Справа № 206/5306/15-к
Провадження № 1-кп/206/295/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" грудня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001414 від 10.09.2015 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-10.02.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт;

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:
08.08.2015 року приблизно о 16:45 годині обвинувачений ОСОБА_4 на запрошення свого знайомого малолітнього ОСОБА_6 прибув до кватири АДРЕСА_2 . Далі того ж дня приблизно о 17 годині, ОСОБА_4 перебуваючи в залі вищевказаної квартири, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_6 підійшов до столу, що знаходився праворуч від входу, де помітив скриньку синього кольору, відкривши яку побачив у ній золоті прикраси, а саме: ланцюжок, пару сережок, каблучку та хрестик, визначивши ювелірну прикрасу хрестик вагою 2,81 г, 585 проб, як предмет свого злочинного посягання. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 підійшов до «Шведської» стінки, яка знаходилась з правої сторони в середині правої стінки кімнати, де на полиці побачив грошові кошти в сумі 2600 грн., а саме: 4 купюри номіналом 500 грн. та 3 купюри номіналом 200 грн., які належали потерпілій ОСОБА_5 .

В той же день в період часу з 17.20 по 17.35 год. ОСОБА_4 , діючи повторно, реалізуючи раптово виниклий умисел , направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, шляхом вільного доступу викрав грошові кошти в сумі 2600 грн. та ювелірну прикрасу золотий хрестик, вартість якого становить 2950,50 грн., таким чином завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 5550,50 грн, після чого з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у інкримінованому йому злочині при вищезазначених обставинах визнав в повному обсязі , при цьому суду пояснив, що дійсно 08.08.2015 року разом зі своїм товаришем ОСОБА_8 зайшли у гості до сина ОСОБА_5 попити води, потім вони залишились пограти у шахи. Перебуваючи біля комп`ютера він побачив скриньку синього кольору , в якій були золоті прикраси, з них взявши хрестик поклав до себе в кишеню. Потім він побачив на полиці шафи гроші в сумі 2600 грн., які він також забрав. Після чого він поїхав до « ОСОБА_9 » де витратив ці кошти, а золотий хрестик загубив.
В скоєному розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснила суду, що в період часу з 08.08.2015 року по 10.08.2015 року у неї викрали три каблучки, хрестик та 2600 грн.
Учасниками судового розгляду визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом в судовому засіданні дані докази не досліджувались.
Аналізуючи належні і допустимі докази в їх сукупності , які ніким не оспорені та не спростовані,суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення , передбачене ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжку), вчинене повторно.

При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, скоїв злочини, які відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості , скоїв злочин в період відбування покарання за попереднім вироком, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд вказує повне визнання ним своєї вини та щире каяття.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлені..
Таким чином, суд вважає , що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства , з обранням покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті , з застосуванням вимог ст..71 КК України за сукупністю вироків шляхом частково складання покарань, до покарання, обраного ОСОБА_4 за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання, обране йому за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 10.02.2015 року , з урахуванням вимог п.п.» г» п.1 ч.1 ст.72 КК України, де передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт (80 годин громадських робі). Відповідно до довідки з КВІ обвинувачений ОСОБА_4 не відпрацював 38 годин громадських робіт, що відповідно до пп « г» п.1 ч. 1 ст. 72 КК України становить 4 доби.
Крім того згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином, витрати в сумі 92 грн. 40 коп. за проведення судово-товарознавчої експертизи № 4239-15 від 26.08.2015 року підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь Дніпропетровського Науково-Дослідного Інституту Судових експертиз (т. 1 а.п35-38).
Цивільний позов не заявлено.
Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись ст..ст. 314, 472-475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків з урахуванням вимог п.п. « г» п.1 ч.1 ст.72 КК України, де передбачено , що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт , шляхом часткового складання покарань, до покарання, обраного ОСОБА_4 за даним вироком , частково приєднати не відбуте покарання, обране йому же за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 10.02.2015 року і остаточно призначити покарання у вигляді 3(трьох) років 4 (чотирьох ) днів позбавлення волі.
Строк відбування покарання вираховувати з моменту його фактичного затримання.
Після набрання чинності даним вироком зобов*язати Самарський ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_4 , помістивши в СІЗО м. Дніпропетровська для подальшого етапування до місць виконання покарань.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Науково- Дослідного інституту судових експертиз витрати, пов*язані з проведенням товарознавчої експертизи № 4239-15 в сумі 92 грн. 40 коп.
Речові докази: грошові кошти в сумі і 600 грн, а саме: дві купюри номіналом 50 грн. та одна купюра номіналом 500 грн. залишити власнику ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України , до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1