Справа № 464/8732/15-к
пр.№ 1-кп/464/401/15
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
11.11.2015 року колегія суддів Сихівського районного суду м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

захисника ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні Сихівського районного суду міста Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 03.12.2012 року,про обвинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за ч.2 ст. 197-1, ч.3 ст. 197-1, ч.4 ст.190 КК України,
встановила:
28 жовтня 2015 року до Сихівського районного суду м. Львова надійшло кримінальне провадження №0000051 відносно обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 кожного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 197-1, ч.3 ст. 197-1, ч.4 ст.190 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_14 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_13 домашній арешт.

Ухвалою колегії суддів Сихівського районного суду м.Львова від 28 жовтня 2015 року у вказаному проваджені призначено підготовче судове засідання.

Прокурором висловлена думка про необхідність призначення справи до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_15 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, оскільки акт не відповідає вимогам КПК України, в зв`язку з чим, ним висловлена думка про неможливість призначення справи до судового розгляду. Крім того зазначив, що ухвалою колегії суддів Сихівського районного суду м.Львова від 31.08.2015 року обвинувальні акти з додатками про обвинувачення ОСОБА_13 за ч.2 ст. 197-1, ч.3 ст. 197-1, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_14 за ч.2 ст. 197-1, ч.3 ст. 197-1, ч.4 ст.190 КК України повернуто прокурору Львівської області для усунення недоліків.

Захисник ОСОБА_16 підтримав клопотання щодо повернення обвинувального акта та подав клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_14 з тримання під вартою на домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтримали заявлені захисниками клопотання.

Потерпілими ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 . ОСОБА_6 подано позовні заяви про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином.

Дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам статті 291 КПК України.

Процесуальне значення обвинувального акта полягає в тому,що він встановлює межі майбутнього судового розгляду, яке здійснюється лише стосовно особи (осіб),якій висунуто обвинувачення (ч.1 ст.337 КПК).

В силу імперативного припису, викладеного у п.«а» ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Згідно ч.1 ст.20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають обов`язковому доказуванню в тому числі і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Тобто, зі змісту вказаної норми закону вбачається, що формулювання обвинувачення, в тому числі, має містити відомості, що вказують на наявність в діях обвинуваченого складу злочину, який являє собою сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, визначених у кримінальному законодавстві.

Пунктом 5 частини 2 ст.291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, обвинувальний акт повинен містити формулювання обвинувачення.

Злочин, передбачений ч.4 ст.190 КК України, вчинення якого інкримінується обвинуваченим, є злочином з матеріальним складом, обов`язковими елементами такого є дія (бездіяльність), суспільно небезпечні наслідки та прямий безпосередній зв`язок між ними. Об`єктивна сторона злочину є альтернативною та полягає в заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою.

Обман - це повідомлення неправдивих відомостей (дія) або замовчування відомостей, які мають бути повідомленими (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно.

Зловживання довірою - це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах.

Особливості шахрайства полягають в тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити. Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, корисливі мотив та мета.

Таким чином об`єктивна сторона вказаного злочину носить альтернативний характер, тому встановлення саме було це заволодіння майном або придбання права на майно та шляхом обману або зловживання довірою, є необхідною умовою для встановлення обставин по справі та правильної кваліфікації дій обвинуваченого.

В обвинувальному акті, який надійшов на адресу Сихівського районного суду м.Львова 28 жовтня 2015 року, затвердженого прокурором ОСОБА_25 21.10.2015 року, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, майже по кожному із епізодів шахрайства зазначено про спосіб вчинення обвинуваченими шахрайства «шляхом обману та зловживання довірою», тобто без наведення будь-яких обставин того, в чому саме виражається такий обман і зловживання довірою, оскільки значна частина потерпілих на час укладення домовленостей на поставку будівельних матеріалів, техніки та виконання будівельних робіт на об`єкті в урочищі «За Рудою» поблизу с. Волиця Жовківського району Львівської області безпосередньо з обвинуваченими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не знайомились, не були з ними знайомі, наймались на роботу іншими особами. Отже, такий виклад обставин фактично лише дублює формулювання обвинувачення, не розкриваючи при цьому обставин, за яких вчинено злочин, відтак обов`язкових складових об`єктивної сторони шахрайства.

