Ульяновський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/818/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2015м. м. Ульяновка

Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
адвоката - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Ульяновка кримінальне провадження №0000003 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,українця, громадянина України, уродженця с.Берізки, Бершадського району Вінницької області, тимчасово не працюючого, одруженого, освіта вища, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч2. ст.366 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні зловживання владою та службовим становищем, тобто умисному, з корисливих мотивів та в інтересах осіб, використанні службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, а також службовому підробленні, тобто складанні завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19 травня 2006 року рішенням першої сесії Гайворонської міської ради п`ятого скликання №7 ОСОБА_4 призначено на посаду першого заступника міського голови Гайворонської міської ради та розпорядженням міського голови Гайворонської міської ради № 111-р від 02 червня 2008 року присвоєно ранг п`ятої категорії посад органів місцевого самоврядування.

Відповідно до посадової інструкції першого заступника голови Гайворонської міської ради, затвердженої розпорядженням голови Гайворонської міської ради №178 від 02.08.2006 року в обов`язки ОСОБА_4 входить:

-підготовка та винесення на розгляд ради питань по відчуженню комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації, організація виконання даних програм;

- управління об`єктами житлово-комунального господарства, які перебувають у комунальній власності, здійснення контролю за їх утриманням;

- ведення обліку громадян, які потребують житла та поліпшення житлових умов, вирішення питань по використанню жилих будинків, споруд комунальної власності, їх облік та видача ордерів на заселення;

- приймає участь в підготовці засідань виконкому, питань що виносяться на розгляд.

25 січня 2007 року рішенням виконкому Гайворонської міської ради №53, було створено комісію на чолі з першим заступником міського голови Гайворонської міської ради ОСОБА_4

16 квітня 2007 року вказаною комісією було здійснено обстеження п`ятиповерхового малосімейного гуртожитку, який розташований в АДРЕСА_2 , та належить на підставі свідоцтва на право власності № НОМЕР_1 від 12.03.2004 року Відкритому Акціонерному товариству «Актан» та рекомендовано передати на безоплатній основі у комунальну власність вказаний житловий гуртожиток Гайворонській міській раді.

Рішенням виконкому Гайворонської міської ради № 362 від 25.06.2007 року, визнано право комунальної власності на п`ятиповерховий малосімейний гуртожиток в АДРЕСА_2 , за територіальною громадою міста в особі Гайворонської міської ради та 25.06.2007 року на вказаний гуртожиток Ульяновським КМБТІ оформлено свідоцтво про право власності за № НОМЕР_2 на територіальну громаду м. Гайворона в особі Гайворонської міської ради.

28 січня 2010 року рішенням виконкому Гайворонської міської ради, малосімейному гуртожитку в АДРЕСА_2 , надано статус багатоквартирного житлового будинку.

Так, ОСОБА_4 в квітні 2010 року, діючи умисно у власних інтересах та в інтересах третіх осіб - гр-ки ОСОБА_6 , яка являється його родичкою, а саме рідною сестрою його дружини, всупереч інтересів служби, достовірно знаючи що вона не є наймачем кімнати багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 , належного Гайворонській міській раді та не отримувала ордеру на вселення у вказане житло, ніколи там не проживала та не має права на приватизацію державного житлового фонду, всупереч ст.ст. 15,51,58,61 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 1,4 п. 1,2,3 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» п. 4,13,14 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у власність громадян», зловживаючи своїм службовим становищем, виготовив завідомо неправдиві документи, а саме - дві заяви від імені ОСОБА_6 про передачу у приватну власність житлової квартири під АДРЕСА_3 , після чого підписав їх за ОСОБА_6 та в подальшому вони були подані до Гайворонської міської ради та Ульянівського КМБТІ.

На підставі вищевказаних завідомо неправдивих документів ОСОБА_4 22.04.2010р. виготовив проект Рішення виконавчого комітету Гайворонської міської ради «Про затвердження розрахунків площ, квартир, що безоплатно приватизуються» до якого умисно, незаконно, вніс прізвище ОСОБА_6 , як особи що має право на приватизацію державного житлового фонду - квартири АДРЕСА_3 та подав вказаний проект на розгляд виконкому Гайворонської міської ради 22.04.2010 року.

На засіданні виконавчого комітету Гайворонської міської ради, 22 квітня 2010 року, ОСОБА_4 доповів присутнім про необхідність затвердження розрахунків площ квартир, що безоплатно приватизуються та передачу їх в приватну власність місцевим жителям, в тому числі і ОСОБА_6 , запевнивши присутніх про наявність у вказаних громадян всіх необхідних документів, що дають право на здійснення вказаної приватизації. 22 квітня 2010 року на засіданні виконкому Гайворонської міської ради, вказане рішення було затверджено.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне відчуження комунального майна, ОСОБА_4 , знаючи що гр-ка ОСОБА_6 не має права на приватизацію житла, склав завідомо неправдивий документ, а саме розпорядження органу приватизації, в який вніс завідомо неправдиві відомості, зазначивши гр-ку ОСОБА_6 - наймачем житлової квартири під АДРЕСА_3 , після чого підписав вказане розпорядження та завірив його печаткою виконавчого комітету Гайворонської міської ради. Вказаним розпорядженням ОСОБА_4 зобов"язав Ульянівське КМБТІ оформити свідоцтво про право власності на вказану квартиру АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_6

22 квітня 2010 року Ульянівське КМБТІ оформило свідоцтво про право власності на житло - квартиру за АДРЕСА_3 за гр-кою ОСОБА_6 , яке ОСОБА_4 затвердив своїм підписом та скріпив печаткою виконкому Гайворонської міської ради, відчуживши таким чином з комунальної власності житло, загальною вартістю 138668 грн., чим спричинив тяжких наслідків охоронюваним законом інтересам Гайворонської міської ради.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

Будучи допитаним у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 по суті пред`явленого обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2ст.364, ч. 2 ст.366 КК України, свою вину не визнав та пояснив, що всі звинувачення вважає безпідставними та непідтвердженими належними доказами, а тому просить визнати його невинним в межах всього обвинувачення на підставі слідуючого:

16.04.2007р. арбітражним керуючим заводу-банкрута ВАТ «Актан» передано гуртожиток для малосімейних до комунальної власності міста (свідоцтво про право комунальної власності за № 150а від 25.06.2007р.).
Рішенням виконкому Гайворонської міської ради за № 28 від 28 січня 2010 року, (в зв`язку з тим, що гуртожиток втратив своє цільове призначення), малосімейному гуртожитку по АДРЕСА_2 надано статус багатоквартирного житлового будинку та виготовлено поквартирний технічний паспорт Ульяновським МБТІ «свідоцтво про право власності за № НОМЕР_3 від 30.03.2010р. на багатоквартирний житловий будинок».
Рішенням виконкому Гайворонської міської ради за № 34 від 18 лютого 2010 року для належного утримання будинку та надання житлово-комунальних послуг багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_2 переданий на баланс Комбінату комунальних підприємств.
У вказаному житловому будинку на законних підставах проживала квартиронаймач ОСОБА_7 прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 , яка виявила бажання надати згоду на вселення та реєстрацію в займане нею житлове приміщення ОСОБА_6 .
Таким чином, на підставі ст.310 ЦК України, ст. 65 ЖК відповідно до Закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання", Постанови КМУ від 28 липня 2004 р. № 985 "Про затвердження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні", 14.08.2009р. за згодою власника та наймача, місцем постійного проживання ОСОБА_6 зареєстровано в житловому будинку по АДРЕСА_2 , яка набула рівних прав та обов`язків на користування займаним житлом.
Так, відповідно до ч.2 ст.64 Житлового кодексу УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до сімейного законодавства України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які можуть належати до кола членів сім`ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов`язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них, офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" (п.З Рішення Конституційного Суду України від З червня 1999 року N 5-рп/99).
Виконавчий комітет Гайворонської міської ради, визнав ОСОБА_6 членом сім`ї квартиронаймача ОСОБА_8 . Свідки зі сторони обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та інші підтвердили факт проживання Гр. ОСОБА_6 в будинку по АДРЕСА_2 , яка неодноразово була присутня на зборах мешканців будинку безпосередньо здавала кошти на ремонт будинку та внутрішньобудинкових мереж, разом з іншими квартиронаймачами займалась приватизацією житла, а також сама ОСОБА_6 підтвердила своє місце постійного проживання та надала копії квитанцій про сплату комунальних послуг.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Сторона обвинувачення не надала жодного доказу непроживання гр.Фещук або втрати нею права користування жилим приміщенням.
Виконавчий комітет з приводу можливості приватизації кімнати у квартирі, де мешкає кілька наймачів, керувався тим, що відповідно до ст. 63 Житлового кодексу України, предметом договору найму жилого приміщення в будинку державного житлового фонду може бути окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат.
Відповідно до ст. 104 Житлового кодексу, член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК.
У разі відмови членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору їх може бути зобов`язано в судовому порядку.
У відповідності з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» при Виконавчому комітеті Гайворонської міської ради було утворено постійно діючу узгоджувальну комісію з будівництва. На засіданні комісії визнано можливим виділення займаної Поздняковою та Фещук житлової площі в окремо ізольовані приміщення з присвоєнням окремих адрес.
Вказане рішення підтверджується Протоколом засідання комісії від 2 лютого 2010 року.
Чинне законодавство України не містить перешкод для використання громадянами України права на укладення самостійного договору найму, створення комунальної квартири та приватизації кімнати, яка виділена. Крім того, згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про механізм впровадження Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 8 жовтня 1992 р. за № 572 державні адміністрації та органи місцевого самоврядування повинні сприяти задоволенню потреб громадян у здійсненні ними права на приватизацію державного житлового фонду і вживати заходів щодо посадових осіб, які створюють перешкоди на шляху проведення приватизації житла.
Підтверджуючих належних доказів про те, що з гр. Фещук не укладався договір найму не надано.
Наймач державного житлового фонду та члени його сім`ї мають однакові та рівні права на житло. Права на житло членів сім`ї наймача вважаються самостійними, а не похідними. Це означає, що у разі смерті чи виїзду основного наймача житлові права членів його сімї не зазнають змін. З цього неодмінно випливає висновок про те, що у разі приватизації квартири усі члени сім`ї, що взяли участь у приватизації, одержать рівні права як її співвласники. Розмір їхніх часток буде однаковим. Однак усі вони можуть укласти договір, за яким визначити розмір часток інакше, ніж це випливає із закону. Саме Позднякова та Фещук як співвласники за спільним договором розділили на свій розсуд займану ними житлову площу.
Що стосується заяви з надання дозволу на приватизацію, то зразок заяви роздруковано з інтернету і частково заповнено мною, як фізичною особою а не службовою, та було передано Фещук в якості зразка, який не являється офіційним документом та в подальшому жодних документів з приватизації житла мною особисто не подавалось ні до яких установ та організацій, що підтверджується свідками Фещук та техніка БТІ ОСОБА_11 .
Керуючись ст. 51 Житлового кодексу для вирішення житлових питань при виконкомі Гайворонської міської ради утворено житлову комісію.
Під час приватизації житлового будинку по АДРЕСА_2 , житлова комісія керувалась «Положенням про порядок передачі квартир у власність громадян» №56 від 15 вересня 1992 року, який був чинний на момент прийняття рішення житловою комісією 11 лютого 2010 року і не містить вимоги проживання не менше п`яти років.
В новому «Положенні про порядок передачі квартир у власність громадян», яке було опубліковано і вступило в законну силу 15 лютого 2010 року, п. 14 який передбачає вимогу проживання не менше п`яти років відноситься виключно до мешканців гуртожитків, а не будинку АДРЕСА_2 , Рішенням виконкому Гайворонської міської ради за № 28 від 28 січня 2010 року надано статус багатоквартирного житлового будинку та видано свідоцтво на право власності на багатоквартирний житловий будинок.
Приватизація проходила на підставі свідоцтва, як житловий будинок а не гуртожиток.
Саме на цій житловій комісії, яка являється дорадчим колегіальним органом, приймались рішення, та вносились ті чи інші наймачі до проекту Рішення виконавчого комітету Гайворонської міської ради «Про затвердження розрахунків площ квартир що приватизуються».
Даний факт підтверджується Протоколом засідання житлової комісії від 11.02.2010 року.
Тому звинувачення, що саме Мовчан виготовив проект рішення і вніс прізвище ОСОБА_12 є безпідставними.
Так само є помилковим звинувачення у складанні Мовчаном «Розпорядження органу приватизації» № 155 від 22.04.2010р. та внесенні до нього відомостей. Всі проекти Розпоряджень органу приватизації виготовлялись та вносились до них відомості виключно працівниками Ульяновського МБТІ, що підтверджується показами свідка, техніка Ульяновського МБТІ ОСОБА_11 .
Всі Рішення Виконавчого комітету підписувались міським головою, а Розпорядження органу приватизації та свідоцтва на право власності підписувались ОСОБА_13 виключно після прийняття необхідних рішень виконкомом та на виконання Розпорядження міського голови №14 від 26 січня 2007 року, яким надано йому права підпису вказаних документів. Вказані вище документи завірялись печаткою виключно заступником міського голови ОСОБА_14 а не Мовчаном, що підтверджується свідками - міським головою ОСОБА_15 та заступником міського голови ОСОБА_14 .
Таким чином, Виконавчим комітетом Гайворонської міської ради, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» було прийнято законне Рішення № 155 від 22.04.2010р. про затвердження розрахунків площ 45 квартир, що приватизуються та передаються у приватну власність та видано Розпорядження органу приватизації № 155 від 22.04.2010р. на кожну квартиру.
На підтвердження законності набуття права власності за ОСОБА_6 на кв. АДРЕСА_3 є Рішення Гайворонського районного суду від 31.08.2011р. яким відмовлено Гайворонській міській раді в задоволенні позову до ОСОБА_6 про визнання незаконним набуття права власності та на анулювання свідоцтва на право власності.
У задоволенні позову прокурору Гайворонського району Кіровоградської області про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Гайворонської міської ради від 22.04. 2010 року № 155 відмовлено.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_4 просить його виправдати.

