Справа № 10-615/10 Головуючий: Тімченко О.В.
Категорія:ч.3 ст.212 КК України Доповідач: Валько Н.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року грудня 03 дня Колегія Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі :

ОСОБА_1

Суддів - Валько Н.М., Ревера В.В.

З участю прокурора - Марків Н.С.

Адвоката - ОСОБА_2

Скаржника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляцію помічника прокурора м.Львова на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 17 листопада 2010 року про скасування постанови слідчого СВ ПМ ДПІ у м.Львові від 10 лютого 2009 року про порушення відносно ОСОБА_3 кримінальної справи за ч.3 ст.212 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою постанову слідчого СВ ПМ ДПІ у м.Львові від 10 лютого

2009року про порушення відносно ОСОБА_3 кримінальної справи за ознаками ч.3 ст.212 КК України Сихівським районним судом м.Львова 17 листопада

2010року скасовано.

До даного висновку районний суд прийшов, виходячи із того, що у слідчого на момент порушення кримінальної справи не було достатніх даних, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_3 ознак злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

У поданій апеляції скаржник покликається на те, що, на його переконання, оскаржувана ним постанова є незаконною та підлягає скасуванню. При цьому, апелянт покликається на те. що приводом для порушення даної кримінальної справи є безпосереднє виявлення слідчим ознак злочину у діях ОСОБА_3 Підставами для порушення кримінальної справи стали достатні дані, які вказують на наявність у діях ОСОБА_3 ознак злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України. Слідчим, за наявності приводів та достатності даних, що свідчать про наявність у діях ОСОБА_3 ознак складу злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, 10 лютого 2009 року винесено постанову про порушення даної кримінальної справи. Крім цього, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції при винесенні 17 листопада 2010 року постанови, вдався до оцінки доказів по справі, що є неправомірним. Крім цього, скаржник покликається і на те, що районним судом в оскаржуваній постанові неправомірно зроблено покликання на те. що слідчим чітко не зазначено даних, які були підставами для порушення даної кримінальної справи; при цьому, вказавши на те, що суд повинен перевіряти наявність приводів і підстав для порушення кримінальної справи, а не вдаватися до аналізу змісту самої постанови. Безпідставно судом першої інстанції поставлено під сумнів і достовірність даних у матеріалах дослідчої перевірки копій документів, рішень Господарського суду Львівської області, оскільки жодних даних про те, що ці документи зібрані з порушенням будь-яких процесуальних норм, у суду не було. Просить оскаржувану ним постанову скасувати, а скаргу повернути на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який у повному обємі підтримав подану ним апеляцію, просить постанову районного суду скасувати, а матеріали скарги скерувати районному суду на новий судовий розгляд в іншому складі суду, думку адвоката ОСОБА_2 та скаржника ОСОБА_3С, які вважають постанову районного суду законною, обґрунтованою, клопочуть щодо залишення її без змін, а поданої апеляції без задоволення, вивчивши матеріали, що були приводами і підставами для винесення постанови про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3, проаналізувавши доводи апеляції, Колегія Суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Згідно ст.98 КПК України, за наявності законних приводів ( заяв, повідомлень про злочин, і ін. ) і достатніх підстав ( доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину ), а також за відсутності обставин, що виключають провадження по кримінальній справі, відповідна процесуальна особа виносить постанову про порушення кримінальної справи, яка, виходячи із норми ст. 130 КПК України, повинна бути мотивована.

