Справа № 1/2506/25/12
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2012 року

м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Малиша В.В.

секретаря Крошки В.М., Корончук І.В.

за участю прокурора Домашенка О.В., Деркач Г.І., Грицана А.А.

потерпілої ОСОБА_1

представника потерпілої адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, такого, що відповідно ст. 89 КК України не має судимості, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4/8, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5 міст, Семенівського району, Чернігівської області, вул. Перемоги, 154 та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, раніше не судимого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_10

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що вони за попередньою змовою приблизно в середині травня 2011 року в денний час з метою викрадення чужого майна прибули до будинку № 131 корпус № 2 по вул. Пухова м. Чернігова де проникли до квартири № 15 звідки таємно викрали вироби із золота та срібла, а саме: срібні монети Романови1897 року номіналом 1 руб кожна в кількості 9 штук загальною вартістю 3600 грн.; одну срібну монету Катерини1718 року номіналом 1 руб вартістю 8000 грн.; 36 срібних монет 1915 року номіналом 20 копійок кожна загальною вартістю 1000 грн.; чоловічу золоту печатку вагою близько 18 г вартістю 6000 грн.; чоловічу золоту печатку вагою близько 7 г вартістю 1600 грн.; золоте кільце з рубіном бардового кольору вагою близько 6 г вартістю 1400 грн.; чотири золотих обручки: одна вагою близько 8 г одна вагою близько 7 г та дві вагою близько 6 г кожна загальною вартістю 6000 грн.; золотий годинник Лучвагою близько 8 г вартістю 1600 грн., золотий годинник Зорявагою близько 8 г вартістю 3000 грн.; два золотих моста для зубів кожен вагою близько по 14 г кожний загальною вартістю 6150 грн.; чотири коронки для зубів вагою близько 3 г кожна загальною вартістю 2650 грн.; два золотих кулони вагою близько по 3 г кожен загальною вартістю 1300 грн., а всього на загальну суму 42300 грн., що належать ОСОБА_1, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду.

Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органами досудового слідства кваліфіковані по ч. 3 ст. 185 КК України.

Представником потерпілої адвокатом ОСОБА_2 заявлено клопотання про направлення справи для проведення додаткового розслідування оскільки органами досудового слідства не встановлена вартість викрадених речей, а їх оцінка в обвинувальному висновку не відповідає дійсності.

Зазначене клопотання підтримала потерпіла ОСОБА_1, яка також не погодилась з оцінкою викрадених речей.

З заявленим клопотанням погодились підсудні.

Проти задоволення клопотання заперечував прокурор, який вважав за можливе надати судове доручення для оцінки викрадених виробів.

Суд заслухавши підсудних, свідків, думки учасників судового розгляду та дослідивши всі надані докази по справі, приходить до висновку, що органом досудового слідства при розслідуванні справи допущена суттєва неповнота, однобічність та неправильність такого слідства, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні, що є безумовною підставою для направлення справи для проведення додаткового розслідування, оскільки це потребує не лише виконання процесуальних рішень, які віднесені до компетенції органів досудового слідства, а й винесення відповідних процесуальних актів органу досудового слідства та прокурора, судом же досліджені всі обставини по справі, у тому обсязі доказів, які було надано суду, в тому числі і учасниками судового розгляду безпосередньо в такому.

Перевірити і уточнити фактичні дані одержані в ході судового слідства, суд не знаходить можливим шляхом подальших судових доручень, враховуючи, що попереднє судове доручення не досягло своєї мети і при наявності достатнього часу для його виконання, не було виконане у повному обсязі тим же органом досудового слідства не дивлячись про встановлення додаткових строків.

На підставі вимог ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобовязані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, виявляти як ті обставин, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що помякшують і обтяжують його відповідальність. Суд, прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання не вправі перекладати обовязок доказування на обвинуваченого.

Розслідуючи дану кримінальну справу, орган досудового слідства не виконав у повному обсязі вимог зазначеного закону, внаслідок чого залишились не зясованими такі обставини справи, зясування яких мало істотне значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення.

В судовому засіданні підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожний окремо вину у вчиненому злочині визнали частково та не погодились з обставинами викладеними в обвинуваченні, часом вчинення злочину і переліком та оцінкою викраденого майна пояснивши при цьому, що в квартиру вони не проникали, а знаходились в ній на законних підставах при виконанні ремонтних робіт по встановленню дверей потерпілій.

