№ провадження 11-кп/781/3/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2016 року. м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0000348 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16.12.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пологи Запорізької області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, перебуваючого в незареєстрованому шлюбі, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 24.10.2007 року Гуляйпольським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання 18.06.2009 року

засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати по справі в сумі 6430 грн.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 27 грудня 2012 року близько 05.30 год., працюючи водієм на підставі договору про надання послуг на перевезення вантажу, укладеного між ПП Денисенко Р.В. та ОСОБА_7 , та керуючи на підставі даного договору, вантажним автомобілем КамАЗ 353212 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у складі автопоїзду з причепом СЗАП 8357, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_10 , рухаючись зі сторони м. Кіровограда в напрямку м. Олександрія Кіровоградської області, на 14 км автодороги Т 1205 Кіровоград-Нова Прага-Олександрія в межах с. Аджамка Кіровоградського району та області, грубо порушуючи п.п. 1.5 б і д, 2.3 Правил дорожнього руху України, проявив особисту неуважність і безпечність, та в порушення вимог п. 12.1 ПДР допустив занос причепу СЗАП 8357, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з подальшим виїздом на смугу зустрічного руху, в безпосередній близкості з рухаючимся в зустрічному напрямку вантажним автомобілем Mercedes 814, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_11 , внаслідок чого, з необережності допустив зіткнення з даним транспортним засобом. В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Mercedes 814 ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я (більш як 21 день).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях його підзахисного складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, мотивуючи тим, що висновки суду першої інстанції не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Зазначає, що при винесенні вироку суд першої інстанції не прийняв до уваги невідповідність первинній документації, яка була оформлена співробітниками правоохоронних органів при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди 27.12.2012 року, наявним матеріалам кримінальної справи, що призвело до неповноти судового розгляду. Аркуш справи №4 містіть першу сторінки протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.12.2012 року. При цьому на даному аркуші справи №4 зазначені поняті: ОСОБА_12 (м. Кіровоград) та ОСОБА_13 (м. Кіровоград). Проте, під час допиту у суді першої інстанції останні пояснили, що їм не було роз`яснено право бути присутніми при всіх діях, які проводяться в процесі огляду, в огляді пошкоджень транспортних засобів КАМАЗ та Мегсdes Benz участі не приймали. Крім того, аркуш справи №8, на якому відтворена схема дорожньо-транспортної пригоди від 27.12.2012 року, не містить підписи понятих, які зазначені на аркуші справи №4: ОСОБА_12 та ОСОБА_14 . Замість них вказані нові: ОСОБА_15 (с. Аджамка) та ОСОБА_16 (с. Аджамка). Під час допиту у суді першої інстанції останні також пояснили, що їм не було роз`яснено право бути присутніми при всіх діях, які проводяться в процесі огляду, в огляді пошкоджень транспортних засобів КАМАЗ та Мегсdes Benz участі не приймали. Зазначає також, що протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди складений із порушеннями, а тому не може бути використаний як доказ, оскільки у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що він був керівником слідчо-оперативної групи на місці дорожньо-транспортної пригоди 27.12.2012 року, але хто складав протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схему дорожньо-транспортної пригоди повідомити не може. Вказує на те, що при ознайомленні із матеріалами кримінальної справи 16.05.2014 року протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди розташовувався з аркушу справи №4 до аркушу справи №7. В свою чергу схема ДТП була на аркуші справи №8, а зазначені судом фото таблиці розташовувалися з аркушу справи №9 до аркушу справи №15, проте у вироку суду першої інстанції протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою ДТП та фото таблицями знаходяться з аркушу справи №7 до аркушу справи №18. Крім того, згідно судово-почеркознавчого дослідження, було встановлено, що підпис від імені ОСОБА_7 у верхній правій частині схеми дорожньо-транспортної пригоди від 27.12.2012 року виконаний не самим ОСОБА_7 , а іншою особою.

В доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи питання про заявлений прокуратурою позов, суд незаконно стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 6342, 70 грн. на користь держави.

В ході апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання в якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачений ст. 49 КК України.

Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав заявлене клопотання про застосування до нього положення ст.49 КК України, його захисника ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, однак не заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_7 , думку прокурора про задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Звільнення від кримінальної відповідальності це передбачена законом відмова держави від застосування до особи, яка вчинила злочин, обмежень її певних прав і свобод, визначених КК України.

Передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є певні умови та підстави.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення особою певного кримінального правопорушення - злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Для закриття справи за підставами, передбаченими ст. 49 КК України, необхідно: 1)встановити конкретну особу, яка вчинила цей злочин; 2) кваліфікувати вчинений злочин даною особою з урахуванням обставин справи; 3) обчислити строк давності на підставі цього; 4) встановити, чи не був перерваний цей строк вчиненням нового злочину тощо.

