Справа № 755/8534/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене 05.01.2015 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000172 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 12.09.2007 року Апеляційним судом м. Києва за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, 06.06.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, 02.07.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд
В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту встановлено, 04.01.2015 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , приїхав до ТРЦ «Скаймол», що розташований за адресою: м. Київ, проспект Ватутіна, 2-Т та почав ходити по магазинам. Перебуваючи біля кафе «Салатерія», останій побачив громадянку ОСОБА_4 котра стояла в черзі та у неї, в її відчиненій сумці, знаходився мобільний телефон марки «Айфон-6» вартісю 15000 грн. В цей у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, накрив сумку потерпілої своєю курткою, яка перебувала в нього у руках, та таємно викрав мобільний телефон марки «Айфон-6», що належав потерпілій ОСОБА_4 , та викрадене майно було останій повернуто.

Всього ОСОБА_6 таємно викрав майно, що належить ОСОБА_4 , на загальну суму 15110 гривень 00 копійок.

Надалі, 01.04.2015 року між підозрюваним ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000172, в порядку, передбаченому ст. ст. 468-470 та 472 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України. Також, сторонами погоджене покарання, за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2014 року у вигляді двох років обмеження волі, за ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді восьми місяців обмеження волі; на підставі ст. 71 ККУ країни шляхом часткового поглинання менш тяжкого покарання більш тяжким призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді двох років чотирьох місяців обмеження волі; у відповідності до ст. 72 КК України, перевести менш суворий вид покарання в більш суворий вид, а саме обмеження волі в позбавлення волі і призначити остаточне покарання за сукупністю вироків 1 року 2 місяців позбавлення волі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Згідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Частиною 3 статті 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Прокурор в судовому засіданні, просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

В судовому засіданні обвинувачений цілком визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_6 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій повторно.

Вислухавши в підготовчому судовому засіданні, думку прокурора, обвинуваченого, потерпілу, які просили затвердити угоду про примирення, суд вважає, що при перевірці угоди на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону виявлено, що сторони, серед іншого, не вірно узгодили остаточне покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 скоїв інкриміноване йому кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, Шевченківського районного суду м. Києва від 02.07.2014 року було засуджено ОСОБА_6 до 2 років обмеження волі та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Отже, при перевірці угоди на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону виявлено, що сторони узгодили міру покарання та остаточне покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. ст. 185 КК України та за вироком Шевченківського районного суду м. Києва без дотримання вимог законну.

Разом з тим, за нормою ст. 471 КПК України, покарання, яке узгоджується сторонами в угоді, повинно відповідати межам, передбаченим у санкції статті Особливої частини КК України, за наявності підстав, сторони можуть погодити покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.
Відповідно до п. 7, ч. 2 ст. 474 КПК України суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Таким чином, судом, встановлено, що умови угоди в частині визначення міри покарання остаточного виду та міри покарання суперечать інтересам суспільства та вимогам ст. 75 та ст. 71 КК України, оскільки в угоді про примирення сторонами не було враховано інтереси суспільства та санкції статті Особливої частини КК України, що є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Керуючись ст. 468-469, 471, 474, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В затвердженні угоди про примирення підозрюваним ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000172 від 22.05.2014 року підозрюваним ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000172 від 05.01.2015 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - відмовити.

Роз`яснити, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: