ухвала іменем україни 20 січня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Високопільського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 01 квітня 2015 року.

Вироком Високопільського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2014 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 01 квітня 2015 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Апостолове Дніпропетровської області, який мешкає на АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 26 грудня 2012 року Нововоронцовським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі,
засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він 28 червня 2014 року приблизно о 06.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_2 , за обставин, встановлених судом і детально викладених у вироку, держаком від лопати та робочою частиною цієї лопати умисно завдав потерпілій ОСОБА_7 декілька ударів по голові та у різні частини тіла, чим спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_6 просить об`єктивно розглянути це кримінальне провадження, ухвалені стосовно нього судові рішення скасувати і провадження закрити. Наголошує на фальсифікації матеріалів провадження, обґрунтуванні висновку суду про його винуватість на недостовірних доказах. Також зазначає про суперечливість і недостовірність доказів, якими суд обґрунтував вирок. Стверджує, що на досудовому слідстві стосовно нього, потерпілої та свідків застосовано недозволені заходи (потерпілу і свідків примушували до дачі неправдивих показань, безпосередньо до нього було застосовано насильство), а тому вважає здобуті у такий спосіб докази неналежними. Посилається й на порушення вимог кримінального процесуального закону під час збору доказів, зокрема, в частині порядку відбирання у нього біологічних зразків для експертного дослідження. Крім того, вважає, що дані судово-медичної експертизи про характер виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень суперечать іншим доказам. Заперечує будь-які насильницькі дії до потерпілої і стверджує, що наявні у провадженні об`єктивні докази не свідчать про те, що злочин вчинено саме ним, й припускає, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження могли утворитись за інших обставин, про які вона умисно замовчує. Зазначає про порушення судом його права на захист, коли заявлені ним клопотання, в тому числі і про виклик свідків, не були розглянуті відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Вважає вирок суду немотивованим, стверджуючи, що апеляційний суд ці помилки не виправив й постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого на підтримку поданої ним касаційної скарги, який наголошував на безпідставності його засудження, про що він вказував у касаційній скарзі та доповненнях до неї, атому просив судові рішення стосовно нього скасувати і провадження закрити за відсутністю події злочину, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження та ґрунтуються на сукупності зібраних і належним чином досліджених судом доказах.

Зокрема, доведеність винності ОСОБА_6 у заподіянні умисно потерпілій ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень підтверджується, а його протилежні твердження спростовані показаннями останньої, котра у суді впевнено вказувала, що саме ОСОБА_6 є тією особою, яка її побила 27 червня 2014 року за встановлених судом обставин. Показання потерпілої повністю узгоджуються з показаннями свідків очевидців початку побиття ним потерпілої, котрим до того ж були відомі обставини, за яких засуджений прийшов до місця проживання ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 використав надуманий привід можливу причетність потерпілої та її знайомого ОСОБА_8 до викрадення грошей у ОСОБА_9 , з яким той перед цим вживав спиртні напої і розповів про крадіжку). Обидва свідки зазначали, що про те, що ОСОБА_6 спочатку побив ОСОБА_8 , а потім й потерпілу, а їх виштовхав із будинку, зачинивши за ними двері. Свідок ОСОБА_9 підтвердив, що під час розпивання із ОСОБА_6 спиртних напоїв повідомив останньому про крадіжку у нього грошей під час вживання перед цим спиртних напоїв із ОСОБА_8 й потерпілою.

Крім того, мати потерпілої ОСОБА_10 у суді показала, що коли її донька прийшла до тями у лікарні, то повідомила їй, що її побив саме ОСОБА_6 .

Ставити під сумнів показання цих свідків і потерпілої підстав нема, а доводи засудженого про те, що вони його обмовили під тиском працівників міліції, нічим не підтверджені і є лише припущенням.

Як убачається із висновку судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_7 від 20 серпня 2014 року № 51/49 (т. 1, ас. 115 116), їй були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у результаті завдання ударів робочою частиною лопати та держаком цієї лопати, на яких та вилучених у засудженого спортивних штанях й піднігтьовому вмісті його правої руки виявлено кров потерпілої (висновки молекулярно-генетичних експертиз речових доказів від 09 вересня 2014 року № 682, від 08 вересня 2014 року № 683, від 09 вересня 2014 року № 685( т. 1 ас. 172 179, 188 195, 223 228).

Висновки зазначених експертиз, зокрема судово-медичної експертизи потерпілої, конкретні й не містять суперечностей, про які йдеться у касаційній скарзі засудженого. Предметом дослідження молекулярно-генетичних експертиз були речові докази та біологічні зразки, отримані відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на зазначене суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, обґрунтовано відкинув показання засудженого про його непричетність до злочину та обґрунтовано визнав їх неправдивими.

Ці та інші наведені у вироку суду докази переконливо свідчать про доведеність винності ОСОБА_6 у заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 і про безпідставність доводів його скарги про однобічність, неповноту і необ`єктивність досудового та судового слідства.

Посилання засудженого на застосування щодо нього недозволених методів ведення слідства є неспроможними і спростовуються матеріалами провадження.

Відповідно до висновку експерта від 09 липня 2014 року № 42/47 (т. 2 ас. 138) під час огляду експертом ОСОБА_6 01 липня 2014 року у того було виявлено тілесні ушкодження, які утворились не менш ніж за 5 7 днів до моменту освідування. А згідно з протоколом затримання за підозрою у вчиненні злочину його було затримано 28 червня 2014 року (т. 1 ас. 5 97).

За заявою засудженого про застосування щодо нього недозволених методів ведення слідства була проведена прокурорська перевірка, за результатами якої були винесені постанови про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на яких вказував засуджений, у зв`язку з відсутністю в їхніх діях ознак складу злочину, передбаченого ст. 365 КК України (т. 2, ас. 149-153).

Доводи скарги ОСОБА_6 про порушення його права на захист колегія суддів розцінює як безпідставні, оскільки згідно з протоколом про забезпечення підозрюваному права на захист, йому було роз`яснено право мати захисника(т. 1, ас. 15 16), яким останній скористався. Інтереси засудженого на досудовому слідстві представляв кваліфікований адвокат ОСОБА_13 , котрого залучено до участі у цьому кримінальному провадженні на підставі постанови заступника начальника СВ Нововоронцовського РВ УМВС України у Херсонській області від 30 червня 2014 року та за заявою ОСОБА_6 . Цей захисник представляв інтереси останнього впродовж усього досудового слідства. У зв`язку з тим, що у підготовчому судовому засіданні засуджений відмовився від послуг згаданого захисника, така відмова судом 23 вересня 2014 року була прийнята(т. 1 ас. 19). Надалі інтереси ОСОБА_6 представляв адвокат ОСОБА_14 .

Вивченням матеріалів цього провадження встановлено, що під час судового розгляду засудженим заявлялись численні клопотання, які в основному зводились до оцінки досліджуваних доказів, яким суд дав оцінку у вироку. Що ж стосується клопотань про відвід головуючого судді, прокурора та виклику за клопотанням засудженого свідків, то вони розв`язані судом у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Перевіркою не виявлено будь-яких доказів фабрикації і фальсифікації кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 .

Вирок суду щодо засудженого ухвалено згідно ст. 370 КПК України, на підставі досліджених безпосередньо судом доказів, він є законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції перевірив всі викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 доводи, які за змістом є аналогічними доводам касаційної скарги, і з наведенням відповідних мотивів визнав їх безпідставними, з чим погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на законність ухвалених стосовно ОСОБА_6 судових рішень, у цьому кримінальному провадженні не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Високопільського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 01 квітня 2015 року стосовно нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3