У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Макойди З.М.

суддів Калиняк О.М., Партики І.В.

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляцією ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04 серпня 2010 року в справі за скаргою в порядку ст. 27 КПК України ОСОБА_1 про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України ОСОБА_2, ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а :

14 квітня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова зі скаргою в порядку ст. 27 КПК України про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України ОСОБА_2, ОСОБА_3

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04 серпня 2010 року в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 за ч.2 ст. 125 КК України відмовлено.

На постанову судді Мікула М.А. подала апеляцію, в якій просить постанову скасувати, а матеріали скарги повернути суду першої інстанції. Постанову судді Мікула М.А. вважає незаконною й в обґрунтування апеляції покликається на такі доводи: висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи; вона від проходження судово-медичного обстеження не відмовлялась; висновок суду про те, що у неї не було тілесних ушкоджень і акт судово-медичного обстеження не доводить причинного зв'язку між виявленими тілесними ушкодженнями та конфліктом від 06 серпня 2008 року, є надуманими; твердження суду про те, що немає свідків події, спростовуються її скаргою, в якій вона зазначила всіх свідків та їх адреси; дільничним інспектором було винесене офіційне попередження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про недопустимість антигромадської поведінки; безпідставним є покликання суду на позитивні характеристики ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що повинні враховуватися як такі, що пом'якшують покарання, а не звільняють від кримінальної відповідальності; суд не вказав, чому взяв до уваги пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і відхилив її твердження та фактичні матеріали скарги.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1, яка підтримала апеляцію, обговоривши наведені в апеляції доводи й перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляцію слід задоволити, виходячи з наступного.

Стаття 251 КПК України регулює особливості досудового розгляду в справах, які порушуються за скаргою потерпілого. Одержавши скаргу потерпілого, яка повинна відповідати вимогам ст.ст. 223, 224 КПК України, суддя відповідно до ст. 94 КПК України зобов'язаний перевірити наявність підстав для порушення кримінальної справи і не вправі розглядати та вирішувати заздалегідь ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінальної справи по суті, зокрема, давати оцінку доказам.

Згідно з ч.2 ст. 94 КПК України підставами для порушення кримінальної справи є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину на момент прийняття компетентним органом рішення про порушення справи.

Відмову в порушенні кримінальної справи суддя мотивував тим, що жодних свідків події 06 серпня 2008 року немає; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечують факт нанесення тілесних ушкоджень заявниці; акт судово-медичного дослідження № 2808 від 03 листопада 2008 року не доводить причинний зв'язок між отриманими ОСОБА_1 ушкодженнями та конфліктом 06 серпня 2008 року; з наявних матеріалів не вбачається умислу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позитивно характеризуються, до кримінальної відповідальності не притягалися, не є суспільно-небезпечними.

Однак при цьому суддя не взяв до уваги, що згідно зі ст. 76 КПК України для встановлення тяжкості й характеру тілесних ушкоджень обов'язково призначається експертиза, а в кримінальних справах, які порушуються не інакше як за скаргою потерпілого, рішення про призначення експертизи може бути прийнято суддею при порушенні кримінальної справи або під час її судового розгляду шляхом винесення відповідної постанови.

Мотивуючи своє рішення, суддя фактично дав оцінку доказам і не врахував, що для дослідження доказів необхідні проведення процесуальних дій, що можливо тільки в межах порушеної кримінальної справи.

Отже, розглядаючи скаргу ОСОБА_1, суддя не вирішив питання наявності чи відсутності підстав для порушення кримінальної справи, натомість заздалегідь вирішив ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінальної справи по суті, й таким чином допустив істотне порушення кримінально-процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 367 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене постанова судді як така, що винесена з порушенням вимог закону, підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_1 поверненню місцевому суду для прийняття рішення відповідно до ст. 251 КПК України.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію ОСОБА_1 задоволити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04 серпня 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ч.2 ст. 125 КК України щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_3 скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 в порядку ст. 27 КПК України про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за ч.2 ст. 125 КК України повернути Шевченківському районному суду м. Львова для прийняття рішення відповідно до ст. 251 КПК України іншим суддею.

С у д д і :

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7