Так, в обґрунтування доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, які передбачені ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, за обставин, наведених у обвинуваченні орган досудового слідства та прокурор в судовому засіданні послався на наступні докази:

-показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які будучи допитаними в судовому засіданні, з приводу прийняття 02 лютого 2010 року рішення узгоджувальною комісією з будівництва про визнання можливим виділення займаної Поздняковою та Фещук житлової площі в окремо ізольовані приміщення з присвоєнням окремих адрес, чітких пояснень не надали, пояснивши, що не пам`ятають чи приймалось рішення відносно вищевказаних громадян;
-покази свідка ОСОБА_19 , який будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив,що він був членом виконкому Гайворонської міської ради, під час розгляду питання щодо приватизації житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у членів виконкому запитань не було, рішення було прийнято в цілому одноголосно.
- покази свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які були допитані в судовому засіданні та пояснили суду, що по питанню приватизації квартири АДРЕСА_3 їм нічого не відомо;
-покази свідка ОСОБА_14 , яка була допитана в судовому засіданні та пояснила суду наступне, що у 2010 році вона працювала заступником міського голови. 22.04.2010 року відбулося засідання виконкому, на якому вона була присутня, одноголосно прийнято рішення №155 про затвердження розрахунку площ квартир, що безоплатно приватизуються та передаються у приватну спільну власність, проект рішення готував ОСОБА_4 . Порядок денний засідання був розданий членам виконкому для ознайомлення.
Жодного прізвища відносно кого приймалось вищезазначене рішення щодо передачі у приватну спільну власність квартир в будинку АДРЕСА_2 вона не пам`ятає;

