Справа № 1/760/257/13
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2013 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого -судді Макухи А.А.

при секретарі Лісової Т.В.

за участю прокурора Вівдіченко О.І.

за участю захисника ОСОБА_1

за участю адвоката Рижого С.В.

обвинуваченої ОСОБА_3

провівши у судовому засіданні в залі суду попередній розгляд по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

19.11.2012 року до Солом'янського районного суду м. Києва надійшла кримінальна справа відносно ОСОБА_3

При попередньому розгляді справи адвокат Рижий С.В. та обвинувачена ОСОБА_3 заявили клопотання про направлення вищезазначеної кримінальної справи для провадження додаткового розслідування у зв'язку з неконкретністю пред'явленого обвинувачення, не правильне застосування закону про притягнення до кримінальної відповідальності за ст.ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України не виконання органом досудового слідства вказівки Апеляційного суду м. Києва зазначені в ухвалі від 22.03.2012 року при направленні справи за обвинуваченням ОСОБА_3 на додаткове розслідування.

Вислухавши думку прокурора, який заперечував щодо задоволення клопотань та направлення даної кримінальної справи для провадження додаткового розслідування так як вважає, що доводи викладені захисниками можуть бути дослідженні під час провадження судового слідства та дана їм правова оцінка і просив призначити справу до судового розгляду по 1-й інстанції, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст.327 КПК України, думку адвоката, захисника, обвинуваченої які підтримали заявлені клопотання, вивчивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що клопотання підлягають задоволенню.

Згідно ст.22 КПК України прокурор, слідчий зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи.

Згідно ст.64 КПК України при провадженні досудового слідства в обов'язковому порядку підлягає доказуванню подія злочину (обставини справи), винність обвинуваченого у вчиненні злочину, характер і розмір шкоди, завданої злочином, тощо.

Згідно вимог ст.368 КПК України однобічним та неповним визнається досудове слідство, коли не були досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, що повернув справу на додаткове розслідування.

Згідно вимог ст.281 КПК України справи підлягають направленню на додаткове розслідування в разі істотної неповноти чи неправильності досудового слідства, якщо її не можна усунути в судовому засіданні.

Згідно вимог ст.246 КПК України при попередньому розгляді справи, справа повертається на додаткове розслідування у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання та досудового слідства були допущені такі порушення вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Так, згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2012 року постанову Солом'янського суду м. Києва від 01.12.2011 року про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.5 ст.191; ч.4 ст.191; ч.3 ст.191; ч.2 ст.366 КК України прокурору Солом'янського району м. Києва для проведення додаткового розслідування залишено без зміни, а апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції -без задоволення.

Апеляційний суд зазначає в ухвалі: "відповідно до вимог ст.ст. 22,64-66 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого. При провадженні досудового слідства підлягають доказуванню: подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви цього злочину.

Проте, цих вимог закону орган досудового слідства не дотримався і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальній справі та які мають істотне значення для встановлення істини у справі, належним чином не перевірив, що призвело до пред'явлення неконкретного обвинувачення.

Згідно положень ст.281 КПК України, досудове слідство, визнається неповним тоді, коли під час його провадження не були досліджені, або досліджені поверхово чи однобічно обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності зі ст. ст. 374, 399 КПК України, вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному чи касаційному порядку, є обов'язковими для органів дізнання чи досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді справи, а тому направляючи дану кримінальну справу на додаткове розслідування, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на порушення зазначених вимог кримінально -процесуального закону, пославшись на неповне виконання органом досудового слідства вимог зазначених, як в ухвалі Верховного суду України від 29.11.2007 року, так і в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від. 07.10.2010 року, якими вже скасовувались вироки суду першої інстанції відносно ОСОБА_3, а кримінальна справа щодо неї, з переліком вимог направлялась на додаткове розслідування.

Також, на думку колегії суддів є слушними викладені в ухвалі суду першої інстанції доводи про допущену органом досудового слідства неповноту при встановлені виконання ОСОБА_3 функції касира, оскільки під час судового розгляду справи було з'ясовано, що інкасацію грошових коштів на ТОВ "Інтергіпс"та ТОВ "Інтергіпс -Україна"у зазначений період проводили не тільки ОСОБА_3, а й ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6, який працював водієм і заповнював касову книгу підприємства. Крім того, вищевказані свідки стверджували про наявність на ТОВ "Інтергіпс"ОСОБА_7, який працював в магазині товариства на касовому апараті, що свідчить про доступ до готівкових коштів не тільки ОСОБА_3, а й інших осіб -працівників товариства. Оскільки органом досудового слідства не була встановлена особа, яка фактично здійснювала функції касира на ТОВ "Інтергіпс"та ТОВ "Інтергіпс -Україна", а суд позбавлений такої можливості, встановити особу, яка дійсно фактично здійснювала функції касира, то судом обґрунтовано зазначено про необхідність з'ясування цього питання під час проведення додаткового розслідування.