По епізодах обвинувачення вчинення шахрайських дій відносно потерпілих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, а саме, спосіб вчинення щодо них правопорушення взагалі відсутні. Наведені формулювання без розкриття способу вчинення злочину не дають змоги відмежувати шахрайство і подібні за змістом цивільно-правові відносини.

Вищевикладене вказує на відсутність визначення меж висунутого обвинувачення по кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Тому, наявні об`єктивно існуючі суперечності і неузгодженості свідчать про неконкретність обвинувачення.

На дані недоліки звернула увагу колегія суддів Сихівського районного суду м.Львва та з тих самих підстав ухвалою від 31.08.2015 року обвинувальні акти з додатками були повернуті прокурору Львівської області.

Як ствердив в підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , дані недоліки обвинувального акта не усунуто та вважає, що можуть бути усунуті на будь якій стадії судового розгляду шляхом зміни обвинувачення.

Окрім цього, на зазначені вище недоліки також звертала увагу колегія суддів Апеляційного суду Львівської області в своїй ухвалі від 15 липня 2015 року при перегляді вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 20 січня 2015 року відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в апеляційному порядку.

З огляду на зазначене, на переконання колегії суддів, допущені порушення вимог кримінального процесуального закону є суттєвими, таке порушення вимог закону не може бути усунуте під час судового розгляду та порушує право на захист обвинувачених, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій пред`явлено конкретне обвинувачення, яке правильно сформульоване та викладене в обвинувальному акті.

Недотримання вказаних вимог закону органом досудового розслідування позбавляє суд можливості роз`яснити суть обвинувачення, тягне за собою невірний процесуальний порядок розслідування кримінального правопорушення, неправильне та повне встановлення всіх фактичних обставин вчиненого злочину та порушує права особи, якій злочином спричинена шкода і є безумовною умовою для повернення обвинувального акту.

Так, Європейський суд з прав людини (далі-Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «Обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австралії», № 9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п.47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).

Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, в тому числі, прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладене вище, проаналізувавши обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , колегія суддів вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що, у свою чергу, не дає стороні захисту можливості ефективної реалізації гарантованого права на захист від пред`явленого обвинувачення, права збирати та подавати докази чи оспорювати належність та допустимість доказів сторони обвинувачення, а відтак,на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору Львівської області.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_16 щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт з носінням електронного засобу контролю колегія суддів приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою колегії суддів Сихівського районного суду м.Львова від 29 жовтня 2015 року запобіжний захід ОСОБА_14 продовжено на 60 діб, а саме до 27.12.2015 року включно.

Обставини, які враховувалися судом при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися, зокрема, наявність ризику переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків, продовження зайняття злочинною діяльністю. Крім того, достовірні дані про зареєстроване місце проживання ОСОБА_14 в АДРЕСА_1 суду не надані. Тому суд вважає, що є всі підстави вважати, що застосування до обвинуваченого більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зможе запобігти зазначеним ризикам.

У зв`язку з цим, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_16 слід відмовити, а запобіжний захід тримання обвинуваченого під вартою слід вважати продовженим.

У зв`язку з поверненням обвинувального акта, цивільні позови слід повернути потерпілим.

Керуючись ст.ст. 110, 291, 314, 395 КПК України, -

у х в а л и л а :
Обвинувальний акт (з додатками) у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 03.12.2012 року,про обвинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за ч.2 ст. 197-1, ч.3 ст. 197-1, ч.4 ст.190 КК України повернути прокурору Львівської області.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_16 відмовити, запобіжний захід тримання обвинуваченого ОСОБА_14 під вартою слід вважати продовженим.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 . ОСОБА_6 повернути потерпілим, роз`яснивши право на повторне пред`явлення.

Ухвала суду в частині повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова.

Головуючий
Судді