-покази свідка ОСОБА_11 , яка була допитана в судовому засіданні та пояснила суду наступне, що вона працює на посаді техніка-інвентизатора Ульяновського КМБТІ. Відносно приватизації гр.Фещук квартири АДРЕСА_3 свідок пояснила, що до неї, як до працівника МБТІ прийшла гр.Фещук та надала заяву про видачу свідоцтва про право власності на вказану квартиру, чи писала заяву сама ОСОБА_12 вона не пам`ятає. На підставі рішення Гайворонської міської ради ОСОБА_11 виписала свідоцтво про право власності на житло та видала його Фещук, після чого остання пішла у міську раду та поставила печатку, після чого ОСОБА_11 підписала дане свідоцтво та поставила печатку Гайворонського відділення Ульяновського КМБТІ.
Крім того свідок, пояснила, що для приватизації квартири, спеціалістом МБТІ наймачеві видається пакет документів (розрахунок вартості надлишкової загальної площі квартири (будинку), що приватизується, розпорядження органу приватизації, заява, довідка про склад сім`ї) з яким останній звертається до виконкому міської ради для затвердження. Після того, як виконком виность рішення про затвердження розрахунків площ, квартир, що безоплатно приватизуються та рішення про оформлення права власності на квартиру, наймач з даними документами звертається до МБТІ де йому видається свідоцтво про право власності на житло;

-покази свідка ОСОБА_6 , яка була допитана в судовому засіданні та пояснила суду наступне, що із осені 2008 року по 2010 рік в зв`язку із сімейними обставинами, так, як їй не було де проживати вона зі згоди гр. ОСОБА_22 , за усною домовленістю проживала за адресою АДРЕСА_2 у гуртожитку. Ордеру на вселення у даний гуртожиток вона не мала, договору найму не укладала. В подальшому ОСОБА_8 прописала її за вказаною адресою. Потім розпочалася приватизація квартир у даному будинку, вона разом із жителями будинку АДРЕСА_2 подавали документи до міської ради з метою приватизації житла. Зразок заяви про приватизацію житла, яка була заповнена, їй надав ОСОБА_4 , також він їй надав чистий бланк заяви для того, щоб вона переписала власною рукою, однак вона не переписала дану заяву, а здала саме зразок, який її дав ОСОБА_4 .
При яких обставинах отримала свідоцтво про право власності на житло не пам`ятає.
Суд показання даних свідків не може покласти в основу обвинувального вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки такі показання не підтверджують винуватість підсудного у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України.
-покази свідка ОСОБА_23 , яка була допитана в судовому засіданні та пояснила суду наступне, що вона проживала в АДРЕСА_2 із 1985 року по 2004 рік. Протягом 2008, 2009, 2010 років постійно приїздила до своєї доньки в гості, яка проживає по АДРЕСА_2 . Громадянки Фещук не знає та взагалі про таке прізвище не чула, ствердила, що гр.Фещук у квартирі АДРЕСА_4 не проживала. Щодо приватизації квартири АДРЕСА_4 пояснила, що вона чула про те, що дану квартиру бере ОСОБА_4 . В подальшому, після завершення приватизації будинку АДРЕСА_2 , при отриманні свідоцтва про право власності, їй стало відомо, що дана картира №3 належить гр.Фещук.
Крім того, свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона перебуває із гр. ОСОБА_4 у неприязних відносинах.
Суд показання даного свідка не може покласти в основу обвинувального вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки свідок ОСОБА_23 пояснила в судовому засіданні, що вона перебуває із гр. ОСОБА_4 у неприязних відносинах.
Крім того, покази свідка ОСОБА_23 спростовуються показами свідків: ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , жителів будинку АДРЕСА_2 , які, будучи допитаними в судовому засіданні, пояснили суду, що ОСОБА_6 проживала в будинку АДРЕСА_2 , під час приватизації неодноразово була присутня на зборах жителів будинку, де вирішувались організаційні питання по приватизації будинку, здавала кошти на ремонт будинку. Разом із іншими жителями займалась приватизацією житла.
- покази свідка ОСОБА_15 , який був допитаний в судовому засіданні та пояснив суду наступне, що із 2006 року по даний час він працює Гайворонським міським головою. ОСОБА_4 працював заступником міського голови, до його посадових обов`язків входило зайняття питаннями будинкового та комунального господарства. У 2010 році при зустрічі із жителями буд АДРЕСА_2 йому стало відомо, що заступник міського голови ОСОБА_4 отримав квартиру у цьому ж будинку для своєї родички ОСОБА_12 .
В подальшому по даному факту було проведено службове розслідування в ході якого встановлено, що підготовкою документів по питанню приватизації житлового фонду займався ОСОБА_4 при цьому були виявлені порушення приватизації квартир у будинку АДРЕСА_2 у зв`зку з чим ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Щодо рішення виконавчого комітету №155 від 22.04.2010 року «Про затвердження розрахунків площ, квартир, що безоплатно приватизуються» пояснив, що дане рішення йому на підпис принесла заступник міського голови ОСОБА_14 , це рішення було вставлено у протокол не підшите, надруковане другим шрифтом, ним, як міським головою, вказане рішення не підписувалось. Крім того вважає, що питання щодо передачі у приватну спільну власність квартири АДРЕСА_3 квартиронаймачу ОСОБА_6 на виконкомі Гайворонської міської ради взагалі не розглядалось;

