СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/2884/15/-к Провадження № 1-кп/547/21/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року смт.Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

представник потерпілого ОСОБА_7 ,

провівши в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області відкрито підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000092, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Радалівка, Глобинського району Полтавської області, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, водій ПП " ОСОБА_8 ", одружений, військовозобов`язаний, депутат сьомого скликання Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні надійшов до Семенівського районного суду Полтавської області 22.01.2016 за ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21.01.2016. Ухвалою від 25.01.2016 призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що у справі дотримано відповідні вимоги КПК України, у т.ч. щодо підсудності кримінального провадження і відповідності обвинувального акта та додатків до нього вимогам КПК України.
Потерпілий і його представник підтримали думку прокурора.
Захисник звернувся до суду із клопотанням, яке підтримано обвинуваченим, про повернення обвинувального акта прокурору з підстав вручення захиснику і підозрюваному обвинувального акта до відкриття їм матеріалів досудового розслідування, складення обвинувального акта до завершення ознайомлення сторони захисту із матеріалами кримінального провадження, не зазначення прокурором у реєстрі матеріалів досудового розслідування усіх процесуальних рішень, що приймалися під час досудового розслідування кримінального провадження, відсутності у обвинувальному акті мотиву вчинення обвинуваченим злочину, незаконність продовження строків досудового розслідування.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт і додатки до нього, інші документи, надані учасниками судового провадження у підготовчому судовому засіданні, зробив такі висновки.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу. За змістом ст.ст. 109, 110, 290, 291, 293 КПК складенню обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування передує відкриття, зокрема, прокурором або слідчим матеріалів кримінального провадження підозрюваному, захиснику, а також отримання від них письмового підтвердження про факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статтею 291 КПК, яка містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Вказане положення кореспондується з п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК щодо доказування форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення; ч. 3 ст. 374 КПК, в силу якої у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із вказівкою серед іншого також форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п/п. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97) (далі Конвенція), вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі "Камасінскі проти Австрії", № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" (ВП), № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі "Матточіа проти Італії", № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі "І.Н. та інші проти Австрії", № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі "Даллос проти Угорщини", № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллос проти Угорщини", п. 47).
В обвинувальному акті зазначено, що 29.07.2012, близько 23 год., в с. Радалівка, Глобинського району Полтавської області, поблизу сільського будинку культури, що розташований по вул. Радянській, 22, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_4 умисно, правою рукою, стиснутою в кулак, наніс один удар в область потилиці ОСОБА_6 та схопивши його двома руками за шию, кинув з прискоренням на асфальтовану поверхню, після чого наніс не менше одного удару ногою в лобну ділянку голови потерпілого, чим спричинив останньому тілесні ушкодження (а.с. 5, 6).
Отже обвинувальний акт не містить мотиву можливого вчинення обвинуваченим злочину.
Прокурор погодився з цим вважаючи, що мотив вчинення обвинуваченим діяння буде встановлено під час судового розгляду, а тому відсутність вказівки на мотив у обвинувальному акті не є порушенням закону.
Правова кваліфікація можливих діянь обвинуваченого не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 121 КК України. Так, ч. 1 ст. 121 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження (родове поняття), а види тілесних ушкоджень, які є тяжкими, розкрито законодавцем після слова "тобто". Одним із видів умисних тяжких тілесних ушкоджень є "умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння". Натомість обвинувальний акт вказує на спричинення ОСОБА_4 умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Тобто правова кваліфікація обвинувачення є неточною.
Не вдаючись до вирішення питань, що вирішуються судом під час судового розгляду та при ухваленні вироку, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені неповно через не зазначення мотиву можливого діяння обвинуваченого ОСОБА_4 стосовно потерпілого ОСОБА_6 ; правова кваліфікація кримінального правопорушення викладена неточно у порівнянні зі складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у зв`язку з чим порушено гарантоване п/п. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції право обвинуваченого ОСОБА_4 бути належно поінформованим про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції.
Зазначене також є істотною складовою права на захист.
Відповідно до п. 1, 3 ч. 4 ст. 291 КПК до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування (далі реєстр); розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстру. Вимоги до реєстру визначено ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110 КПК. Реєстр повинен містити, зокрема, номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити всіх процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування всі постанов слідчого, прокурора, ухвал слідчого судді.
