АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/218/16 Справа № 189/2221/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000833, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 рокущодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романки Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

В с т а н о в и л а:
Вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним за ч. 2 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн.

Згідно вироку суду першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним та йому призначено покарання за те, що він 05 жовтня 2014 року, приблизно о 20-00 годині прийшов до будинку, в якому мешкає ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_2 . Після цього ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_9 у зв`язку зі святкування дня народження дітей ОСОБА_10 , вживали алкогольні напої, після чого ОСОБА_6 в ході сварки, по раптово виниклому умислу, використовуючи як мотив тривалі неприязні стосунки, які виникли на ґрунті неодноразових лайок, з причин раптово виниклої сварки, а саме: словесного конфлікту, який виник між ним та потерпілою ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з метою спричинення тілесних ушкоджень, використовуючи свою фізичну перевагу, наніс ОСОБА_9 три удари кулаком по голові та обличчю, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді: забою голови, розриву слизової оболонки нижньої губи праворуч, синця на обличчі, струсу головного мозку, які, згідно висновку судово-медичного експерта №275-2014р.Е від 08 жовтня 2014 року по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше ніж три тижні (21 доба).
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, вважає його незаконним, а кримінальне провадження просить закрити на підставі недоведеності його винуватості та відсутності об`єктивних доказів його вини.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в попередньому судовому засіданні Покровського райсуду Дніпропетровської області не було виявлено факту того, що потерпіла ОСОБА_9 в 22год. 05.10.2014р. потрапила в ДТП, під час якої отримала тілесні ушкодження. Титанові пластини в передпліччя потерпілій ОСОБА_9 вставили у зв`язку з тим, що в неї з її чоловіком ОСОБА_12 давно склалися напружені стосунки, в період яких останній в процесі сварки викрутив їй руку.
Судом встановлено, що із помешкання ОСОБА_10 обвинувачений вийшов о 19-30 годині, а виклик до чергової частини надійшов о 22-30 годині, а в 22 години потерпіла потрапила у ДТП. Вважає, що до свідчень потерпілої та її чоловіка необхідно ставитись критично, так як вони весь цей час вживали спиртні напої. Також, вважає, необхідно ставитись і до показань свідка ОСОБА_11 , яка вживала спиртні напої протягом всього дня 5 жовтня 2014 року, доручала своїй неповнолітній донці купувати спиртні напої, які потім розпивала з потерпілою ОСОБА_9 , є найкращою подругою потерпілої та працює у останній реалізатором риби на ринку смт Покровське. Судом не прореаговано на свідчення свідка ОСОБА_10 про те, що ніякої бійки у її будинку не було і що обвинувачений не спричиняв потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого і просили вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі недоведеності винуватості ОСОБА_6 та відсутності об`єктивних доказів його вини. Захисник ОСОБА_8 підтвердив виконання судом першої інстанції всіх вимог суду апеляційної інстанції при скасуванні попереднього вироку.
В судовому засіданні прокурор, потерпіла заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просили залишити її без задоволення, а вирок суду вважали законним та обґрунтованим і просили залишити його без змін.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та незаконність, колегія суддів, перевіривши висновки суду першої інстанції, докази, які суд поклав в основу вироку, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, дослідивши звукозапис судового розгляду, приходить до таких висновків.

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у скоєнні злочину зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні першої інстанції.
Так, у ході досудового і судового розгляду потерпіла ОСОБА_9 давала послідовні покази з приводу того, що 05 жовтня 2014 року вона із ОСОБА_11 , ОСОБА_10 святкували день народження дітей останньої, коли вдруге прийшов ОСОБА_6 . Під час сварки обвинуваченого з ОСОБА_10 . ОСОБА_9 зробила ОСОБА_6 зауваження, він кулаком правої руки наніс їй в обличчя два удари, вона втратила свідомість і далі вона не пам`ятає, все у крові. Коли вже була вдома, до неї забігала жінка ОСОБА_6 , цікавилася тим, що трапилось. ДТП не було, - просто стукнулася о переднє скло автомобіля верхньою частиною голови, коли з чоловіком їхали на автомобілі, щоб написати заяву в міліцію, яку викликали одразу. До судово-медичного експерта звернулась наступного дня до обіду.