Отже, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке постановлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину, і особа винна в його вчиненні, а також перевірити умови та підставі звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Лише після перевірці вказаних вище обставин, суд постановляє відповідне судове рішення у визначеному КПК України порядку.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Отже, за наявності підстав для закриття кримінального провадження та згоди на це обвинуваченого, суд зобов`язаний винести відповідну ухвалу.

Колегія суддів, вирішуючи клопотання ОСОБА_7 виходить з того, що згідно з роз`ясненнями, даними у п. 2 та п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного злочину. І при вирішенні такого питання як суд першої інстанції так і суд апеляційної інстанції повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення. Якщо ж суд прийшов би до висновку про невинуватість обвинуваченого, то повинен вирок скасувати, а провадження закрити саме по такій підставі, а не за спливом строків давності.

Визначаючись у даному питанні, колегія суддів виходить з того, що, як це достовірно підтверджують матеріали кримінального провадження, зміст оскарженого вироку, незважаючи на невизнання вини самим ОСОБА_7 , його винність у скоєнні вказаного злочину підтверджуються:

показаннями потерпілого ОСОБА_11 , котрий підтвердив вказані обставини скоєного ДТП,

показаннями допитаних в ході судового розгляду свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , показання яких теж підтверджують по суті факт вчинення обвинуваченим ДТП,

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.12.2012 року зі схемою ДТП та фототаблицями (а.с.7-18 Т.2),

висновком судово-медичної експертизи № 1414 від 31.10.2013 року, згідно якого ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому середньої та верхньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням; закритого переломо-вивиху основи 4- пясної кістки правої кисті, рани верхньої третини лівої гомілки, садин обличчя, травматичного шоку першого-другого ступеню. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоровя (а.с. 95-96 Т.2),

протоколом проведення слідчого експерименту зі схемою та фототаблицями від 12.03.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_11 , під час якого він розповів та показав розташування автомобілів під час ДТП, місце зіткнення автомобілів, та інші обставини ДТП (а.с. 133-141 Т.2),

висновком судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 468 від 25.03.2014 року, згідно якого місце зіткнення транспортних засобів відбулося на смузі руху автомобіля Mercedes 814, реєстраційний номер НОМЕР_3 . В причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів знаходяться саме невідповідні дії водія автомобіля КамАЗ-353212, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який під час зустрічного роз`їзду допустив занос причепу СЗАП-8357, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на смугу зустрічного руху, вимогам п.п.1.2, 12.1,13.1 ПДР України (а.с.170-177 Т.2),

висновком експерта повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи №52/2103 від 26.11.2015 року, згідно якої підпис від імені ОСОБА_7 , який розташований в графі «Водії: 1» на останній сторінці в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.12.2012 року та підпис у верхній правій частині план-схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.12.2012 року, виконані самим ОСОБА_7 ( т.4 а.п.103-105), іншими доказами, зазначеними по тексту оскарженого вироку суду першої інстанції.

На підставі вище перелічених доказів, суд першої інстанції правильно визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченим ч.1 ст.286 КК України, кваліфікувавши його дії, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Злочин, за який ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений, відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули такі строки: 3 роки у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості.

Згідно із ч.2 ст.12 КК України, злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 2 років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, або інше більш м`яке покарання.

Передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується при наявності 3 умов:

1)закінчення строків давності, передбачених законом;

2) не вчинення протягом цих строків нового злочину;

3) не ухилення особи від слідства та суду.

На час розгляду кримінальної провадження в апеляційному суді, коли згідно із ч.1 ст.532 КПК України вирок суду набирає законної сили, минуло з дня вчинення злочину 27 грудня 2012 року більше 3 років, а тому відповідно до вимог ст.49 КК України, суд повинен з`ясувати думку обвинуваченого та у зв`язку із закінченням строків давності, у разі його згоди, звільнити від кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, злочин обвинуваченим вчинено 27 грудня 2012 року. Злочин відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості, а тому строки давності по ньому спливають через 3 роки, відповідно до ст.ст.12, 49 КК України. Протягом досудового слідства та при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_7 від слідства та суду не ухилявся, не розшукувався. Таким чином, перешкоди для застосування до обвинуваченого ст.49 КК України та закриття кримінальної справи колегія суддів не встановила.

ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду заявив клопотання та бажав, щоб справа відносно нього була закрита у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, наслідки йому роз`яснені та повідомленні. З ними він погодився.

І, оскільки вина ОСОБА_7 підтверджується, строки передбачені ст. 12, 49 КК України, станом на 21 січня 2016 року сплили, то є всі підстави вважати, що ОСОБА_7 слід звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього за ч.1 ст. 286 КК України закрити на підставі ст. 49 КК України та ч. 2 п. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Задоволення клопотання ОСОБА_7 та скасування вироку у повному обсязі із закриттям кримінального провадження по вказаній причині не позбавляє потерпілого та цивільного позивача права звернутися за вирішенням цивільного позову окремо в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.2 ч.1 ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження по справі №0000348 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2