Крім того, в ухвалі суду вірно зазначено, що в обвинувальному висновку, орган досудового слідства обмежився лише посиланнями на заволодіння ОСОБА_3 чужим майном шляхом зловживання нею своїм службовим становищем, однак, як саме відбулося вилучення із володіння ТОВ "Інтергіпс"та ТОВ "Інтергіпс -Україна"грошових коштів, якими остання розпорядилася на власний розсуд, а також яким чином вона тривалий час приховувала свої злочинні дії, не встановив.

Також суд обґрунтовано вказав, що органом досудового слідства не в повному обсязі вилучено податкову та бухгалтерську документацію ТОВ "Інтергіпс" та ТОВ "Інтергіпс -Україна", не з'ясовано ким та з якою метою були підроблені документи, на яких значиться підроблений підпис ОСОБА_3; не проведена невідомча ревізія всіх бухгалтерських документів ТОВ "Інтергіпс"та ТОВ "Інтергіпс -Україна"не спираючись на акти ревізії, які, як стверджує ОСОБА_3, підписані зацікавленими особами.

Слушними є і викладені в ухвалі суду доводи про необхідність усунення розбіжностей в показаннях свідка ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9, яка вказує на те, що сплачувала певні кошти за відрядження до м. Хургади (Єгипет), яке було організоване ТОВ "Йобі", шляхом встановлення оперативно -розшуковими заходами кола осіб, які перебували у відрядженні на семінарі, організованому ТОВ "Йобі"з 09.02.2002 року по 16.02.2002 року в м. Хургада (Єгипет), та їх ретельного допиту, оскільки з'ясування даної обставини може вплинути на кваліфікацію дій ОСОБА_3

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу прокурора Солом'янського району м. Києва на ту обставину, що дана кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3, якій інкримінуються злочини вчинені ще у 2000 році, тривалий час не знаходить свого вирішення з підстав неповноти та неправильності досудового слідства, у зв'язку з чим двічі скасовувались вироки суду першої інстанції Верховним судом України 29.11.2007 року та Апеляційним судом м. Києва 07.10.2010 року з направленням справи на додаткове розслідування"

Зазначені порушення закону, на які указав Апеляційний суд міста Києва, слідчим на додатковому досудовому слідстві не усунуті. Жодної правої оцінки вищезазначеним доказам та показам свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не надано, а також не встановлено відповідальну особу (касира) ТОВ "Інтергіпс -Україна". Крім того, слідчим поверхово виконано вказівку Апеляційного суду м. Києва, щодо організації проведення оперативно-розшукових заходів, направлених на встановлення та допиту осіб, що перебували у відрядженні на семінарі, організованому ТОВ "Йобі"з 09.02.2002 року по 16.02.2002 року в м. Хургада (Єгипет).

Частиною 2 ст.132 КПК України передбачено, що коли обвинувачений притягується до відповідальності за вчинення декількох злочинів, що підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, в постанові про притягнення як обвинуваченого повинно бути вказано, які саме дії ставляться обвинуваченому в вину по кожній з цих статей. Однак, вказаних вимог закону органом досудового слідства не дотримано.

Як вбачається з матеріалів справи досудовим слідством всупереч вимогам ст.ст. 22, 64 КПК України не були досліджені обставини, які наведені в зазначеній ухвалі, що мають істотне значення для правильного вирішення кримінальної справи. Ця неповнота дає підстави для висновку, що з урахуванням специфіки судового розгляду, вона не може бути усунута в судовому засіданні, а тому справа підлягає поверненню прокурору для організації проведення додаткового розслідування.

Під час проведення додаткового розслідування необхідно об'єктивно і повно дослідити всі обставини справи та перевірити доводи ОСОБА_3 щодо відсутності події злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, вказівки Апеляційного суду міста Києва про виконання конкретних слідчих дій, крім пред'явлення нового обвинувачення, слідчим виконані не в повному обсязі.

В обвинувальному висновку не зазначено про те, коли, де, яким способом та при яких обставинах саме громадянка ОСОБА_3 (а не інші службові особи) незаконно заволоділа чужим майном.

Також згідно зі ст.223 KПK України обвинувальний висновок повинен містити, показання обвинуваченого по суті пред'явленого обвинувачення, доводи наведені ними на свій захист, і результати їх перевірки, проте цих вимог досудове слідство не дотрималося.

Вищезазначені порушення закону, які були допущені на досудовому слідстві й на які указав Апеляційний суд міста Києва, не були усунути при провадженні додаткового розслідування, без їх усунення справа не може бути призначена судового розгляду.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 11.02.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування"ст.ст. 246 ,148,149,150 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 та адвоката Рижого С.В. про направлення справи прокурору для провадження додаткового розслідування відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 повернути прокурору Солом'янського району м. Києва для організації провадження додаткового розслідування

Міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 залишити без зміни - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Постанова може бути оскаржена протягом семи діб з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний су; м. Києва.

Суддя: