25.12.2015
Справа № 494/1698/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.12.2015 року м. Березівка Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_4
заявника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області скаргу ОСОБА_5 про скасування постанови №0000002 від 23.11.2015 року про закриття кримінального провадження та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
08.12.2015 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_5 про скасування постанови слідчого №0000002 від 23.11.2015 року про закриття кримінального провадження та зобов`язання не допустити слідчого ОСОБА_4 до участі у вищезазначеному кримінальному провадженні. З постановою не погодилась та вказала, що викладені в ній докази не підтверджені, лікар та фельдшер надають пояснення у якості свідків неправдиві. ЇЇ слідчий викликав для допиту у робочі дні, однак вона не могла з`явитись на допит, оскільки працювала, що підтверджується графіком роботи, а тому порушено її права на участь у провадженні. Крім того, вказала, що поза увагою залишилась ухвала Миколаївського районного суду від 22.12.2014 року. Також зазначає, що висновок експерта №122 від 10.06.2015 року на який посилається слідчий у постанові взагалі братися до уваги не повинен та є зайвим.
Ухвалою суду від 09.12.2015 року слідчим суддею ОСОБА_6 відкрито провадження за скаргою ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 15 грудня 2015 року відведено слідчого суддю Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_6 від розгляду справи №494/1698/15-к та відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 23.12.2015 року вищевказану справу призначено слідчому судді ОСОБА_1 .
В судовому засіданні 25.12.2015 року заявник ОСОБА_5 підтримала скаргу з викладених у ній підстав та просила її задовольнити..
Прокурор та слідчий СВ Березівського ВП Комінтернівського ГУ НП в Одеській області заперечували проти задоволення скарги, вважаючи скаргу заявника необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, мотивуючи тим, що слідчий та прокурор діяли у відповідності до вимог діючого законодавства.
Заслухавши пояснення заявника, прокурора та слідчого, ознайомившись з матералами кримінального провадження №0000002,вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Постанова про закриття кримінального провадження винесена слідчим 23.11.2015 року. Скарга підписана заявником 03.12.2015 року, однак подана до пошти відповідно до штампу 08.12.2015 року. Водночас, суд зауважує, що слідчий суддя ОСОБА_1 не розглядав підстави для поновлення строку подання скарги на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, оскількиухвалою слідчого судді ОСОБА_6 від 09.12.2015 року відкрито провадження за скаргою.

Пунктом 1 частиною першою статті 303 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України): «На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурор а: …рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником…».
Судом встановлено та учасниками судового процесу підтверджуються, що кримінальне провадження №0000002 від 19.01.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 139 КК України щодо ненадання 03.04.2007 року медичної допомоги ОСОБА_7 лікарем Березівської ЦРЛ ОСОБА_8 та фельдшером «швидкої медичної допомоги» Березівської ЦРЛ ОСОБА_9 , що спричинило смерть останнього, закрито. Про вказаний факт свідчить постанова про закриття вищевказаного кримінального провадження.
Аналіз наданих суду матеріалів, в сукупності з обставинами встановленими в судовому засіданні дозволяє слідчому судді дійти висновку, що оскаржувана заявником постанова є обґрунтованою та правомірною, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні ОСОБА_5 зазначила про незаконність постанови слідчої про закриття провадження, оскільки вона, по-перше,- не мала повноважень проводити досудове розслідування, оскільки їй було заявлено неодноразово відвід; по-друге, її слідча так і не допитала, оскільки викликалась ОСОБА_5 у робочі дні, що підтверджується графіком роботи, також не проведено одночасний допит свідків; по-третє, слідча у постанові посилається на висновок експерта, який є необґрунтований та взагалі проведення експертизи є незаконною; по-четверте, поза увагою залишилась ухвала Миколаївського районного суду від 22.12.2014 року, якою 04.02.2015 року слідчим ОСОБА_10 , всупереч ухвали Апеляційного суду Одеської області від 13.02.2015 року, було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення.
Щодо посилань заявника на те, що слідча ОСОБА_4 не мала проводити досудове розслідування, оскільки їй було заявлено неодноразово відвід суд вважає зазначити наступне.

Питання відводу слідчої ОСОБА_4 розглянуто та ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 08 травня 2015 року по справі №494/596/15-к у задоволенні заяви ОСОБА_5 про відвід слідчого залишено без задоволення. У рішенні зазначено, що посилання заявника на участь слідчого у досудовому розслідуванні по іншому кримінальному провадженню до таких обґрунтованих сумнівів не відноситься, оскільки проведення досудового розслідування є безпосереднім службовим обов`язком слідчого. Підстави для відводу слідчої ОСОБА_4 у кримінальному провадженні передбачені статтею 77 КПК України не встановлені.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що вказані доводи є безпідставними.