-показм свідка ОСОБА_27 , яка була допитана в судовому засіданні та пояснила суду наступне, що вона з 2007 року працює спеціалістом-юристом Гайворонської міської ради. У 2010 році ОСОБА_4 працював заступником Гайворонського міського голови, який займався питаннями приватизації житлового фонду. Відносно приватизації гр.Фещук квартири АДРЕСА_3 свідок пояснила, що на підставі розпорядження міського голови у 2010 році була проведена службова перевірка та виявлено, що у міській раді відсутні документи, які дають право гр.Фещук на приватизацію квартири у будинку АДРЕСА_2 . Також свідок ОСОБА_27 пояснила, що на засіданні виконкому 22.04.2010 року, на якому було прийнято рішення №155 про затвердження розрахунку площ квартир, що безоплатно приватизуються та передаються у приватну спільну власність не була.
Свідки зі сторони обвинувачення ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 на неодноразові виклики в судове засідання не з`явились, а тому, в силу положень ч.4 ст.95 КПК України, суд не може взяти до уваги їх покази, дані під час досудового розслідування та враховувати їх під час прийняття рішення по справі і вважати доказом вини обвинуваченого.
Крім того, в ході судового засідання прокурор зазначив, що вважає можливим закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження без допиту вищевказаних свідків.

Також, органи досудового розслідування та прокурор посилаються на те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України підтверджується наступними доказами:

-копією рішення Гайворонської міської ради №7 від 19.05.2006 року відповідно до якого ОСОБА_4 затвердждено першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Т.1 а.п.65

-копією посадової інструкції, затвердженої розпорядженням голови Гайворонської міської ради № 178 від 02.08.2006 року (Т.1 а.п.58) відповідно до якої в обов`язки Мовчана входить: підготовка та внесення на розгляд ради пропозицій по віжчуженню комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації, організація виконання даних програм; управління об`єктами ЖКГ, які перебувають у комунальній власності, здійснення контролю за їх утриманням; ведення обліку громадян, які потребують житла та поліпшення житлових умов, вирішення питань по використанню ордерів на заселення; приймає участь в підготовці засідань виконкому, питань що вносяться на розгляд...

Т.1 а.п.а.п.58,61-63

копією рішенням виконкому Гайворонської міської ради № 362 від 25.06.2007 року, яким визнано право комунальної власності на п`ятиповерховий малосімейний гуртожиток в АДРЕСА_2 , за територіальною громадою міста в особі Гайворонської міської ради та 25.06.2007 року на вказаний гуртожиток Ульяновським КМБТІ оформлено свідоцтво про право власності за № НОМЕР_2 на територіальну громаду м. Гайворона в особі Гайворонської міської ради.

Т.1 а.п.а.п.45,46

- копією рішенням виконкому Гайворонської міської ради від 28.01.2010 року, відповідно до якого малосімейному гуртожитку в АДРЕСА_2 , надано статус багатоквартирного житлового будинку.

