Єдиний унікальний № 500/589/16-к
Провадження № 1-кп/500/212/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
24 лютого 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000211, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дунайське Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, від покарання, призначеного вироками Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.09.2008 р. та від 02.11.2010 р., звільнений постановами Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відповідно від 23.09.2009р. та від 07.12.2012 р.,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:
19 січня 2016 року, приблизно о 23:00 годині, більш точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу таємно викрав планшет марки «Asus» модель KO12(FE170CG) чорного кольору вартістю 2 900 грн., чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_5 на вказану суму, після чого з викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 19 січня 2016 року він прийшов в гості до потерпілої ОСОБА_5 , де вони вживали алкогольні напої. Коли він уходив додому, приблизно о 23:00 год., то вийшовши на двір, крізь вікно побачив, що на підвіконні щось світиться, у зв`язку з чим він повернувся до будинку, де пройшов в кімнату, і взяв планшет, який був біля вікна, після чого пішов додому. Наступного дня зранку він пішов на роботу, а планшет залишився у нього вдома. Коли ввечері він повернувся з роботи то дізнався, що до потерпілої ОСОБА_5 прийшли працівники поліції, у зв`язку з чим пішов туди і зізнався працівникам поліції у вчиненні цього злочину, після чого віддав їм викрадений планшет. Також обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 , а також дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні злочину також підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що 19 січня 2016 року було свято Хрещення, у зв`язку з чим ввечері до неї прийшли гості, з якими вони вживали алкогольні напої. Обвинувачений ОСОБА_4 також прийшов в гості і вживав алкогольні напої разом з усіма. Пізно ввечері гості розійшлися. Наступного дня вона виявила зникнення її планшету, у зв`язку з чим звернулася до поліції. Коли працівники поліції перебували у неї вдома, прийшов ОСОБА_4 , і спочатку заперечував причетність до викрадення, а через декілька днів працівники поліції повернули їй викрадений планшет. Оскільки викрадений планшет їй повернули претензій матеріального характеру до обвинуваченого вона не має, бажає, щоб обвинувачений відшкодував їй моральну шкоду. Щодо покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 послалася на розсуд суду.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій вважає, що призначення більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, ніж громадські роботи, буде недостатнім, і тому з метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів йому необхідно призначити покарання саме у виді громадських робіт. Разом з тим, суд вважає, що в даному випадку таке покарання, як громадські роботи, буде достатнім, таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності для призначення більш суворого виду покарання з числа передбачених за вчинений злочин.

Судом встановлено, що згідно даним Реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися і клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк сто вісімдесят годин.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання ОСОБА_4 громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1