АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/4990/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/479/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 01 вересня 2015 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2015 року.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7

засуджений - ОСОБА_6

захисник - ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд подання в суді першої інстанції в іншому складі суддів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2015 року було задоволено подання начальника КВІ Жовтневого району м. Кривого Рогу УДПтСУ в Дніпропетровській області та скасовано засудження з випробуванням ОСОБА_6 , призначене вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 17 липня 2014 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України, згідно з яким його було засуджено до 3 років 1 місяця позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки і ОСОБА_6 було направлено для відбування призначеного зазначеним вироком покарання у заклад пенітенціарної системи.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив на те, що засуджений ОСОБА_6 перебуваючи на обліку у кримінально-виконавчій інспекції, не виконав умови звільнення його від відбування покарання з випробуванням і в період встановленого йому дворічного іспитового строку без поважних на те причин не з?являвся на реєстрацію до КВІ, змінив місце проживання без відома інспекції, двічі притягувався до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд розглядаючи подання КВІ порушив його право на захист, що полягало в ненаданні йому пам`ятки про права та обов`язки, не роз`ясненні їх змісту, в тому числі права мати захисника та права на безоплатну правову допомогу. Крім того, ОСОБА_6 зазначає про те, що підписи в наявних в провадженні попередженнях виконано не ним, а іншою особою. При цьому саме подання Жовтневої МВ КВІ належним чином не було оголошено під час судового розгляду. ОСОБА_6 в скарзі наголошує також на тому, що суд, направляючи його в місця позбавлення волі не прийняв жодних заходів для вияснення причин допущених ним порушень, обходячись простою констатацією обставин.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор, просив колегію суддів апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, як законну і обгрунтовану.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 кожен окремо, в судовому засіданні, при апеляційному розгляді кримінального провадження, наполягали на задоволенні апеляційної скарги засудженого та скасуванні ухвали суду, на підставі викладених в скарзі доводів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що контролює відбування покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи подання начальника КВІ Жовтневого району м. Кривого Рогу УДПтСУ в Дніпропетровській області, суд першій інстанції в повній мірі виконав зазначені вимоги закону та зробив правомірні висновки про небажання ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення.

Так, вирок відносно ОСОБА_6 був ухвалений 17 липня 2014 року, згідно з яким засудженого було звільнено від відбування покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки та відповідно до ст.76 КК України покладено обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`влятися для реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання.

26 серпня 2014 року засудженого поставлено на облік до Жовтневого МВ КВІ УДПтС України в Дніпропетровській області.

28 серпня 2014 року ОСОБА_6 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, відповідальністю за ухилення від покладених на нього судом обов`язків, систематичного порушення громадського порядку, встановлено дні явки на реєстрацію.

Як вбачається з особової справи ОСОБА_6 № 203/14, засуджений з моменту постановки його на облік до КВІ до направлення подання для вирішення питання про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі покладені на нього вироком суду обов`язки систематично не виконував, порушував порядок відбування покарання.

Так, ОСОБА_6 систематично не з`являвся для реєстрації в КВІ, що мало місце 04.09.2014, 25.12.2014, 19.02.2014, 05.03.2015, 12.03.2015, 19.03.2015, 26.03.2015, 02.04.2015, 09.04.2015, 16.04.2015, 23.04.2015, при цьому відповідно до наявних в матеріалах справи пояснень, ніяких поважних причин останній не мав.

З огляду на ухилення ОСОБА_6 від виконання покладених на нього обов`язків, в порядку ст.166 КВК України, органом КВІ до нього застосовувались застереження у виді письмових попереджень: 11.09.2014, 18.09.2014, 08.01.2015, 26.02.2015, 29.04.2015 року.

При цьому, колегія суддів вважає надуманими доводи апеляційної скарги засудженого про фальсифікацію його підпису в ряді попереджень та інших документах, наявних в особовій справі, оскільки під час розгляду подання в суді першої інстанції ОСОБА_6 ніяких скарг та клопотань стосовно дій КВІ не заявляв і не заперечував факту порушень покладених вироком суду обов`язків з його боку.

Між тим, з огляду на систематичну неявку ОСОБА_6 до КВІ з 05.03.2015 року до 29.04.2015 року, після оголошення його примусових приводів через органи міліції, в порядку ст..164 КВК України, інспектором Жовтневого МВ КВІ 27.04.2015 року було здійснено перевірку за місцем проживання засудженого, однак вдома ОСОБА_6 не було. 28.04.2015 року, з телефонної розмови з матір`ю засудженого стало відомо, що ОСОБА_6 вдома не проживає вже декілька днів, місце знаходження сина їй не відоме.

Між тим, ОСОБА_6 за час перебування на обліку було двічі 10.09.2014 року та 08.04.2015 року притягнено до адміністративної відповідальності за ст.ст.173-2, 178 КУпАП та накладено адміністративні стягнення.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 у період іспитового строку систематично не виконував покладені на нього обов`язки, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, а тому суд, відповідно до ст.78 КК України та ст.166 КВК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про направлення його для відбування покарання призначеного вироком суду.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними твердження апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що в суді йому не було надано пам`ятки про права та обов`зки та не роз`яснено їх зміст. Так, з фонограми звукозапису судового засідання вбачається, що ОСОБА_6 під час судового розгляду була вручена зазначена пам`ятка, після ознайомлення з якою останній, на запитання головуючого повідомив, що не потребує додаткового роз`яснення своїх прав.

Таким чином колегія суддів не знаходить підстав вважати обґрунтованими аргументи апеляційної скарги засудженого про порушення його права на захист.

Теж саме стосується і доводів ОСОБА_6 про неналежне оголошення подання КВІ в судовому засіданні, з огляду на короткий проміжок часу, витрачений на зазначену дію, оскільки зміст подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням було повністю оголошено в суді першої інстанції, а час необхідний для цього жодним чином не вливає на суть даного процесуального документу.

Колегія суддів також не погоджується з твердженнями апеляційної скарги засудженого про те, що суд не приймав заходів для виявлення причин допущених ним порушень. Так, в поясненнях інспектору КВІ ОСОБА_6 вказував, що не з`являвся для реєстрації до інспекції без поважних на те причин. В суді першої інстанції засуджений також не назвав жодної поважної причини систематичного невиконання ним покладених вироком суду обов`язків. При цьому, судом встановлено, що в період перебування на обліку в КВІ на лікуванні не знаходився, у Криворізькому СІ УДПтСУ в Дніпропетровській області та ІТТ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області не утримувався.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 також не назвав поважних причин, з яких він не з`являвся на реєстрацію до КВІ.

Таким чином, жодних передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2015 року, якою було задоволено подання начальника КВІ Жовтневого району м. Кривого Рогу УДПтСУ в Дніпропетровській області та скасовано засудження з випробуванням ОСОБА_6 , призначене вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 17 липня 2014 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України, згідно з яким його було засуджено до 3 років 1 місяця позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки і ОСОБА_6 було направлено для відбування призначеного зазначеним вироком покарання у заклад пенітенціарної системи без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4