Справа № 539/2766/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни кримінальне провадження № 00000786 від 08.07.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тернівщина Лубенського району Полтавської області, не працює, не одружена, не судима, освітна середня, утриманців не має, громадянка України , проживає АДРЕСА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст.309 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
В кінці квітня 2015 року ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання на присадибній ділянці розташованій на території господарства в якому вона проживає за адресою : АДРЕСА_1 незаконно посіяла насіння конопель.

На протязі часу із кінця квітня по липень 2015 року ОСОБА_5 займалася незаконним вирощуванням рослин конопель для цього поливала , проріджувала, прополювала та зривала верхівки конопель з метою доведення їх до стадії дозрівання.

09 липня 2015 року в період часу із 12 години 15 хвилин по 16 годину 30 хвилин працівниками міліції при проведенні обшуку господарства та присадибної ділянки ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено 2 610 рослин , які згідно висновку судово хімічної експертизи № 1200 від 29.07.2015 року мають ботанічні ознаки рослин роду коноплі, містять тетрагідроканабінол та відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Таким чином, своїми умисним діями, які виразилися в незаконному посіві та вирощуванні конопель в кількості 2 610 рослин , ОСОБА_5 вчинила злочин передбачений ч.2 ст.310 КК України .

Окрім того, в кінці червня 2015 року ОСОБА_5 перебуваючи у власному господарстві на присадибній ділянці за адресою : АДРЕСА_1 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання вирвала заздалегідь насаджені рослини коноплі, а також зірвала частини їх стебел і залишила на землі в міжряддях кукурудзи присадибної ділянки в господарстві для висушування з метою подальшого вживання шляхом куріння.

09 липня 2015 року працівниками міліції при проведенні обшуку господарства за вищевказаною адресою за місце проживання обвинуваченої ОСОБА_5 було виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору в сухому стані , яка згідно висновку судово хімічної експертизи № 1199 від 22.07.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом в перерахунку на суху речовину становить, 632,8 грамів, що відповідно до наказу МОЗ України № 188 від01.08.2000 року « Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» відносяться великих розмірів та яку ОСОБА_5 незаконно, зберігав для власного вживання без мети збуту .

Таким чином, своїми умисним діями, які виразилися в незаконному зберіганні наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах , ОСОБА_5 вчинила злочин передбачений ч.2 ст.309 КК України .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 21 серпня 2015 року, між прокурором та обвинуваченою, відповідно до якої ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.310 та ч.2 ст.309 КК України.

Згідно із даною угодою прокурор та обвинувачена , за участю захисника ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України. ОСОБА_5 зобов`язувалася під час судового провадження беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень в обсязі повідомленої підозри.

Сторонами угоди в п. 3 визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме за ч. 2 ст. 309 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч.2 ст.310 КК України - 5 років позбавлення волі, остаточне покарання згідно із ст.70 КК України - 5 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробування при іспитовому строку в 3 роки та з застосуванням ст.76 КК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в ній покарання.

Судом у судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 розуміючи, що кримінальне провадження стосовно неї може бути розглянуто в судовому засіданні, де вона буде мати весь обсяг прав, у тому числі, допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на її користь, просить затвердити угоду.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена зазначила, що винуватість визнає добровільно із розумінням того, що відмовляється від частини своїх прав, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, в обсязі підозри, надала згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення обвинуваченою злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження під час підготовчого судового засідання.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, злочин, передбачений ч. 2 ст. 310 КК України, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, від яких в даному випадку потерпілих немає.

Суд шляхом заслуховування позиції сторін кримінального провадження, дослідження витребуваних документів переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачень, щодо яких визнала себе винною, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України з урахуванням характеру та тяжкості висунутих ОСОБА_5 обвинувачень, даних про її особу, обставин, що пом`якшують покарання.

З огляду на викладене укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства; дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України; умови угоди не суперечать інтересам суспільства; права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються; сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого впливу зі сторони; узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин укладена між прокурором та обвинуваченою угода про визнання винуватості підлягає затвердженню. Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 узгоджену сторонами міру покарання, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 100, п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст.373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд , -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 21 серпня 2015 року укладену між прокурором Лубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України і призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді - 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Речові докази - 2 610 рослин роду коноплі та канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 632,8 грамів, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Лубенського МВ УМВС України у Полтавській області - знищити.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі не подачі на нього апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Клопотання про скасування вироку, яким була затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.389-1 КК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченій.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1