Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2012 року. Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Зав`язуна С.М.,

суддів: Заліщука М.С. та Євстафєвої Т.А.,

за участю: прокурора Селюченко І.І.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 24.09.2012 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше судимого:

- 19 травня 1998 року Житомирським районним судом за ст.ст. 140 ч.2, 44 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строки 1 рік;

- 4 серпня 2000 року Житомирським районним судом за ст.ст. 82 ч.3, 43 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі;

- 8 грудня 2000 року Житомирським районним судом за ст.ст. 81 ч.3, 43 КК України до 4-х років позбавлення волі з конфіскацією майна; постановою Богунського районного суду м. Житомира від 13 червня 2003 року умовно-достроково звільнений від відбуття покарання на строк 1 рік 3 місяці 9 днів;

- 9 листопада 2004 року Житомирським районним судом за ст.ст. 188 ч.1, 185 ч.3, 70 ч.1, 71 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі; постановою від

________________________________________________________________________________________________

Справа №0604/1-503/2012 Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_2

Категорія ч.2 ст.185 КК України Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_3

16 травня 2008 року Бердичівського районного суду умовно-достроково звільнений від відбуття покарання на строк 8 місяців 11 днів;

- 12 січня 2009 року Житомирським районним судом за ст.ст. 185 ч.2, 71 КК України до 2-х років 1 місяця позбавлення волі;

- 22 липня 2009 року Житомирським районним судом за ст.ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2-х років 3-х місяців позбавлення волі;

- 28 вересня 2009 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4-х років позбавлення волі, постановою від 23 грудня 2011 року Коростенського міськрайонного суду за ст.81 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання на строк 10 місяців 7 днів,

засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано до призначеного покарання за даним вироком невідбуту частину покарання призначену вироком Богунського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2009 року і остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишено попередню взяття під варту.

Початок строку відбуття покарання обчислено з 24 вересня 2012 року. Зараховано в строк відбутого покарання ОСОБА_1 час його перебування під вартою з 29 травня 2012 року по 24 вересня 2012 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 2502 грн. 50 коп. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 2000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 2916 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Повного Товариства «Ломбард- Скарбниця» 3254 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області судові витрати в сумі 3646 грн.08 коп.

Речові докази: договори з «Ломбард-Скарбниця» - залишено в матеріалах справи; жіночі сумку та гаманець-портмоне, золотий ланцюжок у вигляді плетіння «кавове зерно» із зламаною застібкою, 500 проби, вагою 7,8 г., розірваний золотий ланцюжок у вигляді плетіння «кавове зерно», 500 проби, загою 6,16 г., розірваний золотий ланцюжок з плетінням у вигляді сердечок, 500 проби, вагою 3,35 г., золота обручка, 585 проби, вагою 1,22 г., золоту обручку 585 проби, вагою 1,31 г. - залишено у ОСОБА_5; мобільний телефон «SAMSUNG», моделі «GТ-В5722», ІМЕІ: 23305, ІМЕІ: 23303 - залишено у ОСОБА_6; сумку-барсетку, дисконтні картки, кишенькові ікони, паспорт громадянина України, посвідчення водія, візитні картки - залишено у ОСОБА_7; паспорт громадянина України, службове посвідчення, посвідчення водія - залишено у ОСОБА_5; вилучені по справі 3 камінці - знищено; картки операторів мобільного зв'язку, квитанції та чеки - повернуто власникам.

Арешт, накладений постановою від 30 травня 2012 року слідчого СВ ОСОБА_8 на майно ОСОБА_1 залишено без зміни.

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочинів при наступних обставинах.

5 квітня 2012 року близько 17 години ОСОБА_1, перебуваючи в «Парку культури та відпочинку ім. Ю.Гагаріна» (гідропарку) м. Житомира, проходив по алеї парку, розташованої вздовж початку Чуднівського шосе, що в м. Житомирі. Проходячи по вказаній вище алеї, поряд із в'їздом на територію «Парку культури та відпочинку ім. Ю.Гагаріна», ОСОБА_1 помітив автомобіль марки «ОРЕL - Vectra», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, підійшовши до якого він побачив, що в салоні автомобіля знаходиться чужий мобільний телефон.

В цей же день, місці та за вказаних обставин, близько 17 години 40 хвилин у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна - мобільного телефону марки «SAMSUNG», моделі «GТ-В5722», ІМЕІ: 23305, ІМЕІ: 23303, з салону автомобіля марки ««ОРЕL - Vectra»», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна ОСОБА_1, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає і його дії залишаються таємними, знаходячись поблизу задньої правої двері вказаного автомобіля, підняв з землі фрагмент каменя, утримуючи який в своїх руках кинув останній в бокове скло задньої правої двері автомобіля, в результаті чого вказане скло розбилося.

