АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/1051/2015 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурорів ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області, юриста 1 класу ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області, юриста 1 класу ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болграда Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, депутата Вишневої міської ради Київської області 4 скликання, який має на утриманні неповнолітню дитину та двох непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Відмову в задоволенні клопотання прокурора, слідчий суддя обґрунтовує відсутністю належного доведення прокурором як обґрунтованої підозри, так і відсутністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначає, що в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 184 КПК України, прокурором не зазначено жодного доказу та не вказано жодного посилання на матеріали кримінального провадження, що давали б підставу підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого правопорушення, що свідчить про невідповідність клопотання прокурора вимогам кримінального процесуального закону. Вказує, що прокурором не зазначено нічого в клопотанні стосовно паспорту сховища як єдиного документу, який визначає статус об`єкта відповідно до законодавства України, а також щодо минулих чи теперішніх власників або балансоутримувачів сховища, що не може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що таке сховище взагалі існувало. Крім того, зазначає, що посилання прокурора на протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 29.05.2014 року є необґрунтованим та безпідставним, оскільки остання пояснила, що їй нічого не відомо про будівництво будинків по АДРЕСА_2 та знаходження на цій території захисної споруди. Посилання прокурора на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 неодноразово не з`являвся на виклики до органів досудового розслідування, не підтверджуються належними, достатніми та допустимими доказами. Разом з тим, слідчий суддя зазначив, що будь-яких обставин, які б негативно характеризували ОСОБА_8 , слідством не встановлено. В якості характеризуючи ознак особи підозрюваного, суд встановив, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, одружений (дружина на даний час перебуває у стані вагітності), має на утриманні неповнолітню дитину та двох непрацездатних осіб, один з яких є інвалідом 2 групи, є депутатом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 4 скликання, нагороджений почесною грамотою Київської обласної державної адміністрації, грамотою Митрополита Київського і всієї України, Предстоятеля Української Православної Церкви, подякою від міського товариства «Діти Чорнобиля» та ін.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, старший прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області, юрист 1 класу ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року просить скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області, юриста 1 класу ОСОБА_9 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що слідчим суддею не було взято до уваги, що будучи неодноразово повідомленим про виклики до прокуратури області, у вказані в повідомленнях дні до прокуратури не з`являвся та причин неявки не повідомив. Окрім того, маючи процесуальний статус підозрюваного та будучи ознайомленим з пам`яткою про процесуальні права підозрюваного, виїжджав за межі України, однак вказані факти не були прийняті слідчим суддею до уваги. Крім того, як зазначає сторона обвинувачення, слідчим суддею не було враховано наявність вагомих доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , а також тяжкість кримінального правопорушення та можливу міру покарання за його вчинення. Апелянт також вказує, що судом не було визначено розміру застави, яка б достатньою мірою гарантувала виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням суми завданих його діями збитків.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити в повному обсязі, думку захисника підозрюваного та самого підозрюваного, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданий до апеляційного суду матеріалів, в провадженні Головного управління МВС України в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000307 від 7.02.2014 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.
31.03.2015 старший прокурор відділу прокуратури Київської області ОСОБА_9 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , посилаючись на те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та із спеціальною конфіскацією, з урахуванням наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше не судимий, на даний час постійного місця роботи не має.
Одночасно старший прокурор відділу прокуратури Київської області ОСОБА_9 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1.04.2015 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора було задоволено та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
10.04.2015 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києві відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що як у клопотанні слідчого, так і під час розгляду клопотання не було в повній мірі доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, ризиків передбачених ст. 177 КПК України та достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 буде переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а посилання прокурора про те, що ОСОБА_8 переховується від органів досудового розслідування не підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді про те, що для розумної підозри у значенні ст. 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюються однією зі статей Кримінального кодексу України, які визначають злочинну поведінку. Таким чином, вочевидь не може бути «розумної підозри», якщо дії чи обставини, що ставляться в провину, не складали злочину в той час, коли вони мали місце. Конвенція відсилає тут по суті до національного законодавства, однак також вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Як правильно зазначив в своїй ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується колегія суддів, що хоча під час розгляду клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 слідчим суддею і було зроблено висновок про наявність ознак обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак під час розгляду клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, детальному та ґрунтовному дослідженні матеріалів, долучених прокурором до клопотання, матеріалів, наданих стороною захисту, а також з урахуванням доводів учасників судового засідання, а тому слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність належного доведення прокурором як обґрунтованості підозри так і наявності існуючих ризиків.

Так, у порушення вимог п. З ч. 1 ст. 184 КПК України прокурором не зазначено жодного доказу та не вказано жодного посилання на матеріали кримінального провадження, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що свідчить про невідповідність клопотання прокурора вимогам кримінально-процесуального закону.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у клопотанні слідчого необхідно відмовити.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, з викладеними в ній доводами без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 194, 309, 404, 405, 407, 418, 422, КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області, юриста 1 класу ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 без змін, а апеляційну скаргу старшого прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Київської області, юриста 1 класу ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

_______________ ______________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4