При цьому як в предявлених підсудним обвинуваченнях так і в обвинувальному висновку не зазначена дата вчинення злочину, обставини його скоєння а в матеріалах відсутні докази на підтвердження вартості викрадених речей.

Зазначені недоліки, в тому числі і в частині оцінки викраденого, не були усунуті шляхом надання судового доручення, яке залишилося не виконаним в звязку з неможливістю проведення відповідних експертиз.

Згідно із розясненнями, викладеними у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24 жовтня 2003 року Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, у ньому повинно бути зазначено час, місце та інші обставини його вчинення кожним з обвинувачених, наскільки вони відомі слідчому. Недодержання вказаних вимог є підставою для повернення справи на додаткове розслідування.

Крім того згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майнаякщо в судовому засіданні виявиться, що визначити розмір шкоди неможливо, а він впливає на кваліфікацію злочину, на призначення винному міри покарання і на вирішення інших питань, зазначених у ст.324 КПК України, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування.

Відповідно до ст.43 КПК України обвинувачений має право знати в чому він обвинувачується, а згідно зі ст. 132 КПК України у постанові про притягнення як обвинуваченого повинно бути вказано злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та обставини вчинення злочину, стаття кримінального закону, якою передбачено даний злочин.

Слідчі органи всупереч вимогам ст.ст. 64, 132, 223 КПК України предявили неконкретне обвинувачення, у постановах про притягнення як обвинувачених і в обвинувальному висновку не зазначили час, спосіб вчинення крадіжки та інші обставини вчинення злочину, а вартість викрадених речей, з чим не погоджується і сама потерпіла, зазначена слідчим на власний розсуд без проведення їх експертної оцінки (а.с.133-134,145-146), що призвело до порушення прав обвинувачених на захист. Встановлення цих обставин має суттєве значення для кваліфікації вчиненого діяння та предявлення нового конкретного обвинувачення.

Для повного дослідження обставин справи слідчим органам необхідно виконати ряд слідчих дій, встановити вартість викрадених речей, за наявності підстав предявити обвинуваченим конкретне звинувачення, в тому числі і з зазначенням точної дати вчинення злочину.

Встановлення цих обставин має суттєве значення для кваліфікації вчиненого діяння та предявлення нового конкретного обвинувачення. Ігноруючи вказані вимоги закону слідчий предявив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неконкретне обвинувачення, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист.

Також допитаний в суді підсудний ОСОБА_3 показав, що ОСОБА_6 приносила йому монети та просила їх продати, оскільки тій потрібні були гроші. Монети він продавав на ринку, а гроші віддавав ОСОБА_6 та з цих продаж отримував лише кошти на цигарки. ОСОБА_6 йому розповідала, що монети невеликого номіналу вона сама здавала на ринку Нива. Ще до вчинення крадіжки ОСОБА_6 приносила три кулона і зуб, які він здав в ломбард. В той час коли він разом з ОСОБА_4 робили ремонт та ставили двері за місцем мешкання потерпілої, то скориставшись перебуванням в квартирі вирішили вчинити крадіжку та з шафи взяли печатку, обручку і зуби, які потім продали на ринку, при цьому срібні монети вони не брали і в квартиру не проникали, а ключ їм дала сама ОСОБА_6. Раніше під час досудового слідства він зазначав про причетність ОСОБА_6 до зникнення монет, однак слідчий наполягав на дачі інших показань, які і знаходяться в справі.

Аналогічні показання дав також і підсудний ОСОБА_4, якому відомо про те, що ОСОБА_6 приносила ОСОБА_3 монети і просила щоб той здавав їх чи продавав, двічі це було вже після вчинення ними крадіжки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 заперечувала свою причетність до зникнення срібних монет і інших цінностей, та її бабуся потерпіла ОСОБА_1 також впевнена в причетності до злочину лише підсудних.