Не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_1 через розбите вікно дверей вказаного вище автомобіля, дістав мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі «GТ-В5722», ІМЕІ: 23305, ІМЕІ: 23303, який належав ОСОБА_9 та, який знаходився на задньому сидінні автомобіля. Після цього ОСОБА_1, утримуючи викрадене майно при собі, місце скоєння злочину залишив та в подальшому розпорядився останнім на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_1 таємно, повторно викрав майно, яке належить ОСОБА_9: мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі «GТ-В5722», ІМЕІ: 23305, ІМЕІ:23303, вартістю 840 грн., в середині якого знаходилася сім-картка мобільного оператора «МТС» з № НОМЕР_2, яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, на рахунку якої перебували грошові кошти для розмов в сумі 130 грн. та сім картка мобільного зв'язку «Київстар» з № НОМЕР_3, яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, на рахунку якої грошових коштів для розмов не було, чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на загальну суму 970 грн.

Окрім цього 11 квітня 2012 року близько 00 годин 30 хвилин ОСОБА_1, перебуваючи в «Парку культури та відпочинку ім. Ю.Гагаріна» (гідропарку) м. Житомира, проходив по алеї парку, розташованої вздовж початку Чуднівського шосе, що в м. Житомирі. Проходячи по вказаній вище алеї, поряд із кафе «Дубки», що на території «Парку культури та відпочинку ім. Ю.Гагаріна» м. Житомира ОСОБА_1 помітив, автомобіль марки «FORD - Fiesta», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4, 1997 року випуску, підійшовши до якого побачив, що в його салоні знаходиться поліетиленовий пакет чорного кольору.

В це же день, місці та за вказаних обставин, близько 00 годин 40 хвилин у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна - вказаного вище поліетиленового пакету разом із майном, яке знаходиться в його середині.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_1, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає і його дії залишаються таємними, знаходячись поблизу передньої лівої двері вказаного автомобіля, підняв з землі фрагмент каменя, утримуючи який в своїх руках кинув останній в бокове скло передньої лівої двері автомобіля, в результаті чого вказане скло розбилося. Не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_1, через розбите вікно двері вказаного вище автомобіля, дістав поліетиленовий пакет чорного кольору, в середині якого знаходився паперовий конверт, з грошовими коштами в сумі 3 000 грн., квитанції про сплату комунальних послуг у невстановленій досудовим слідством кількості, зошит на 24 аркуші, що належить ОСОБА_10 та який знаходився на передньому лівому сидінні. Після цього, ОСОБА_1 утримуючи викрадене майно при собі, місце скоєння злочину залишив та в подальшому розпорядився останнім на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_1 таємно, повторно викрав майно, яке належить ОСОБА_10: поліетиленовий пакет чорного кольору, який для потерпілого матеріальної цінності не становить, в середині якого знаходився паперовий конверт, який для потерпілого матеріальної цінності не представляє з грошовими коштами в сумі 3 000 грн.; квитанції про сплату комунальних послуг у невстановленій досудовим слідством кількості, зошит на 24 аркуші, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють, чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на загальну суму 3 000 грн.

Окрім цього 8 травня 2012 року близько 20 години ОСОБА_1, перебуваючи в «Парку культури та відпочинку ім. Ю.Гагаріна» (гідропарк) м. Житомира, проходив по алеї парку, розташованої вздовж початку Чуднівського шосе, що в м. Житомирі. Проходячи по вказаній вище алеї, поряд із в'їздом на територію «Парку культури та відпочинку ім. Ю.Гагаріна», ОСОБА_1 помітив автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «VITO 115 CDI», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_5, підійшовши до якого побачив, що в його салоні знаходиться поліетиленовий пакет.

В це й же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна - вказаного вище поліетиленового пакету разом із майном, яке знаходиться в його середині, з салону автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», моделі «VITO 115 CDI», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_5.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_1, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає і його дії залишаються таємними, знаходячись поблизу задньої правої двері вказаного автомобіля, підняв з землі два фрагменти каменя, утримуючи які в своїх руках, кинув останні почергово в бокове скло задньої правої двері, після чого бокове скло передньої правої двері автомобіля в результаті чого останнє розбилися.

