Справа № 1-221/11
Провадження №11/0290/454/2012 Категорія: 22
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач : Мішеніна
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2012 року

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого-судді: Мішеніної С.В.

Суддів: Зайцева В.А., Нагорняка Є.П.

За участю прокурора: Миколайчука Д.Г.

Засудженого ОСОБА_2

розглянула 25 квітня 2012 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_3,апеляцією з доповненнями засудженого ОСОБА_2, на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.02.2012 року, яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця,

громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3,

неодруженого, непрацюючого, уродженця

м. Вінниці, жителя: м. Тульчин Вінницької області

вул. Леонтовича, буд. 12, раніше судимого

28.07.1994 року Тульчинським районним судом

Вінницької області за ст. ст. 140 ч. 3, 81 ч. 3, 141

ч. 2, 42 КК України до 4 років позбавлення волі,

13.04.1998 року Тульчинським районним судом

Вінницької області за ст. 141 ч. 2 КК України

до 3 років позбавлення волі, 20.04.2000 року Він-

ницьким районним судом за ст. ст. 94, 43 КК Укра-

їни до 11 років 2 місяців позбавлення волі,

засуджено за ст. 187 ч. 1 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі;

- за ст. 186 ч. 2 КК України до 5 (пяти) років позбавлення волі;

- за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Цивільні позови ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на лікування залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області 1507 грн. 44 коп. витрати, повязані з проведенням дактилоскопічного дослідження та експертизи.

Долю речових доказів вирішено.

Згідно вироку суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за наступне.

22 лютого 2011 року біля 02.00 год. в м. Тульчині, по вул. Садовій ОСОБА_2, зайшовши на територію домогосподарства № 3, належного ОСОБА_9, шляхом вільного доступу, з кролятників, повторно, таємно викрав дві кролематки, вартістю 150 грн. за одну, чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 300 грн.

28.02.2011 року біля 01.00 год. в с. Мазурівка, ОСОБА_2, шляхом вільного доступу, зайшовши на територію домогосподарства № 86 по вул. Колонтай, належного ОСОБА_7, з кролятника, повторно, таємно викрав одного кроля вагою 3 кг вартістю 150 грн., завдавши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.

28.02.2011 року біля 02.00 год. в м. Тульчині, шляхом вільного доступу, ОСОБА_2 зайшовши на територію домогосподарства № 10 по пров. Глінки, належного ОСОБА_6, з двох кролятників, повторно, таємно викрав два кролі: один вагою 4 кг вартістю 160 грн., другий вагою 5 кг вартістю 200 грн., завдавши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 360 грн.

06.03.2011 року біля 01.00 год. в с. Мазурівка, шляхом вільного доступу, ОСОБА_2

В. В., зайшовши на територію домогосподарства № 86 по вул. Колонтай, належного ОСОБА_7, повторно, таємно викрав з кролятника одного кроля вагою 4 кг вартістю 180 грн., завдавши власнику матеріальної шкоди на вказану суму.

27.03.2011 року біля 00.00 год. в м. Тульчині, по вул. Пирогова, ОСОБА_2, зайшовши на територію домогосподарства №1, належного ОСОБА_8, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з кролятників двох кітних кролиць вагою 7 кг кожна, вартістю 250 грн. за одну, завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 500 гривень.

30.03.2011 року біля 01.00 год. в м. Тульчині по вул. Пирогова, ОСОБА_2, зайшовши на територію домогосподарства №1, належного ОСОБА_8, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав двох кролів вагою біля 8 кг кожен, вартістю 200 грн. за одного,завдавши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 400 гривень.

05.06.2011 року, біля 21.00 год. в м. Тульчині, ОСОБА_2, знаходячись в магазині "Ніка", розташованому в м. Тульчині, по вул. Леніна 2-а, належному ОСОБА_4, з метою відкритого заволодіння чужим майном, повторно, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я, а саме нанісши продавцю магазину ОСОБА_11, що перешкоджала його доступу до каси магазину, два удари кулаком правої руки в обличчя та, спричинивши останній тілесні ушкодження у виді забою м'яких тканин, синців в області обличчя, слизової оболонки зі сторони порожнини рота зліва, в ділянці верхньої щелепи, які згідно висновку експерта №174 від 10.06.2011 року відносяться до легких тілесних ушкоджень без розладу здоров'я, відкрив касу та відкрито заволодів грошима в сумі 134 грн., чим заподіяв власниці магазину ОСОБА_4, матеріальної шкоди на вказану суму.