Зазначені показання підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заслуговують на увагу і щодо часу вчинення злочину, вказаного в обвинуваченні та ставлять під сумнів інші обставини справи оскільки згідно довідки директора ПТ Ломбард Партнер, яка була отримана в ході виконання судового доручення, ОСОБА_3 звертався до відділення ломбарду ще 07.04.2011 року з приводу закладу золотого кулона, за що отримав кредит в розмірі 75 грн. (а.с.221), хоча слідчим з невідомих причин була зазначена інша пізня неконкретна дата вчинення злочину денний час приблизно в середині травня 2011 р.де вказано про крадіжку такого кулону.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_7, отриманого в ході виконання судового доручення та оголошеного в судовому засіданні, при ній ще взимку 2011 року ОСОБА_7 передавала ОСОБА_3 одну монету, як потім пояснював ОСОБА_3 срібну, яку ОСОБА_7 просила продати в ломбарді оскільки сама боялася. Потім ОСОБА_3 ще декілька разів 3 або 4 продавав монети на прохання ОСОБА_7 про що вона дізналася під час розмови з ОСОБА_3, звідки ОСОБА_7 брала монети, їй невідомо (а.с.223-224).

Залишено поза увагою органів слідства і причетність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до обставин зникнення ключів від квартири, про що зазначала потерпіла ОСОБА_1 повязуючи це з проникненням до помешкання, і в подальшому їх використання підсудними для здійснення крадіжки.

Як вбачається з матеріалів справи версія щодо причетності ОСОБА_6 до зникнення цінностей та їх реалізації, органами досудового слідства не відпрацьовувалась, слідчі дії з цього приводу не проводились, а в матеріалах справи відсутнє відповідне рішення органу досудового слідства відносно останньої в порядку ст. 97 КПК України. Зазначене опосередковано свідчить про можливість притягнення до кримінальної відповідальності іншої особи, окремий розгляд справи щодо якої неможливий.

Крім того не дивлячись на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на підписці про невиїзд, будь-які заходи щодо встановлення місць збуту викрадених речей не проводились.

Таким чином враховуючи допущені в справі істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону суд вважає, що справа підлягає направленню прокурору для проведення додаткового розслідування.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України істотними порушеннями кримінально процесуального закону, допущеними органами дізнання чи попереднього слідства, є такі порушення, які призвели до обмеження гарантованих законом прав учасників процесу або інакше перешкодили суду обєктивно, повно та всебічно розглянути справу й винести законний і обґрунтований вирок.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року за № 2 „Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Згідно ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунена в судовому засіданні.

Тим самим в ході розгляду справи встановлена така неповнота та неправильність яка не може бути усунута у судовому засіданні, крім того органом досудового слідства були поверхово та однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були встановлені та допитані всі особи, не витребувані й не досліджені документи) не виявлені причини суттєвих протиріч у доказах по справі, не усунуті самі ці протиріччя, а також не використані всі можливі по справі засоби доказування, які є винятковою компетенцією лише органів досудового слідства, оскільки це викликає необхідність в проведенні слідчих дій та винесенні відповідних процесуальних рішень, спрямованих не лише на збирання нових доказів, а і прийняття по ним процесуальних актів органу досудового слідства і прокурора, що суперечить вимогам ст. 22 і 64 КПК України, а прийнятими заходами прийняти рішення по справі з винесенням чи то виправдувального чи то обвинувального вироку без усунення недоліків досудового слідства не представляється можливим.

За таких обставин досудове розслідування належить визнати неповним і однобічним, в звязку з чим кримінальна справа підлягає направленню на додаткове розслідування, в ході якого належить перевірити доводи підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо їх непричетність до крадіжки майна, зазначеного в обвинуваченні та версії щодо причетності до зникнення речей ОСОБА_6; встановити час вчинення крадіжки та спосіб проникнення до квартири; причетність підсудних до зникнення ключів і їх подальше використання для вчинення крадіжки; встановити місцезнаходження викрадених речей та місяця їх здачі в ломбард; з метою визначення вартості викраденого призначити і провести по справі відповідну експертизу; в звязку з вирішенням питання щодо заподіяних збитків надати можливість потерпілій, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину предявити вимогу про відшкодування збитків; виконати в повному обсязі судове доручення та провести інші слідчі дії, в разі виникнення потреби в таких, і в залежності від встановлених результатів, вирішити питання по суті справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 64, 273, 281 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України направити прокурору м. Чернігова для організації проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без змін підписку про невиїзд.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя В.В.Малиш