншими учасниками судового розгляду.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину повно та обєктивно доведена.

Дії підсудного ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ст. 304 ч.2 КК України, так як своїм умисними діями він вчинив втягнення малолітньої особи у заняття жебрацтвом, вчинене батьком.

Призначаючи підсудному покарання суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину,відсутністю негативних наслідків, особу підсудного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні четверо малолітніх дітей , обставинами, що помякшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає, вважає, що покарання слід обрати нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України тобто застосувати вимоги ст. 69 КК України.

У відповідності до ст. 75 КК України, враховуючи обставини справи, особу, підсудного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому злочині, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Речові докази по справі, а саме: гроші в сумі 15 грн., які здано на депозитний рахунок Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області (а.с. 81) та гроші в сумі 4 грн. 25 коп., які здано на депозитний рахунок Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області (а.с. 82) - слід звернути в доход держави.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 304 ч.2 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи та періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Раніше обраний ОСОБА_1 запобіжний захід підписку про невиїзд - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Речові докази по справі, а саме: гроші в сумі 15 грн., які здано на депозитний рахунок Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області (а.с. 81) та гроші в сумі 4 грн. 25 коп., які здано на депозитний рахунок Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області (а.с. 82) - звернути в доход держави.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_6