07 червня 2011 року ОСОБА_2 приблизно о 13.00 годині, маючи умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, зайшов до приміщення працюючого магазину «Клубнічка», розташованого по вул. Соборна, 44 в м. Вінниці, де здійснювала реалізацію товарів продавець ОСОБА_10 та, діючи на виконання свого умислу, швидко підійшов до останньої, яка встала йому на зустріч та, діючи умисно з метою вчинення нападу з корисливих мотивів, з вимогою передачі грошей, які є в касі магазину, наніс їй удар кулаком в обличчя. ОСОБА_10, почала чинити опір ОСОБА_2, який в свою чергу, діючи на виконання свого умислу, висловлюючи вимогу щодо передачі грошей, продовжив застосовувати насильство, постійно вимагаючи передачу коштів, умисно наніс чисельні удари кулаком в голову потерпілої ОСОБА_10, від яких вона впала. Побоюючись за своє життя та здоров'я, та усвідомлюючи, що не може чинити будь-якого опору нападнику ОСОБА_10, вказала ОСОБА_2 на касу магазину. Після цього ОСОБА_2, підійшов до місця де перебували кошти та заволодів виручкою магазину в сумі 1115 грн. Побачивши, що ОСОБА_10 підвелась та намагалась втекти з магазину, ОСОБА_2, з метою доведення свого злочинного умислу до логічного завершення штовхнув її у підсобне приміщення магазину та знову наніс декілька ударів у обличчя, після чого з місця вчинення злочину зник, заволодівши грошима, що належать власнику магазина ОСОБА_5 в сумі 1115 грн. Внаслідок нападу ОСОБА_10 було заподіяно тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, відкритого перелому кісток носа зі зміщенням уламків, гематоми в ділянці нижнього повіка лівого ока, що згідно висновку експерта № 1710 від 24.06.2011 року належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Не погодившись з вироком суду прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляцію, в якій просив скасувати вирок у звязку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального та кримінально-процесуального закону, справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Вимоги мотивовані тим, що при постановлені вироку було грубо порушено вимоги ст.ст. 64, 324, 334 КПК України, щодо належного дослідження та відповідного висвітлення в мотивувальній частині вироку всіх кваліфікуючих ознак дій підсудного, зокрема мотиву вчинених злочинів та обставин, які були встановлені в межах розгляду кримінальної справи, а також при визначені міри покарання порушено вимоги ст.70 КК України, щодо обсягу та можливих меж остаточної міри покарання.

Засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію з доповненнями, просив скасувати вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.02.2012 року у звязку із невідповідністю фактичним обставинам справи та істотними порушеннями вимог кримінального та кримінально-процесуального закону, кримінальну справу по обвинуваченню за ст.185 ч.2 КК України скасувати за недоведеністю вини, кримінальну справу по обвинуваченню за ст.186 ч.2 КК України направити на додаткове розслідування, з додержанням вимог ст.ст.2-22 КПК України.

Свої вимоги мотивував тим, що вироком Тульчинського районного суду він був засуджений до 10 років позбавлення волі, з чим категорично не згоден, оскільки в ході розслідування справи було скоєно ряд неправомірних дій з боку слідчого Ведешина А.О., на які суд першої інстанції не звернув уваги при вирішенні справи, також незаконність вироку полягає в тому, що судом невірно застосовано ст.70 ч.1 КК України, не було додержано вимог ст.369 КПК України, що потягнуло за собою невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.

