Справа №1-4/2011
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

12 січня 2011 року смт. Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Войтеха О.І.

з участю секретаря - Бугай Я.П.

з участю прокурора - Тимошенкова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, невійськовозобовязаного, позапартійного, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не засуджуваного,

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

18.09.2010 року, о 20-00, в районі будинку №36 по вулиці Перемоги села Вересоч Куликівського району Чернігівської області, підсудний ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, руками наніс удари в обличчя, голову і різні частини тіла ОСОБА_2 та ОСОБА_3, при цьому відкрито заволодівши грошима в сумі 120 гривень, належними ОСОБА_2 та грошима в сумі 180 гривень, належними ОСОБА_3, а також, погрожуючи застосувати таке ж насильство, відкрито заволодів грошима в сумі 91 гривня, належними ОСОБА_4

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілих, та погрозою застосування такого насильства до потерпілої, ОСОБА_1, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Цивільні позови по справі не заявлялись, оскільки збитки відшкодовано підсудним в ході досудового слідства в добровільному порядку.

Будучи допитаним в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_1 свою винність у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, і показав, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6. 18.09.2010 року, після обіду, він прийшов в центр села, де разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розпивали алкогольні напої. Ввечері на автобусній зупинці він побачив трьох невідомих людей, а саме одного чоловіка та двох жінок, які були одягнуті в брудний одяг і схожі на бомжів. Ці люди знаходились в стані сильного алкогольного спяніння. Оскільки йому були потрібні гроші, щоб купити спиртне, то він став вимагати у невідомих гроші на спиртне. Вони не хотіли йому давати гроші. Тоді він вдарив чоловіка в обличчя і коли той впав на землю, то з кишені забрав якусь кількість грошей. Аналогічно він забрав гроші у однієї із жінок. Друга жінка, боячись побоїв, віддала гроші добровільно. В момент вилучення грошей він їх не рахував. Потім, використовуючи їх, визначив, що відібрав близько 350 гривень. Злочин вчинив із-за алкогольного спяніння. Свою вину спочатку не визнавав, оскільки погано все памятав. Коли його викликали в міліцію в звязку із цією приголою, то він поїхав до потерпілих і розрахуввся із ними.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого злочину, окрім його свідчень, підтверджується також іншими, зібраними в ході судового слідства, доказами.

Із протоколу допиту потерпілого ОСОБА_2 вбачається, що восени 2010 року, він, разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_4, були на заробітках у фермера села Вересоч Куликівського району. 18.09.2010 року вони вирішили їхати додому в село Довжик Чернігівського району. Вдень вживали алкогольні напої, а затим пішли в село Вересоч на автобусну зупинку. На автобусній зупинці, яка знаходиться поблизу приміщення Вересоцької сільської ради, вони зупиняли автомобілі та рейсові автобуси, але їх ніхто не хотів забирати, так як вони були вдягнені у брудний одяг і знаходились в стані алкогольного спяніння. Близько 20-00, до них на автобусну зупинку зайшов якийсь хлопець. В цей час ОСОБА_4 та ОСОБА_3 сиділи на лавочці в середині автобусної зупинки, а він стояв при вході. Незнайомець, як потім він дізнався то був ОСОБА_1, став вимагати у нього гроші. Він відповів, що грошей у них немає. Після цього підсудний наніс йому удар в обличчя, від чого він впав та втратив свідомість. Коли отямився, то лежав на спині та відчув, що хтось обшукував його кишені і забрав гроші в сумі 120 гривень. Цією людиною виявився ОСОБА_1 Після цього, підсудний підійшов до ОСОБА_3, і почав вимагати у неї гроші, погрожуючи нанесенням тілесних ушкоджень. Особисто він не бачив чи бив хтось ОСОБА_3 чи ні, а також не бачив щоб вона віддавала свої гроші і щоб хтось забрав у неї гроші. З приводу ОСОБА_4 взагалі нічого сказати не може, так як не бачив і не чув щоб підходили до неї, вимагали гроші, били її та щоб вона віддавала гроші. Потім він бачив як підсудний пішов з автобусної зупинки в сторону клубу. Через декілька днів після події, на поле, де вони працювали, приїхав ОСОБА_1, попросив вибачення за те, що скоїв викрадення у них грошей, і віддав їм, в рахунок відшкодування заподіяної шкоди, гроші в сумі 360 гривень (а.с. 31-32).