Не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_1, через розбите вікно правих задніх дверей автомобіля, дістав із заднього сидіння салону автомобіля поліетиленовий пакет з речами та через розбите вікно правих передніх дверей автомобіля, відкривши бардачок, дістав звідти сумку (барсетку), що належала ОСОБА_7

Після цього ОСОБА_1 таємно, повторно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7:

-поліетиленовий пакет, який для потерпілого матеріальної цінності не представляє, в середині якого знаходилося жіноче плаття рожевого кольору, вартістю 800 грн.;

-сумку (барсетку) марки «NUMANNI», вартістю 84 грн. 45 коп., в середині якої знаходилися дисконтні картки магазину «Стоп-транзит», АЗС «ВОГ», аптеки «Санітас», «Шиномонтажу», картка відвідувача магазину «Метро», видана на ім'я ОСОБА_7, візитні картки-реклами у кількості 5 штук, пластикові ліфтові картки на 100 проїздок у кількості двох штук, кишенькові церковні іконки з молитвами у кількості 3 штуки, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють;

-паспорт громадянина України серії ВН № 143090, виданий Житомирським МВ 06.07.2002 року на ім'я ОСОБА_7;

-посвідчення водія серії АМВ № 044424 від 06.05.2009 року, видане на ім'я ОСОБА_7, технічний паспорт серії САК № 521412 від 14.03.2012 року на автомобіль «MERCEDES-BENZ», моделі «VІТО 115 СDI", білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_5, виданий на ім'я ОСОБА_11, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 887 грн. 45 коп.

Окрім цього 14 травня 2012 року близько 18 години ОСОБА_1, перебуваючи в «Парку культури та відпочинку ім. Ю.Гагаріна» (гідропарку) м. Житомира, проходив по алеї парку, розташованої вздовж початку Чуднівського шосе, що в м. Житомирі. Проходячи по вказаній вище алеї, поряд із в'їздом на територію парку, ОСОБА_1 помітив автомобіль марки «SUZUKI», моделі «Grand Vitara 2.0», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_6, підійшовши до якого побачив, що в середині знаходиться чоловіча куртка, виготовлена з натуральної шкіри чорного кольору та чоловічі джинсові штани темно-синього кольору.

В цей же день, місці та за вказаних обставин, близько 18 години 40 хвилин у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна - вказаного вище одягу, який знаходився в салоні автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна - вказаного вище одягу, який знаходився в салоні автомобіля, ОСОБА_1, впевнившись тому, що за ним ніхто не спостерігає і його дії залишаються таємними, знаходячись поблизу задньої лівої двері вказаного автомобіля, підняв з землі фрагмент каменя, утримуючи який в своїх руках, кинув останній в ліве бокове скло задньої лівої двері автомобіля, в результаті чого вказане скло розбилося. Не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_1, через розбите вікно вказаної вище двері автомобіля, дістав чоловічу куртку, виготовлену з натуральної шкіри чорного кольору, марки «MEILIRON», розмір 50, в середині кишені якої знаходилися грошові кошти на загальну суму 200 грн., чоловічі джинсові штани темно-синього кольору марки «BOSS», які належали ОСОБА_4 та, які знаходилися на спеціально обладнаній вішалці між передніми лівими водійськими та задніми лівими пасажирськими дверима автомобіля. Після цього, ОСОБА_1 утримуючи викрадене майно при собі, місце скоєння злочину залишив та в подальшому розпорядився останнім на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_1 таємно, повторно викрав майно, яке належить ОСОБА_4: чоловічу куртку, виготовлену з натуральної шкіри чорного кольору, марки «MEILIRON», розмір 50, вартістю 1 920 грн., в середині кишені якої знаходилися грошові кошти на загальну суму 200 грн., чоловічі джинсові штани темно-синього кольору марки «BOSS», вартістю 382 грн. 50 коп., чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на загальну суму 2502 грн. 50 коп.

Окрім цього 26 травня 2012 року близько 18 години 20 хвилин ОСОБА_1, перебуваючи в «Парку культури та відпочинку ім. Ю.Гагаріна» (гідропарку) м. Житомира, проходив по алеї парку, розташованої вздовж початку Чуднівського шосе, що в м. Житомирі. Проходячи по вказаній вище алеї, поряд із в'їздом на територію парку, ОСОБА_1 помітив автомобіль марки «SKODA», моделі «Octavia А5 Ambiente», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_7, підійшовши до якого побачив, що в середині під переднім водійським сидінням знаходиться сумка.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна - даної сумки разом із майном, яке знаходилося в її середині з салону автомобіля марки «SKODA», моделі «Octavia А5 Ambiente», державний номерний знак НОМЕР_7.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_1, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії залишаються таємними, знаходячись поблизу задньої лівої двері вказаного автомобіля, підняв з землі фрагмент каменя, утримуючи який в своїх руках кинув останній в бокове скло задньої лівої двері автомобіля, в результаті чого вказане скло розбилося. Не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_1, через розбите вікно вказаної вище двері автомобіля, дістав сумку разом із майном, розмішеним в її середині, належну ОСОБА_5 та, яка знаходилась під лівим переднім сидінням автомобіля. Після цього, ОСОБА_1 утримуючи викрадене майно при собі, місце скоєння злочину залишив та в подальшому розпорядився останнім на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_1 таємно, повторно викрав майно, яке належить ОСОБА_5:

- сумку, вартістю 558 грн. 24 коп., в середині якої знаходилося посвідчення водія серії ІОА № 242008, виданий 05.08.2000 року на ім'я ОСОБА_5, паспорт громадянина України серії ВМ № 856555, виданий Новоград - Волинським МРВ УМВС України в Житомирській області, 05.04.2000 року на ім'я ОСОБА_5, службове посвідчення старшого інспектора сектору по РОС Житомирської установи виконання покарань (№8), серії УЖТ № 0572, виданого на ім'я ОСОБА_5, золотий ланцюжок у вигляді плетіння «кавове зерно» із зламаною застібкою, 500 проби, вагою 7,8 г, вартістю 1530 грн. 83 коп.; розірваний золотий ланцюжок у вигляді плетіння «кавове зерно», 500 проби, вагою 6,16 г, вартістю 1 208 грн. 96 коп.; розірваний золотий ланцюжок з плетінням у вигляді сердечок, 500 проби, вагою 3,35 г, вартістю 657 грн. 47 коп.; золотий браслет плетіння «бісмарк», 585 проби, вагою 6,0 г, вартістю 1377 грн. 752 коп.; одна золота сережка у вигляді подвійного трикутника, 585 проби, вагою 4,0 г, вартістю 918 грн. 48 коп.; золотий кулон «Божа матір», 585 проби, вагою 1,0 г, вартістю 229 грн. 62 коп.; золота обручка, 585 проби, вагою 1,22 г, вартістю 280 грн. 14 коп.; золота обручка 585 проби, вагою 1,31 г, вартістю 300 грн. 80 коп.; золота обручка з білим каменем, 585 проби, вагою 1,2 г, вартістю 275 грн. 54 коп.; фрагмент золотої каблучки, 585 проби, вагою 0,5 г, вартістю 114 грн. 81 коп.; гаманець - портмоне, вартістю 184 грн. із зарплатною карткою банку «VАВ», яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, картка оператора мобільного зв'язку «Київстар» з № НОМЕР_8, картка оператора мобільного зв'язку «Київстар» з № НОМЕР_9, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, два чеки банку «VАВ», квитанції № ОАОХ27099, № ОАОХ 27799, № 0NK774035, паперова картка "РroStor", аркуш паперу біло-жовтого кольору із записами, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, чим заподіяв останній матеріальної шкоди на загальну суму 7 636 грн. 61 коп.

В поданій апеляції засуджений ОСОБА_1, просить пом`якшити йому міру покарання. Зазначає, що приймаючи рішення, суд не взяв до уваги, що йому надавались позитивні характеристики з місць відбування попередніх покарань, що він працював на будівництві, а також те, що він проживає з бабусею похилого віку, яка потребує постійного догляду. Вказує, що він зявився із зізнанням, активно сприяв розкриттю злочину та щиро кається в скоєному.

Крім того, в доповненнях до апеляції ОСОБА_1 порушує питання про зміну вироку в частині, яка стосується цивільного позову та вирішення питань, повязаних з речовими доказами. Просить повернути потерпілому ОСОБА_4 чоловічу куртку, виготовлену із натуральної шкіри чорного кольору марки MEILRON та чоловічі джинсові штани марки BOSS в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди у сумі 2502 грн.50 коп., які являються речовими доказами по справі і зберігаються в камері схову речових доказів ОСОБА_8 Вказує, що суд незаконно розглянув справу в спрощеному порядку, передбаченому ч. 3 ст.299 КПК України, оскільки в судовому засіданні, під час роз'яснення ст.299 КПК України, йому не було зрозуміло змісту вказаної норми закону та судом також не роз'яснені наслідки, передбачені ч.3 ст.299 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який просив апеляцію задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти апеляції, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Сформульовані у вироку висновки про вину ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну й обєктивну оцінку в їх сукупності та взаємозвязку. Діям засудженого дана правильна юридична оцінка.

