Справа № 594/981/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2015 року
Борщівський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_6 6 липня 2015 року біля 10 год., знаходячись на березі річки Дністер у межах села Худиківці Борщівського району та побачивши прив`язаний у березі човен, з метою вчинення його крадіжки з корисливих спонукань, діючи умисно та таємно, відв`язав саморобний човен за номером ТЛ 15-77 вартістю 2000 грн., що належить ОСОБА_4 , та потягнув його берегом в напрямку села Устя Борщівського району. В цей час обвинувачений був помічений жителями села Худиківці та затриманий потерпілим ОСОБА_4 . А тому, ОСОБА_6 по незалежних від його волі причинах, злочин до кінця не довів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні замаху на таємне викрадення чужого майна визнав повністю і дав суду показання про те, що 6 липня 2015 року він повертався з роботи з с.Перебиківці Хотинського району Чернівецької області і, зійшовши у с.Худиківці з переправи, йшов берегом річки Дністер. Побачивши у березі саморобний човен, вирішив скористатися ним, щоб дістатися села Устя. Відв`язавши човен, потягнув останнього подалі від села. За 1,5 км від села Худиківці його наздогнав власник човна на човні з двигуном, останній викликав наряд міліції. У вчиненому розкаюється.
Суд, об`єктивно дослідивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази, прийшов до переконання про доведеність обвинувачення ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України. В цьому суд переконали наступні докази.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що вранці 6 липня 2015 року сусіди, що були поблизу річки Дністер у с.Худиківці, повідомили йому, що його човен на воді і направляється в напрямку села Устя. Зійшовши до берега, човна, якого він сам зробив і яким користується понад 20 років, у березі не було. Із сусідом, скориставшись човном останнього, він наздогнав обвинуваченого ОСОБА_6 за 1,5 км від села. Останній відразу не визнавав своєї провини, а тому викликав наряд міліції. На даний час човен йому повернутий, претензій до обвинуваченого не має. Оцінює вартість свого човна у сумі 2000 грн., виходячи з ціни матеріалу, з якого виготовив човен.
Як вбачається з рапорту помічника начальника Борщівського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_7 , 6 липня 2015 року Борщівським РВ отримано повідомлення ОСОБА_4 про викрадення у нього човна (а.с.28).
Відповідно до копії суднового квитка гребного судна, виданого 2 липня 1980 року Держфлотнаглядом України, судно весельний човен, виготовлений в домашніх умовах, за № ТЛ 15-77 належить ОСОБА_4 (а.с.37)
При проведенні слідчого експерименту, що вбачається з протоколу від 20 серпня 2015 року (а.с.38-43), обвинувачений ОСОБА_6 відтворив свої дії, які вчиняв 6 липня 2015 року і тим самим підтвердив показання щодо обставин вчиненого злочину.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.
Аналізуючи всі дані в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення таємного викрадення чужого майна до кінця, злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, тобто вчинив замах на крадіжку чужого майна, а тому такі його дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, його молодий вік, позитивну характеристику по місцю проживання, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому вважає за необхідне призначити покарання у виді громадських робіт.
Визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом саморобний човен за № ТЛ 15-77, переданий на зберігання під розписку власнику ОСОБА_4 (а.с.35,36), слід вважати повернутим за приналежністю.
Підстав для обрання заходів забезпечення кримінального провадження немає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України , суд
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, і призначити покарання 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.
Речовий доказ - саморобний човен за № ТЛ 15-77 вважати повернутим за приналежністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченим і прокурору.
Головуючий: підпис
З оригіналом згідно.
Суддя Борщівського районного суду ОСОБА_1