Щодо посилань заявника на те, що вона не була допитана, оскільки у викликані слідчим дні працювала, що підтверджується графіком, також не проведений одночасний допит свідків, то суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Судом встановлено, що слідчим неодноразово викликалась ОСОБА_5 для дачі показань у кримінальному провадженні, однак ОСОБА_5 не з`явилась для надання свідчень. Даний факт підтверджується повістками про виклики ОСОБА_5 до СВ Березівського ВП Комінтернівського відділу ГУ НП в Одеській області на 30.10.2015 р., 10.11.2015 р., 23.11.2015 р., та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 27.10.2015 р., 05.11.2015 р. та 19.11.2015 р., які скаржник отримала, про що свідчать підписи ОСОБА_5 на вказаних повідомленнях.
Разом з цим, суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_5 на те, що вона не могла з`явитися до слідчого, оскільки вона працює на воєнній кафедрі Одеського національного політехнічного університету та згідно графіка була черговою по кафедрі.
Однак, суд зазначає, у разі отримання повістки (про виклик до слідчого, до суду та ін..), роботодавець зобов`язаний надати працівнику вихідний на час участі в допиті, судовому засіданні, тощо. Із цією метою він має видати відповідний наказ та поставити відмітку в табелі обліку використання робочого часу.
Більш того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, ОСОБА_5 28.10.2015 року та 09.11.2015 року подала заяви, в якій зазначила, що на допит вона до слідчого не з`явиться.
З огляду на викладене, безпідставними є твердження заявника, що дії слідчої ОСОБА_4 є неправомірними щодо відмови у проведенні одночасного допиту свідків, оскільки ОСОБА_5 не була допитана.

Більш того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 дізналась про кримінальне провадження №0000002 від 19.01.2015 р. у березні-квітні 2015 року, однак до листопада 2015 року вона так і не змогла звернутися та знайти час для допиту її по вказаному кримінальному провадженні

Частинами 2 та 3 статті 28 КПК України передбачено, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:
1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;
2) поведінка учасників кримінального провадження;
3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Суд вважає, що слідчим було належним чином та в повному обсязі проведено дії, направлені на виклик для допиту ОСОБА_5 .

Вказане також підтверджується ухвалою суду від 25.11.2015 року по справі №494/1635/15-к.
Водночас, суд зауважує, що ухвалою від 15.10.2015 року по справі № 494/1391/15-к було скасовано постанову слідчої СВ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 від 13.07.2015 року про закриття кримінального провадження, саме з підстав неналежного сповіщення ОСОБА_5 про виклик її на допит. Однак, ОСОБА_5 так і не змогла більш ніж за місяць звернутись до слідчої для її допиту.
Щодо посилань заявника про незаконність проведення експертизи та незаконність висновку, то суд вважає їх також безпідставними з наступного.

Як встановлено вище, процесуальними джерелами доказів є в тому числі, висновки експертів.
Ухвалою суду від 14.05.2015 року по справі №494/619/15-к встановлено, що призначення слідчим експертизи є дотримання положень ч.2 ст.9 КПК України, за якою слідчий повинен всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження. Дії слідчої про призначення «проведення комісійної судово-медичної експертизи» вчинені у відповідності до положень глави 20 чинного КПК України, підстав для визнання її дій неправомірними відсутні.

Більш того, згідно Рішення Європейського суду з прав людини «Ж. Б. проти Франції» 44069/98, 2 жовтня 2001 року, пункт 68 передбачає: «… право на справедливий судовий розгляд не вимагає, щоб національний суд призначав на клопотання захисту ще одного експерта, навіть тоді, коли висновок експерта, призначеного захистом, підтримує версію обвинувачення… Отже, відмову від призначення ще однієї експертизи саму по собі не можна розглядати як несправедливу».

Окрім цього, вищевказані вимоги щодо зобов`язання слідчого призначити слідчі дії, провести одночасний допит, проведення експертизи є безпідставними, оскільки, у відповідності до частини п`ятої ст. 40 КПК України, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Щодо послання заявника на ухвалу Миколаївського районного суду від 22.12.2014 року, якою 04.02.2015 року слідчим ОСОБА_10 , всупереч ухвали Апеляційного суду Одеської області від 13.02.2015 року, було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, суд вважає також безпідставними виходячи з наступного.
У судовому засіданні прокурором надано завірену належним чином копію ухвали від 08.07.2015 року по справі №494/883/15-к, в якій залишено без задоволення скаргу ОСОБА_5 про зобов`язання прокурора Березівського району Одеської області та слідчого Березівського РВ припинити вчиняти неправомірні дії щодо проведення досудового розслідування, зобов`язання прокурора закрити кримінальне провадження №0000002 та матеріали направити до прокуратури Одеської області для об`єднання їх з матеріалами кримінального провадження №0000335.
Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 14.05.2015 року по справі №494/619/15-к встановлено, що проведення досудового розслідування по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000002 за ч.2 ст.139 КК України СВ Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області є правомірним, підслідність згідно до положень ч.1 ст.216 КПК України не порушена.

Щодо інших посилань заявника на необґрунтованість постанови про закриття кримінального провадження, то суд вважає за недоцільне надавати детальну відповідь, оскільки Європейський суд з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню через вищенаведені доводи.
Керуючись ст.ст. 306, 307, 309, 376 КПК України , слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_5 про скасування постанови №0000002 від 23.11.2015 року про закриття кримінального провадження та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 29 грудня 2015 року о 10:00 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1