Як вбачається із змісту постанови слідчого про порушення кримінальної справи від 10 лютого 2009 року, останній прийшов до висновку щодо необхідності порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3, виходячи із того, що у матеріалах перевірки містяться достатні дані, які вказують на наявність у діях СПД ФО ОСОБА_3 ознак складу злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Зокрема, в описово-мотивувальній частині зазначеної постанови, слідчий вказав на ряд документальних даних ( акт перевірки, судові рішення), не аналізуючи належним чином їх змісту і не вказуючи, яким чином вказані ним документи впливають на його висновки щодо наявності достатніх даних для порушення кримінальної справи. Не зазначає слідчий чітко і те, якими, з його точки зору, є законні приводи до порушення даної кримінальної справи та які є для цього достатні підстави. У ході розгляду скарги на постанову про порушення кримінальної справи судом першої інстанції, слідчий вказав на те. що він не може пояснити, чому приводи і підстави для порушення даної кримінальної справи не вказані у самій постанові ( Судове провадження Сихівського районного суду м.Львова № 4-821/10, а.с.98 ).

За наведених обставин, Колегія Суддів вважає, що постанова слідчого, як важливий процесуальний документ про прийняття відповідного рішення у ході провадження досудового слідства є немотивованою і це позбавляє учасників процесу зрозуміти, які міркування покладені в основу прийнятого рішення; це є також суттєвим порушенням у контексті забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу, що позбавляє їх можливості належним чином захищати свої права.

Крім цього, Колегія Суддів вважає за необхідне вказати і на наступне.

Виходячи із змісту Акту № 2310/172/НОМЕР_1 від 20 червня 2007 року « Про результати позапланової перевірки СПД ОСОБА_3 » вбачається, що враховуючи ст. 15 Закону України « Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами » № 2181-Ш від 21 грудня 2000 року ( із внесеними змінами та доповненнями ), встановлено, що СПД ОСОБА_3 завищив податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 985894.0 грн., що призвело до заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 985894.0 грн. Податок на додану вартість, який необхідно сплатити до бюджету за результатами перевірки складає 985894.0 грн. ( т.1 а.с.21; 23 ). Це вбачається і з Розрахунку дорахованих сум платежів та фінансових санкцій до акту перевірки СПД ОСОБА_3 Додаток № 1 (т.1 а.с.25 ), а також із податкового повідомлення-рішення № 14732/10/17.2 від 03 липня 2007 року (т.1 а.с.28).

Однак, автор постанови, покликаючись на вказаний вище акт та податкові повідомлення-рішення, із незрозумілих причин у своїй постанові про порушення кримінальної справи вказує на те, що є наявним ненадходження податку на додану вартість до бюджету держави в сумі 940611.25 грн.

Вважає за необхідне Колегія Суддів зазначити і наступне.

Ряд судових рішень, на які покликається слідчий у своїй постанові про порушення кримінальної справи, належним чином не завірені, джерело їхнього походження у ній невідоме. Слідчий під час розгляду скарги на зазначену постанову судом першої інстанції вказав на те, що законність джерел отримання даних, що знаходяться у справі, слідчим при винесенні постанови про порушення кримінальної справи не перевірялася ( Судове провадження Сихівського районного суду м.Львова № 4-821/10. а.с.98 ) і до порушення кримінальної справи слідчим жодне рішення не витребовувалося ( Судове провадження Сихівського районного суду м.Львова № 4-821/10, а.с.98).

Що стосується покликання апелянта на те, що районним судом в оскаржуваній постанові проаналізовано доказову базу по справі, воно не відповідає дійсності, оскільки таке у постанові відсутнє.

З урахуванням викладеного, Колегія Суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши покладені на нього чинним КПК України обов'язки щодо порядку розгляду скарги на постанову про порушення кримінальної справи, прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегія Суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляції правильних висновків суду не спростовують; подана апеляція до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.362;366;382 КПК України, Колегія Суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляцію помічника прокурора м.Львова на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 17 листопада 2010 року про скасування постанови слідчого СВ ПМ ДПІ у м.Львові від 10 лютого 2009 року про порушення відносно ОСОБА_3 кримінальної справи за ч.3 ст.212 КК України залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м.Львова від 17 листопада 2010 року - без змін.

Ухвала виготовлена у нарадчій кімнаті у єдиному примірнику.

СУДДІ:

В.П.ОСОБА_4ОСОБА_5Ревер