У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідачаОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4
засудженогоОСОБА_5
захисникаОСОБА_6 ,
при секретаріОСОБА_7 ,
розглянула в судовому засіданні 28 січня 2016 року в м. Києві кримінальне провадження № 0000192 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 27 лютого 2015 року.
Цим вироком
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця
АДРЕСА_1 ,
в порядку ст. 89 КК такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 27 лютого 2015 року вирок залишено без зміни.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 04 квітня 2014 року у вечірній час доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у будинку ОСОБА_8 у с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, під час конфлікту з ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень завдав останньому не менш як 28 травмуючих дій руками, ногами та металевою кружкою по різних частинах тіла та по голові, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в потиличній ділянці зліва, субдуральної гематоми в правій скроневій ділянці, забою речовини головного мозку в лобно-скроневій долі правої гемісфери, крововиливу в м`які тканини голови в потиличній ділянці, які перебувають у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_9 .
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового слідства, психологічний тиск. Зазначає, що умислу на спричинення тілесних ушкоджень, які приведуть до смерті ОСОБА_9 , не мав, а тому вважає, що діяв з необережності. Крім того, стверджує, що вимушений був оборонятися від ОСОБА_9 , який першим розпочав бійку та завдав йому тілесні ушкодження. Вважає, що справу сфабриковано працівниками міліції. Указує, що після постановлення вироку не був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження. Просить змінити судові рішення та перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 121 КК на ст. 118 КК, а при призначенні покарання врахувати пом`якшуючі обставини.

Заслухавши доповідача; пояснення засудженого та захисника на підтримання касаційної скарги; думку прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку.Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновок суду про те, що ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків умисно завдав ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, що спричинило його смерть, ґрунтується на сукупності зібраних під час досудового розслідування та ретельно досліджених судом доказах, яким дана належна оцінка, і є обґрунтованим.
Так, винуватість ОСОБА_5 підтверджується показаннями свідка-очевидця події ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших, даними, які містяться у протоколах огляду місця події, слідчих експериментів за участю обвинуваченого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 , під час яких вони показали обставини та механізм завдання тілесних ушкоджень потерпілому, їх локалізацію; висновках основної, додаткової та комісійної судово-медичних, дактилоскопічної, судово-імунологічних експертиз та іншими доказами, які узгоджуються між собою.
Згідно з даними висновку комісійної судово-медичної експертизи №134д від 16.09.2014 року ушкодження голови ОСОБА_9 є характерними для попереднього падіння його тіла з вертикального положення, при цьому наявність багато чисельних нашкірних та підшкірних ушкоджень ділянки обличчя дозволяє вважати, що в момент, що передував початку падіння, тілу було дано прискорення шляхом нанесення удару. Будь-яких морфологічних ознак, які б свідчили, що потерпілий безпосередньо перед настанням смерті перебував у стані епілептичного нападу, не виявлено. Ушкодження на тілі ОСОБА_9 виникли внаслідок не менш як від двадцяти восьми травмуючих дій.
Про направленість умислу ОСОБА_5 на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень свідчить характер та локалізація тілесних ушкоджень, їх множинність, у тому числі й на життєво важливому органі голові. При цьому даних на підтвердження того, що під час події існувала реальна загроза життю та здоров`ю ОСОБА_5 з боку ОСОБА_9 , судом не встановлено. Згідно з даними висновків судово-медичних експертиз №393екс від 28.04.2014 року та №1036д від 27.08.2014 року у ОСОБА_5 виявлено садно в потиличній частині голови, слідів душіння не виявлено, а переломи ребер виникли задовго до вказаної події. Оскільки ОСОБА_5 діяв у межах одного злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості легких та тяжких, тобто діяв з неконкретизованим умислом і за таких обставин відповідальність настає за фактично спрямовану шкоду, тобто за умисно заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що потягло смерть потерпілого.
Отже, за встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковано правильно.
Доводів, які б свідчили про те, що під час розгляду кримінального провадження неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або істотно порушено кримінальний процесуальний закон, що тягне безумовне скасування судових рішень, не встановлено.
Твердження у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_5 про те, що з боку слідчих до нього застосовувався психологічний тиск, було предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій, та не знайшло підтвердження. За результатами службової перевірки прокуратурою 26 листопада 2014 року закрито кримінальне провадження за вказаними обставинами за відсутністю в діях працівників міліції складу кримінального правопорушення.
Також матеріали провадження не містять клопотання ОСОБА_5 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Покарання ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог закону, з врахуванням викладених у скарзі обставин, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Апеляційний розгляд провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Наведені засудженим в апеляційній скарзі доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірено й спростовано.
Підстав для скасування чи зміни судових рішень не вбачається.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 27 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, його касаційну скаргу без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3