Натомість наданий судові реєстр матеріалів досудового розслідування (а.с. 7, 8) не відповідає зазначеним вимогам КПК.
Так, реєстр не містить вказівки на час проведення кожної процесуальної дії, яка включена у реєстр: у відповідній графі і рядках вказано лише дату, а не час проведення дій. Також у реєстрі не відображено усіх, визначених ст. 110 КПК процесуальних рішень слідчого, прокурора, слідчого судді: щонайменше не відображено низки постанов слідчого про відмову у задоволенні клопотань захисника (а.с. 56-61), які виносилися у період 31.07.2015 22.09.2015, постанов прокурора про продовження строку досудового розслідування (а.с. 68, 71-76), які виносилися у період 14.09.2015 12.11.2015, ухвал слідчого судді від 03.11.2015 (а.с. 64), від 27.11.2015 (а.с. 78). Зазначені документи надано прокурором у підготовчому судовому засіданні на обґрунтування його думки щодо правомірності продовження строку досудового розслідування та ухилення захисника від вчинення окремих процесуальних дій.
Частиною першою статті 291 КПК передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Суд зазначає, що переданий до суду обвинувальний акт складено саме прокурором. У наданому судові реєстрі відсутня вказівка на процесуальне рішення прокурора постанову прокурора щодо не погодження зі складеним слідчим обвинувальним актом.
До обвинувального акта всупереч п. 3 ч. 3 ст. 291 КПК не додано розписки підозрюваного про отримання копії реєстру матеріалів досудового розслідування.
Так, як вбачається зі змісту реєстру, останній складено не раніше 29.09.2015. Зміст документів за назвою "розписка" (а.с. 9, 10), бланки яких виконано стороною обвинувачення, не містять вказівки на кількість аркушів, на яких виконано копію обвинувального акта і копію реєстру матеріалів досудового розслідування (є прочерки). Захисник і обвинувачений ствердили, що саме 28.09.2015 робили власноручні записи на відповідних бланках.
Документи свідчать про отримання 28.09.2015 підозрюваним і захисником лише обвинувального акту; не копії реєстру.
На документах від 28.09.2015 (а.с. 8, 9) підозрюваний і захисник вказали, що не ознайомилися на даний час з матеріалами провадження.
Ухвала слідчого судді від 27.11.2015 (а.с. 87) зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 і захисник ОСОБА_5 ознайомилися лише з 72 аркушами кримінального провадження, та, ураховуючи інші встановлені обставини, слідчий суддя задовольнив клопотання про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування; встановив підозрюваному і захиснику строк для ознайомлення до 11.12.2015 (включно).
Зазначене також свідчить, що реєстр матеріалів досудового розслідування міг бути складений не раніше 11.12.2015, та з обов`язковим включенням до нього щонайменше означених постанов слідчого про відмову у задоволенні клопотань захисника, постанов прокурора про продовження строку досудового розслідування, ухвал слідчого судді.
Прокурор пояснив, що захисник ухилявся від вчинення окремих процесуальних дій, як то не отримання копій клопотань про продовження строку досудового розслідування, не отримання копій постанов про продовження строку досудового розслідування, не ознайомлення з матеріалами кримінального провадження тощо, що обумовило вчинення відповідних дій у більш тривалий час, аніж це очікувалося та/або передбачено законом. Захисник заперечував інформування його слідчим та/або прокурором про час і місце вчинення відповідних дій.
Щодо цього суд зазначає, що у реєстрі відсутні посилання на процесуальні рішення слідчого або прокурора про залучення захисника для проведення окремої процесуальної дії (дій).
Зазначені встановлені судом обставини свідчать, що наданий до суду обвинувальний акт складено передчасно, у т.ч. до ознайомлення підозрюваного і захисника із матеріалами досудового розслідування; зміст обвинувального акта не відповідає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України; обвинувальний акт складено прокурором за відсутності вказівки у реєстрі на підстави вчинення такої дії; до обвинувального акта не додано розписки підозрюваного про отримання копії реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відтак суд задовольняє клопотання захисника і повертає обвинувальний акт прокурору.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 371, 372, 392, 393, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Повернути прокурору Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області старшому групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000092 ОСОБА_3 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000092 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Семенівський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копія ухвали негайно після її проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1