ЄУН № 337/3973/15-к
Кримінальне провадження
№ 1-кп/337/291/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2015 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі:головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, освіта середньо- спеціальна, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 14.12.2014 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ст.125 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 510 грн., який не сплачено; 12.03.2015 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст. 213 КК України до 100 годин громадських робіт, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України,
в с т а н о в и в :
12.03.2015 року ОСОБА_5 був засуджений Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 213 КК України і йому призначено покарання у вигляді ста годин громадських робіт.
12.04.2015 року вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя вступив в законну силу, у зв`язку з чим 30.04. 2015 року ОСОБА_5 був повідомлений про те, що згідно ст. 37 Кримінально виконавчого кодексу України він зобов`язаний додержуватися встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт.
До виконання вироку без поважних причин ОСОБА_5 приступив лише 04.06. 2015 року, але станом на 06.07.2015 року відпрацював лише 4 години з визначених судом 100 годин громадських робіт. З метою ухилення від відбування громадських робіт, діючи умисно, не з`явився до Хортицького територіального відділення МКП «Основаніє», а саме до дільниці № 31, тим самим ухилився від відбування покарання.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ст. 389 ч.2 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що йому було відомо про необхідність відбуття покарання у вигляді громадських робіт. Він відпрацював частину, а потім просто не пішов відпрацьовувати умисно, бо не бажав працювати за двірника.
17.07.2015 року між прокурором і обвинуваченим укладена угода про визнання винуватості, з якої вбачається, що ОСОБА_5 вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; відбути громадські роботи; сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 узгодженого покарання за ч.2 ст. 389 КК України у вигляді одного року обмеження волі з іспитовим строком на один рік з частковим покладанням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.
Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував у обвинуваченого, чи цілком він розуміє: 1) що він має
право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках,
передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.
Суд з`ясував, що ОСОБА_5 наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, розуміє.
Сторони просять затвердити угоду про визнання винуватості.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладання даної угоди сторонами є добровільним тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді і, що угода відповідає вимогам закону.
Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12.03.2015 року, відповідно до ст.. 72 КК України необхідно виконувати самостійно.

Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
На підставі угоди про визнання винуватості від 17.07. 2015 року ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 ч.2 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбуття покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.

У період випробувального терміну, на підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїздити за межі України на постійне місце проживання без повідомлення органів кримінально- виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Відповідно до ст. 72 КК України, вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12.03.2015 року, виконувати самостійно.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1