Вказані покази потерпілої узгоджуються з витягом з кримінального провадження №0000833 від 06 жовтня 2014 року, що відомості до ЄРДР були внесені на підставі заяви ОСОБА_9 від 05 жовтня 2014 року про те, що 05 жовтня 2014 року в с. Цикове ОСОБА_13 спричинив їй тілесні ушкодження /а.с.1/29/; рапортом оперативного чергового від 05 жовтня 2014 року, що ОСОБА_9 звернулася з відповідною заявою стосовно ОСОБА_6 саме 05 жовтня 2014 року /а.с.6/34/; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, що потерпіла ОСОБА_9 написала її стосовно ОСОБА_6 05 жовтня 2014 року о 22 годині 30 хвилин, що узгоджується і з показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які в судовому засіданні вказували на приблизний час приїзду працівників міліції, який приблизно співпадає з часом, зазначеним у цій заяві /а.с.7/35/;
Крім того, вказані докази не суперечать висновку експерта №275-2014р.Е від 06 жовтня 2014 року про наявність у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вигляді: забою голови, розриву слизової оболонки нижньої губи праворуч, синця на обличчі, струсу головного мозку, які утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі о такий (такі), можливо в строки та при обставинах, на які вказують медичні документи та сама потерпіла, та які по своєму характеру у своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше, як три тижні (21 доба). Потерпілій було спричинено не менш, ніж дві травмуючи дії в ділянку голови /а.с.15/43-17/45/.
Та обставина, що потерпіла під час їзди в автомобілі вдарилася головою о лобове скло автомобіля під час екстреного гальмування, іншою частиною голови, ніж тією, куди були отримані тілесні ушкодження від обвинуваченого за її свідченнями, за показаннями судово-медичного експерта, даними в судовому засіданні, жодним чином не впливали б на його висновок, оскільки все оцінюється зі слів потерпілої і документації, що надається для огляду. А тому, суд 1 інстанції обгрунтовано прийшов висновку, що незначний удар правою тім`яною частиною голови о лобове скло автомобіля, від якого потерпіла не отримала жодних ушкоджень, його локалізація відмінна від тих ударів, які вона отримала від обвинуваченого, а також те, що наявність тілесних ушкоджень в неї до удару о скло підтверджується її показаннями, свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які повністю є узгодженими між собою, а тому не є підставою для прийняття його до уваги, як такого, що впливає на ступінь тяжкості, під час кваліфікації дій ОСОБА_6 і з чим погоджується колегія суддів.
Колегія суддів не може погодитися з доводами обвинуваченого, що суд не прореагував на пояснення свідка ОСОБА_10 про відсутність бійки в її будинку та неспричинення обвинуваченим тілесних пошкоджень потерпілій ОСОБА_9 , так як судом першої інстанції надана оцінка розбіжності показань між обвинуваченим ОСОБА_6 , свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_14 . Так, обвинувачений зазначав, що він присідав за стіл разом з жінками, що знаходилися в будинку, разом випили за дітей 20 грамів горілки, яка залишалася. ОСОБА_10 ж повідомила, що він взагалі не присідав. ОСОБА_14 вказав на те, що ОСОБА_6 не проходив та стояв у дверях і в нього на протязі, приблизно 15 хвилин, потерпіла та свідок ОСОБА_11 кидали посуд. ОСОБА_6 вказував на те, що зовсім не чіпав потерпілу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ж повідомила, що він штовхнув її в груди правою рукою так, що вона сіла. Як обвинувачений, так і потерпіла вказували на те, що ОСОБА_6 двічі приходив до ОСОБА_10 в той вечір, остання ж зазначила про відвідування її будинку обвинуваченим один раз. Свідок ОСОБА_14 вказував на те, що просив ОСОБА_6 зарядити йому т МП3-плеєр того дня вранці, приблизно о 09.00 10.00 годині, при цьому відмітив, що з приводу того, щоб забрати його, дзвонив обвинуваченому о 14.00годині, обвинувачений зазначає зовсім інший час цієї обставини 17.00 годину, саме о якій вперше в той день, з його слів, до нього підійшов ОСОБА_14 з проханою зарядити МП3-плеєр. Свідок ОСОБА_10 та обвинувачений вказують на те, що драбину останньому додому віднесли діти, свідок ОСОБА_14 впевнено вказує на те, що драбину забрав саме ОСОБА_6 і вони з нею вдвох пішли до нього до додому, яку поніс останній. Також обвинувачений зазначив, що після сварки за ним вибігли з будинку з криками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проте сама ОСОБА_10 вказала, що з будинку одразу після цього не виходила, ОСОБА_14 також про цю обставину не зазначав. А тому колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо позиції обвинуваченого, який не визнавав себе винним в скоєнні злочину, як способу захисту.
Твердження обвинуваченого про те, що пройшов рік з часу інциденту, а тому могла бути деяка плутанина у свідченнях, як він зазначив «його свідків», з урахуванням цих фактів, а також низки інших неточностей у показаннях цих осіб, суд 1 інстанції прийшов висновку про їх повну неузгодженість, суперечливість одне одному, та про те, що вони не відповідають дійсним обставинам справи стосовно спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , а тому ставиться до них критично і з цим погоджується колегія суддів.
Показання ж потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знаходяться в повній узгодженості з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, одне з одним, є послідовними та логічними, а тому судом обґрунтовано прийняті до уваги, як належні та допустимі докази по справі, які нічим не були спростовані у суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, підтверджували винність обвинуваченого поза розумним сумнівом та не викликають сумнівів у колегії суддів.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що в попередньому судовому засіданні Покровського райсуду Дніпропетровської області не виявлено факту дорожньо-транспортної пригоди за участі потерпілої ОСОБА_9 05.10.2014р. та спричинення потерпілій тілесних пошкоджень її чоловіком, так як здійснюється розгляд апеляційної скарги на вирок Межівського райсуду Дніпропетровської області, а не Покровського райсуду Дніпропетровської області, протокол, що підтверджує скоєння ДТП та спричинення потерпілій тілесних ушкоджень її чоловіком, обвинуваченим не надано, а удар потерпілої о скло автомобілю при його гальмуванні підтверджується показаннями потерпілої, свідків та не є наслідком дорожньо-транспортної пригоди і с достатньою повнотою суд першої інстанції перевірив ці доводи обвинуваченого з залученням експерта.
Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції надав належну оцінку всім доказам по кримінальному провадженню,оцінивши їх у сукупності, дав аналіз доводам захисту у вироку, що насамперед свідчить про обгрунтованність рішення суду, а тому апеляційна скарга обвинуваченого щодо недоведеності винуватості обвинуваченого не обґрунтована та не основана на фактах.
Крім того, в апеляційній інстанції обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником не було заявлено жодного клопотання.
Положення ч. 1 ст. 404КПК ґрунтуються на принципі римського права tantum devolutum quatumappellatum («скільки скарги стільки рішення»). Тобто, на відміну від суду першої інстанції, апеляційний суд здійснює перегляд вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Тому повноваження суду апеляційної інстанції стосовно дослідження доказів визначаються переглядом кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги з урахуванням змісту ч. 2 ст. 404 КПК.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені підчас кримінального провадження, за сукупності таких чинників: 1) наявність відповідного клопотання учасників кримінального провадження; 2) обставини, встановлені під час кримінального провадження, судом першої інстанції досліджено не повністю або з порушеннями.
Отже, відсутність клопотання про дослідження доказів не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження, та нових доказів захистом не надано, як не надано жодних клопотань, а тому апеляційна інстанція розглядає кримінальне провадження у межах апеляційної скарги та досліджених судом першої інстанції доказів.
Призначене судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому не має підстав для зміни судового рішення і в даній частині, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.ст. 87, 412 КПК України, які були б підставою для визнання деяких доказів недопустимими або для зміни чи скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 рокущодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4