Дата документу Справа № 310/5971/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1681/15
Єдиний унікальний № 310/5971/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000521 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, пенсіонера, зареєстрованого в м. Єнакієве Донецької області, який тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого;

за участю: прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою (з урахуванням доповнення) представника потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі (з урахуванням доповнення) представник потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 посилається на незаконність судового рішення через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду при вирішенні цивільного позову. При цьому зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову суд послався на те, що під час досудового розслідування та судового розгляду не було встановлено матеріальне становище потерпілої, що не відповідає дійсності, оскільки було встановлено, що ОСОБА_9 є господаркою, не має змоги працювати у зв`язку з хворобою, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_11 , має трьох дочок, які навчаються, тобто її матеріальне становище є незадовільним. Тому просить, з урахуванням наведеного, ухвалу суду в цій частині скасувати та постановити нову ухвалу, якою цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити в повному обсязі, стягнувши на користь останньої з ОСОБА_6 : 14404 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування матеріальних збитків; 1500 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат; 700000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Грошові кошти в сумі 834 грн., які належить ОСОБА_6 передати ОСОБА_9 в рахунок часткового відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, захисника, який просив судове рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга (з урахуванням доповнення) представника потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року до ОСОБА_6 , застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду.

До набрання ухвали чинності запобіжний захід ОСОБА_6 залишено у вигляді тримання під вартою. В задоволенні позову ОСОБА_9 відмовлено. Вирішена доля речових доказів. Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Згідно змісту судового рішення, 08 лютого 2015 року приблизно о 03 годині 35 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків, кухонним ножем умисно наніс ОСОБА_12 двадцять три удари ножем в шию, чим спричинив потерпілому 23 проникаючих поранення шиї, внаслідок чого від гострої крововтрати та колото-різаних поранень судин шиї з права настала смерть потерпілого ОСОБА_12 , тим самим ОСОБА_6 умисно убив ОСОБА_12 .

В цей час в кімнату, де було скоєне вбивство ОСОБА_12 зайшла ОСОБА_13 , після чого ОСОБА_6 , діючи умисно, із застосуванням того ж самого ножа, який знаходився при ньому, наніс потерпілій ОСОБА_13 удар в життєво важливий орган людини - шию, спричинивши потерпілій колото - різану рану шиї.

Отримавши поранення потерпіла ОСОБА_13 вибігла з кімнати, в зв`язку з чим ОСОБА_14 не довів до кінця свій злочинний намір, направлений на умисне вбивство двох осіб з причин, що не залежали від його волі, та не виконав усіх дій, які вважав необхідним для заподіяння смерті ОСОБА_13 .

Вказані дії ОСОБА_6 підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України, та ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та підтверджені дослідженими доказами у провадженні.

Між тим, згідно висновку судової психіатричної експертизи № 134 від 11.06.2015 року ОСОБА_6 на даний час та час вчинення суспільно небезпечного діяння страждав і страждає хронічним психічним захворюванням у формі хронічного маревного розладу. Під час скоєння суспільно небезпечного діяння не міг віддавати собі звіт у своїх діях і керувати ними, нині також не може віддавати звіт у своїх діях та керувати ними, у зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

У зв`язку з наведеними обставинами, прокурором було подано до суду клопотання про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, яке задоволено оскаржуваною ухвалою суду.

Висновки суду про вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та ч. 3 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджуються дослідженими судом доказами і ніким не оскаржуються.

Разом з тим, з прийнятим судом рішенням в частині відмови потерпілій ОСОБА_9 у задоволенні цивільного позову про стягнення з ОСОБА_6 на її користь шкоди, колегія суддів погодитися не може, з огляду на таке.

Виходячи зі змісту ст. ст. 127, 128, 129 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов, у тому числі і при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного характеру. Цивільний позов розглядається у кримінальному процесі за правилами, визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Зокрема, при розгляді цивільного позову відповідно до вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особи, що беруть участь у справі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

У п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.

Відмовляючи ОСОБА_9 в задоволені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції послався на те, що потерпіла не надала докази на підтвердження свого майнового становища.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд в достатній мірі не врахував того, що ОСОБА_9 спричинені душевні страждання та заподіяна моральна шкода, зумовлена вбивством сина, яка відповідно до ст. 23 ЦК України підлягає відшкодуванню незалежно від того чи було надано їй матеріальну допомогу, чи ні. На погіршення стану здоров`я та на важке матеріальне становище потерпіла посилалася в суді першої інстанції, зокрема в позовній заяві (а.п. 27-29), як на підставу для відшкодування шкоди, згідно з вимогами ч. 1 ст. 1186 ЦК України.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 має стабільний дохід у виді пенсії в розмірі 2076 грн., яка виплачується Пенсійним фондом України.

Враховуючи, що потерпіла ОСОБА_9 ніде не працює, має трьох доньок, які навчаються, її чоловік - ОСОБА_11 , який тяжко хворів, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, колегія суддів приходить до висновку, що вона знаходиться в дуже тяжкому матеріальному становищі.

Однак зазначені положення законів були залишені поза увагою та не були дотримані при розгляді цивільного позову у кримінальному провадженні.

Зазначене свідчить про порушення процесуальних прав потерпілої ОСОБА_9 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову і відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і зобов`язаний повторно дослідити лише ті обставини, які під час кримінального провадження були встановлені, але досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями. У даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості переглянути вирок суду в частині вирішення цивільного позову шляхом повторного дослідження обставин кримінального провадження, оскільки судом не досліджувалися обставини, на які посилається потерпіла ОСОБА_9 , та які мали суттєве значення для вирішення цивільного позову.

Тому, виходячи із передбачених ч. 6 ст. 9, п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення учасникам судового провадження реалізації їх права на захист, ухвалений вирок в частині вирішення цивільного позову підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу (з урахуванням доповнення) представника потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 , в частині вирішення цивільного позову скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті ухвалу суду залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4