Т.1 а.п.51

-протоколом огляду документів від 04.04.2013 року, відповідно до якого оглянуто свідоцтво про право власності на житло ( квартира АДРЕСА_3 ) №1298 від 22.04.2010 року видане на ім`я гр. ОСОБА_6

Т.2 а.п.186,191

Висновком судово-почеркознавчої експертизи № 537 від 22.04.2013 року (Т.3 а.п.а.п.62-68), яким встановлено, що підпис у свідоцтві № НОМЕР_4 від 22.04.2010 року про право власності на квартиру АДРЕСА_3 , яке видане на ім`я ОСОБА_6 ( Т.1 а.п.а.п.74,75, Т.2 а.п. 191, Т.3 а.п.46), в графі «Керівник органу приватизації» та підпис в розпорядженні органу приватизації в графі «Керівник приватизації» вилученому в Ульяновському КМБТІ ( Т.1 а.п.73) виконаний самим ОСОБА_4 ;

підпис в графі «підпис наймача квартири та повнолітніх членів його сім"ї керівнику органу приватизації від імені ОСОБА_6 та підпис в графі наймача та повнолітніх членів його сім`ї» у заяві керівнику органу приватизації від імені ОСОБА_6 виконані ОСОБА_4 з наслідуванням підписам ОСОБА_6 ; рукописний текст у заяві керівнику органу приватизації від імені ОСОБА_6 , рукописний текст в довідці про склад сім`ї наймача ізольованої квартири, вилученої в Ульяновсьокму КМБТІ виконаний ОСОБА_4 , а не ОСОБА_6 ; підпис в розрахунку вартості надлишкової вартості загальної площі (будинку), що приватизується від 22.04.2010 року в графі «підпис що приватизує квартиру, вилученої в Ульяновському КМБТІ виконаний самою ОСОБА_6 .
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.364, ч. 2 ст.366 КК України, не знайшла свого підтвердження здобутими та дослідженими у ході розгляду справи доказами, а тому є недоведеною.
Суд дійшов переконливого висновку, що в ході судового розгляду не знайшо свого підтвердження посилання органів досудового слідства на те, що ОСОБА_4 в квітні 2010 року, діючи умисно, у власних інтересах та в інтересах третіх осіб - гр-ки ОСОБА_6 , яка являється його родичкою, а саме рідною сестрою його дружини, всупереч інтересів служби, достовірно знаючи що вона не є наймачем кімнати багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 , належного Гайворонській міській раді та не отримувала ордеру на вселення у вказане житло, ніколи там не проживала та не має права на приватизацію державного житлового фонду, зловживаючи своїм службовим становищем, виготовив завідомо неправдиві документи, а саме дві заяви від імені ОСОБА_6 про передачу у приватну власність житлової квартири під АДРЕСА_3 , після чого підписав їх за ОСОБА_6 , які в подальшому були подані до Гайворонської міської ради та Ульянівського КМБТІ, оскільки, як встановлено в ході судового розгляду за згодою гр. ОСОБА_34 , яка являлась наймачем квартири в будинку АДРЕСА_5 , що підтверджується копією ордера № НОМЕР_5 ( Т.1 а.п.71), громадянку ОСОБА_6 було офіційно зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується копією Карточки Реєстрації Ф№16, відмітка про реєстрацію від 14.08.2009 року (Т.1 а.п.34), в ході судового розгляду також встановлено, що ОСОБА_6 проживала в зазначеному будинку, що підтверджується показами свідків: ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , жителів будинку АДРЕСА_2 , які були допитані в ході судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 65 ЖК Української РСР - наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Відповівдно до вимог ст. 47 Конституції України ніхто не може бути позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як вбачається із а.п.28-29 Т.1 рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області відмовлено у задоволенні позову Гайворонської міської ради до ОСОБА_6 про визнання незаконним набуття права власності та анулювання свідоцтва про право власності.
Адміністративний позов прокурора Гайворонського району Кіровоградської області до Гайворонської районної ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 , про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Гайворонської міської ради №155 від 22.04.2010 року в частині надання гр. ОСОБА_6 права на безкоштовну приватизацію квартири АДРЕСА_3 задоволено Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12.03.2013 року Т.3 а.п.а.п.7-10, однак дана постанова скасована Постановою Дніпропетровського Апеляційного Адміністративного суду від 11.11.2014 року та у задоволенні позову прокурора Гайворонського району Кіровоградської області відмовлено.
Отже, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що гр. ОСОБА_6 мала право на приватизацію державного житлового фонду.