Крім того слідчим СВ Тульчинського РВ УМВС України у Вінницькій області ст. лейтенантом ОСОБА_12 було порушено порядок предявлення обвинувачення, обшук і виїмка документів з приміщення офісу фірми, де ОСОБА_2, працює, проведені без відповідних документів, пізніше, порушуючи всі норми КПК були проведені слідчі дії, а саме особистий обшук та виїмка грошей без понятих, нероз'яснені процесуальні права, суть обвинувачення та його непредявлення за ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2 КК України, за якими він засуджений. Зауважує на тому, що через протиправні дії слідчого Ведешина А.О., дізнавача ОСОБА_13 та оперуповноваженого карного розшуку ОСОБА_14 він себе оговорив, давши пояснення, що винен у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.2 КК України, оскільки до нього застосовувалась фізична сила, хоча насправді ніяких протоколів не бачив і не підписував. Всі слідчі дії проводились з порушенням його права на захист, він був позбавлений усіх процесуальних прав взагалі, крім того, відповідно до ст.ст.218-220 КПК не було предявлено для ознайомлення матеріалів кримінальної справи, хоча слідчим Ведешиним А.О. вказано, що вимоги ст.ст. 218, 220 КПК виконані. Під час розгляду справи в суді, брались до уваги лише ті обставини, які обтяжують його вину, тому вирок винесено на доказах, суперечливих, отриманих з порушенням закону або не досліджуваних, також був позбавлений права на захист, крім того клопотання, які він подавав до суду залишались поза увагою головуючого по справі, чим вважає були суддею порушені вимоги ст. 260 КПК.

Заслухавши доповідача, думку прокурора Миколайчука Д.Г., який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_3, доповнив її, зазначивши, що судом першої інстанції не вжито заходів для перевірки в порядку ст.97 КПК України заяв ОСОБА_2, щодо неправомірних дій працівників міліції, застосування фізичної сили, просив її задоволити, пояснення засудженого ОСОБА_2, який просив задоволити його апеляцію з доповненнями, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає повному задоволенню, а апеляція з доповненнями засудженого частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 365 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Відповідно ст.334 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину.

Всупереч вимог ст.334 КПК України мотивувальна частина вироку містить нечітке і неконкретне формулювання обвинувачення.

Так, формулюючи обвинувачення, визнане доведеним, суд першої інстанції не зазначив мотиви вчинення злочинів, у скоєнні яких визнано винним ОСОБА_2, форму вини, всі кваліфікуючі ознаки дій останнього, а також обставини, встановлені в межах розгляду справи.

Крім того, висновки суду, викладені у вироку щодо визнання вини засудженим у вчиненні крадіжок не відповідають встановленим під час судового розгляду обставинам.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, протоколу судового засідання ОСОБА_2 неодноразово звертався зі скаргами на неправомірні дії працівників міліції, в яких заперечував свою причетність до вчинення злочинів, передбачених ст.185 ч.2 КК України, про що також зазначав в останньому слові.

Однак суд всупереч вимог кримінально-процесуального закону ретельно не перевірив та не дослідив твердження засудженого, не дав належну оцінку у вироку показанням засудженого, які він давав на досудовому слідстві, у суді, в сукупності з іншими доказами, що є у справі.

Як убачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_2 неодноразово звертався зі скаргами та заявами на неправомірні дії працівників міліції, а саме слідчого Ведешина А.О., дізнавача ОСОБА_13, оперуповноваженого карного розшуку ОСОБА_14 та застосування щодо нього незаконних методів слідства.

Згідно протоколу судового засідання заява ОСОБА_2 була направлена прокурору Тульчинського району для проведення відповідної перевірки (а.с.137 т.1)

Однак, відповідне доручення суду в порядку ст.97 КПК України в матеріалах кримінальної справи та результати перевірки відсутні, що свідчить про неповноту судового слідства та ставить під сумнів висновки суду щодо винуватості засудженого.

Відповідно ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

В порушення вимог ст. 70 КК України судом першої інстанції ОСОБА_2 засуджений за ст. ст. 187 ч. 1, 186 ч. 2, 185 ч. 2 КК України та визначено остаточне покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, що свідчить про неправильне застосування кримінального закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону та поверненню справи на новий судовий розгляд, під час якого слід усунути зазначені порушення.

Доводи апеляції з доповненнями ОСОБА_2 щодо інших порушень під час досудового слідства та судового розгляду справи є безпідставними і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, тому в цій частині апеляція з доповненнями задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

У х в а л и л а :

Апеляцію прокурора задоволити повністю, апеляцію засудженого з доповненнями ОСОБА_2 задоволити частково.

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.02.2012 року по справі по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 187 ч. 1, 186 ч. 2, 185 ч. 2 КК України скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Судді:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17