Як вбачається з матеріалів справи, під час її розгляду суд першої інстанції обґрунтовано, відповідно до вимог ч.3 ст.299 КПК України, визнав за недоцільне досліджувати докази, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорювалися, в тому числі й засудженим ОСОБА_1, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, дав суду детальні показання щодо обставин їх вчинення та розкаявся у скоєному (протокол судового засідання т.3 а.с.62-63), під час проведення досудового слідства ОСОБА_1 також повністю визнавав себе винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 було роз'яснено зміст вимог ст.299 КПК України, з'ясовано чи правильно він розуміє зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції та роз'яснено процесуальні наслідки цього рішення.

Про те, що ОСОБА_1 усвідомлював процесуальні наслідки такого рішення щодо позбавлення його права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку свідчить протокол судового засідання та розписка підсудного про його згоду на спрощений порядок розгляду справи (т.3 а.с.60, 62). Тому, враховуючи викладене, апеляційний суд вважає доводи в апеляції засудженого щодо порушень судом вимог ч.3 ст.299 КПК України під час розгляду даної кримінальної справи є безпідставними.

Викладені в апеляції доводи про те, що засудженому призначено надмірно суворе покарання не можна визнати обґрунтованими.

Вирішуючи це питання, суд виходив з вимог ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про особу засудженого та з урахуванням всіх обставин справи.

ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за вчинення умисного середньої тяжкості злочинів.

Суд першої інстанції у повній мірі врахував обставини справи, що пом'якшують покарання ОСОБА_1 це його щире каяття, зявлення із зізнанням та взяв до уваги відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

Згідно з матеріалами кримінальної справи ОСОБА_1 в ході досудового та судового слідств не працював. З часу вчинення злочинних дій заходи хоча б на часткове відшкодування заподіяної матеріальної шкоди не вживав.

Проживання засудженого з бабусею похилого віку, яка потребує постійного догляду та піклування, а також позитивні характеристики з місць відбування попередніх покарань не є перешкодою для відбування покарання у виді позбавлення волі та в даному випадку не може бути підставою для пом'якшення покарання.

Викладені в апеляції доводи на пом'якшення покарання, а також інші дані, що маються в матеріалах справи щодо особи засудженого, який характеризується посередньо, не працює, не одружений, раніше неодноразово судимий за умисні злочини, достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_1 покарання.

За наведених обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування статей 69 та 75 КК України та пом'якшення покарання засудженому, вид і міра якого є необхідними й достатніми для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно вимог ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як вбачається з матеріалів справи, на досудовому слідстві потерпілий ОСОБА_4М подав позовну заяву (т.1 а.с.177), а в ході розгляду справи уточнив свої позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди (т.3 а.с.68) та просив стягнути з підсудного ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду, завдану викраденням речей в грошовому виразі без повернення викрадених речей, які станом на час судового розгляду прийшли в непридатний стан.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст.64, 323, 328 КПК України, ст.22 ЦК України.

Висновки суду першої інстанції про розмір матеріального збитку, заподіяного викраденням речей, підтверджуються товарознавчою експертизою №5/311 від 18.06.2012 року, згідно якого залишкова вартість чоловічої куртки, виготовленої із натуральної шкіри чорного кольору марки MEILRON може складати 1920 грн. та товарознавчою експертизою №5/312 від 18.06.2012 року, згідно якого залишкова вартість чоловічих джинсових штанів може складати 382 грн. 50 коп.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог потерпілого ОСОБА_4 щодо стягнення на його користь матеріальної шкоди з засудженого ОСОБА_1 та з врахуванням вищевказаних товарознавчих експертиз та заяви потерпілого ОСОБА_4 правильно визначив розмір матеріального відшкодування в сумі 2502 грн. 50 коп.

Згідно вимог ст.330 КПК України при постановленні вироку суд вирішує питання про речові докази, керуючись правилами, викладеними в ст.81 КПК України цього кодексу.

Відповідно до матеріалів справи, постановляючи вирок, суд помилково не вирішив питання щодо частини речових доказів у справі - чоловічої куртки, виготовленої із натуральної шкіри чорного кольору марки MEILRON та чоловічих джинсових штанів марки BOSS.

У звязку з цим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зобовязаний в подальшому вирішити питання про вказані речові докази в порядку ст.ст.409, 411 КПК України.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 24 вересня 2012 року щодо нього без зміни.

Зобовязати Богунський районний суд м.Житомира в порядку ст.ст.409, 411 КПК України вирішити долю речових доказів у справі - чоловічої куртки, виготовленої із натуральної шкіри чорного кольору марки MEILRON та чоловічих джинсових штанів марки BOSS.

Судді :