Щодо виготовлення ОСОБА_4 завідомо неправдивих документів, а саме двох заяв від імені ОСОБА_6 про передачу у приватну власність житлової квартири під АДРЕСА_3 , та підписання їх за ОСОБА_6 , які подальшому були подані до Гайворонської міської ради та Ульянівського КМБТІ - то в ході судового розгляду встановлено, що дійсно ОСОБА_4 надав гр. ОСОБА_6 заповнений ним зразок заяв, які ОСОБА_6 не переписала, а в подальшому подала до Гайворонської міської ради та Ульяновського КМБТІ, що підтверджується показами самого ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_6 та висновком судово-почеркознавчої експертизи № 537 від 22.04.2013 року (Т.3 а.п.а.п.62-68).
Згідно з обвинувальним актом, за епізодом обвинувачення за ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_4 ставиться у вину складання та видача завідомо неправдивого офіційного документу, тобто службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки.
Так, кваліфікуючою ознакою ст.366 КК України, є безпосередньо складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.
Тому, предметом злочину, передбаченого ст.366 КК України, може бути лише офіційний документ. Без наявності такої кваліфікуючої ознаки, особа не може нести кримінальну відповідальність.
В примітці до редакції ст.358 КК України (Закон №1508-VI від 11.06.2009 року) зазначено, що під офіційним документом у цій статті та статтях 357, 366 КК України, слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Суд вважає, що за своїм змістом заява подана ОСОБА_6 «керівнику органу приватизації» про оформлення передачі в приватну власність квартири, та довідка про склад сім`ї наймача, складені ОСОБА_4 від імені гр. ОСОБА_6 , не відповідає ознакам документу, за який за зазначених у обвинуваченні обставин може наступити кримінальна відповідальність, оскільки він не посвідчує певних подій, явищ або фактів, які породили або здатні породити наслідки правового характеру, а має лише прохальну форму та інформаційний характер.

В ході судового розгляду не знайшо свого підтвердження також посилання органів досудового слідства на те, що ОСОБА_35 склав завідомо неправдивий документ, а саме Розпорядження органу приватизації, в який вніс завдомо неправдиві відомості, зазначивши гр. ОСОБА_6 наймачем житлової квартири під АДРЕСА_3 , після чого підписав вказане розпорядження та завірив його печаткою виконавчого комітету Гайворонської міської ради та вказаним розпорядженням зобов`язав Ульяновське КМБТІ оформити свідоцтво на право власності на вказану квартиру АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_6 , оскільки встановлено, що гр. ОСОБА_6 мала право на приватизацію державного житлового фонду, а тому суд дійшов впевненого висновку, що ОСОБА_4 склав завідомо правдивий документ, а саме Розпорядження органу приватизації, в який вніс правдиві відомості, зазначивши гр. ОСОБА_6 наймачем житлової квартири під АДРЕСА_3 , після чого підписав вказане розпорядження та завірив його печаткою виконавчого комітету Гайворонської міської ради та вказаним розпорядженням зобов`язав Ульяновське КМБТІ оформити свідоцтво на право власності на вказану квартиру АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_6 .

Відповідно до диспозицій ч. 2 ст.364 ч. 2 ст.366 КК України, вказані кримінальні правопорушення характеризуються прямим умислом та кваліфікуючою ознакою - внаслідок завданям спричинення тяжких наслідків охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, сума яких у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на відповідний період часу.
Однак, в ході судового розгляду справи не було встановлено умислу ОСОБА_4 на вчинення ним зловживання службовим становищем та службового підроблення, тобто складанні завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Крім того, в ході досудового розслідування та судового розгляду справи також було встановлено відсутність такої необхідної для кримінальної відповідальності кваліфікуючої ознаки як «спричинення тяжких наслідків інтересам Гайворонської міської ради».
До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача, про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.
Суд обмежений у праві збору доказів вини підсудного за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, мають тлумачитися на її користь.
За таких обставин суд вважає, що в зв"язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України його слід виправдати.

Процесуальні витрати віднести за рахунок держави.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений
Керуючись ст. ст.368,370,373,374,377 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, які передбачені ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України визнати невинним та виправдати в зв"язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, яке передбачено ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України.
Процесуальні витрати віднести за рахунок держави.
Речові докази залишити у матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов не заявлений.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Ульяновський районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі п. 6 ст.376 КПК України отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1