Із протоколу допиту потерпілої ОСОБА_3 вбачається, що восени 2010 року, вона, разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_4, були на заробітках у фермера села Вересоч Куликівського району. 18.09.2010 року вони вирішили їхати додому в село Довжик Чернігівського району. Вдень вживали алкогольні напої, а затим пішли в село Вересоч на автобусну зупинку. На автобусній зупинці, яка знаходиться поблизу приміщення Вересоцької сільської ради, вони зупиняли автомобілі та рейсові автобуси, але їх ніхто не хотів забирати, так як вони були вдягнені у брудний одяг і знаходились в стані алкогольного спяніння. Близько 20-00, до них на автобусну зупинку зайшов якийсь хлопець. В цей час вона та ОСОБА_4 сиділи на лавочці в середині автобусної зупинки, а ОСОБА_2 стояв при вході. Незнайомець, як потім вона дізналася, то був ОСОБА_1, став вимагати у ОСОБА_2 гроші. Він відповів, що грошей у них немає. Після цього підсудний став бити ОСОБА_2, який впав на підлогу. Потім до неї підійшов невідомий молодий чоловік, обличчя якого вона не роздивилась. Даний молодий чоловік сказав, щоб вона віддала йому гроші, а вона відповіла, що грошей у неї немає. Після цього незнайомець вдарив її в груди, від чого вона впала і лежала з лівої сторони від входу в автобусну зупинку біля стовпчика. Тоді чоловік нахилився над нею і почав знову казати, щоб вона віддала йому гроші, на що вона знову відповіла, що у неї грошей немає. Потім цей чоловік вдарив її в обличчя і з кишені кофти забрав гроші, в сумі 180 гривень. Вона не чинила опору, так як її стан не дозволяв цього робити. Після цього побачила, що хтось підійшов до ОСОБА_4, яка сиділа на лавочці в автобусній зупинці. Щоб били ОСОБА_4 вона не памятає, але бачила як остання сама віддала гроші чоловіку. Наступного дня вона дізналась, що у ОСОБА_4 забрали 91 гривню, а у ОСОБА_2 гроші в сумі 120 гривень. Через декілька днів після цього, на поле, де вони працювали, приїжджав ОСОБА_1, який попросив вибачення за те, що він скоїв викрадення у них грошей, і віддав їм в рахунок відшкодування заподіяної шкоди гроші в сумі 360 гривень ( а.с. 28 ).

Із протоколу допиту потерпілої ОСОБА_4 вбачається, що восени 2010 року, вона, разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_3, були на заробітках у фермера села Вересоч Куликівського району. 18.09.2010 року вони вирішили їхати додому в село Довжик Чернігівського району. Вдень вживали алкогольні напої, а затим пішли в село Вересоч на автобусну зупинку. На автобусній зупинці, яка знаходиться поблизу приміщення Вересоцької сільської ради, вони зупиняли автомобілі та рейсові автобуси, але їх ніхто не хотів забирати, так як вони були вдягнені у брудний одяг і знаходились в стані алкогольного спяніння. Близько 20-00, до них на автобусну зупинку зайшов якийсь хлопець. В цей час вона та ОСОБА_3 сиділи на лавочці в середині автобусної зупинки, а ОСОБА_2 стояв при вході. Незнайомець, як потім вона дізналася, то був ОСОБА_1, став вимагати у ОСОБА_2 гроші. Оскільки вона вже була в стані сильного алкогольного спяніння, то що відбувалося далі памятає частково. Памятає, що хтось бив ОСОБА_2, а хто саме сказати не може, навіть не памятає стояв він чи лежав на підлозі під час побиття. До неї підійшов один невідомий їй чоловік і почав вимагати гроші. Спочатку вона сказала, що у неї грошей немає, але невідомий настоював на своєму. Злякавшись, і усвідомлюючи, що побили ОСОБА_2 та ОСОБА_3, сама дістала з кишені всі свої гроші в сумі 91 гривня і віддала їх незнайомцю, тим самим уникнувши свого побиття. Як все закінчилось вона не памятає. Через декілька днів після цього, на поле, де вони працюють, приїжджав ОСОБА_1, який попросив вибачення за те що, він скоїв викрадення у них грошей, і віддав їм в рахунок відшкодування заподіяної шкоди гроші в сумі 360 гривень ( а.с. 35 ).

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_7 вбачається, що 18.09.2010 року, близько 20-00, в районі автобусної зупинки села Вересоч Куликівського району Чернігівської області, він бачив як ОСОБА_1 вимагав у незнайомого чоловіка та двох жінок, щоб вони віддали йому гроші, а потім декілька разів наніс удари в область тулуба чоловіка. Потерпілий сказав, що гроші знаходяться у жінок, які були разом з ним ( а.с. 69-70 ).

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_6 вбачається, що 18.09.2010 року, близько 20-00, в районі автобусної зупинки села Вересоч Куликівського району Чернігівської області, він бачив як ОСОБА_1 конфліктував із незнайомим чоловіком та двома жінками. Що саме там відбувалось, він не звернув уваги. Разом з ОСОБА_8 він пішов до Будинку культури, куди пізніше підійшов ОСОБА_1, який сказав, що у нього є гроші і можна далі купити спиртне та продовжити відпочивати (а.с.72).

Із протоколу допиту свідка ОСОБА_8 вбачається, що 18.09.2010 року, в післяобідній час, він прийшов в центр села Вересоч Куликівського району Чернігівської області, де в парку разом з ОСОБА_1, ОСОБА_6 та іншими своїми знайомими розпивали алкогольні напої. Потім вони перемістились в сільський Будинок культури, де продовжили відпочивати. Близько 20-00 він вийшов на вулицю і пішов у туалет. Повертаючись, і проходячи повз автобусну зупинку, він почув, що в середині відбувається якийсь конфлікт і звідти доносились пяні голоси. Що саме там відбувалось він не бачив, бо було дуже темно. Потім до нього підійшов ОСОБА_6 з яким вони постояли декілька хвилин, і пішли назад до Будинку культури. Через деякий час прийшов ОСОБА_1 і сказав, що у нього є гроші і можна далі купити спиртне та продовжити відпочивати (а.с.67-68).

Винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому злочині повністю доведена також іншими зібраними по справі доказами, а саме: постановою про порушення кримінальної справи, з якої вбачається, що 25.09.2010 року відносно ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (а.с.1); протоколом усної заяви ОСОБА_2 від 20.09.2010 року в якій він повідомив, про те, що невідомі особи нанесли йому тілесні ушкодження і відібрали гроші в сумі 120 гривень (а.с.16); письмовими заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 23.09.2010 року, в яких вони просять прийняти заходи відносно осіб, які завдали їм тілесні ушкодження і заволоділи належними їм грошима (а.с.17-18); протоколом відтворення обстановки та обставин події від 25.09.2010 року, з якого вбачається, що в ході відтворення підсудний розповів про факт вчинення ним злочину, а потім відтворив події того дня на місцевості (а.с.43-45); протоколом очної ставки між потерпілим ОСОБА_2 та підсудним від 08.10.2010 року, з якого вбачається, що в ході слідчої дії ОСОБА_2 вказав на ОСОБА_1, як на особу, яка 18.09.2010 року, у вечірній час, на автобусній зупинці села Вересоч Куликівського району, завдала йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділа грошима в сумі 120 гривень (а.с.102-106); протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_7 та підсудним від 25.11.2010 року, з якого вбачається, що в ході слідчої дії ОСОБА_7 вказав на ОСОБА_1, як на особу, яка 18.09.2010 року, у вечірній час, на автобусній зупинці, села Вересоч Куликівського району, вимагала гроші у присутніх там осіб та нанесла їм тілесні ушкодження; характеристиками, а також іншими документами.

Заслухавши підсудного, оголосивши протоколи допиту потерпілих та свідків, і дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину доведена повністю.

Його умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаними з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілих, та погрозою застосування такого насильства до потерпілої, необхідно кваліфікувати як злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.

Оскільки в ході судового слідства підсудний повністю визнав свою вину і щиро розкаявся, а також в ході досудового слідства в добровільному порядку відшкодував потерпілим завданий збиток, то ці обставини необхідно визнати як обставини, які помякшують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність обставин, що його характеризують, особу винного, його характеристики, обставини, що помякшують покарання, у вигляді щирого каяття та добровільного відшкодування завданого збитку, обставину, що обтяжує покарання, у вигляді вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного спяніння, відсутність претензій з боку потерпілих, і доходить висновку, що підсудному необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, але його виправлення можливе без відбування покарання. Запобіжний захід підсудному ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити попередній у вигляді підписки про невиїзд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 323 та 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і за вчинення цього злочину призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Застосувавши ст.ст. 75 та 76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки: не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; буде періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити попередній у вигляді підписки про невиїзд.

На вирок суду до апеляційного суду Чернігівської області може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку .

Суддя Куликівського

районного суду ОСОБА_9