Справа № 592/8444/15-к
Провадження № 1-в/592/357/15

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суду м. Суми у складі:
головуючої-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря- ОСОБА_2 ,
прокурора- ОСОБА_3 ,
представника виправної колонії ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

ВСТАНОВИВ:

За вироком Судової колегії по кримінальним справам Харківської області від 21.10.2005р. ОСОБА_5 засуджений за ст.ст. ст. 115 ч. 2 п. 1,9 КК України на строк 15 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання з 09 травня 2005 року, кінець строку відбування покарання 09 травня 2020 року.

01.09.2015 року від засудженого ОСОБА_5 надійшло клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні представник Сумської виправної колонії клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував і вважає, що можливо замінити невідбуту частину покарання більш м`яким

Заслухавши представника Сумської виправної колонії, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі до 15 років позбавлення волі, призначеного 21.10.2005 року вироком Судової колегії по кримінальним справам Харківської області за ст.ст. 115 ч. 2 п. 1,9 КК України.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).

Разом з тим, такий висновок повинен базуватися на всебічному врахуванні як даних про поведінку засудженого, так і ставленням останнього до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

На думку суду сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально -виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Сумлінне ставлення до праці передбачає добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів, сплата податків та інших обов`язкових платежів. Сумлінне ставлення до праці проявляється у покращенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки, та інше.

Однак, після вивчення особи засудженого, судом було встановлено, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, а саме: згідно даним річних характеристик% від 27.12.2006 року ОСОБА_6 участі по благоустрою місць позбавлення волі не приймав та на шлях виправлення не став; річної характеристики від 10.12.2007 року Начальником відділення СПС ПКТ Роменської виправної колонії № 56 також участі по благоустрою місць позбавлення волі не приймав та на шлях виправлення не став; характеристики від 19.02.2009 року Начальником сектора максимального рівня безпеки Луганської виправної колоні №19 стає на шлях виправлення, річної характеристики від 19.05.2010 року в.о. начальника соціально-психологічної служби №2 дільниці ре соціалізації СВК № 116 у відношенні до представників адміністрації установи ввічливий , тактовний, виконує їх вимоги, але під контролем. Адміністрація установи не вбачає можливості свідомого дотримання засудженим загальноприйнятих норм поведінки. В особистості та характері засудженого залишається високий рівень суспільної небезпеки, тобто на шлях виправлення не став; річної характеристики від 13.05.2012 року начальником соціально-психологічної служби №2 ДР СВК № 116 стає на шлях виправлення, характеристики від 13.11.2012 року начальником соціально-психологічної служби СВК № 116 в особистості засудженого залишаються чинники, які можуть сприяти поверненню засудженого до протиправної діяльності після звільнення, не довів, що стає на шлях виправлення; річної характеристики від 13.05.2013 року начальником соціально-психологічної служби №2 ДР СВК № 116 стає на шлях виправлення; річної характеристики від 13.05.2014 року начальником соціально-психологічної служби №3 ДР СВК № 116 став на шлях виправлення; річної характеристики від 13.05.2015 року начальником соціально-психологічної служби №2 ДР СВК № 116 вимоги режиму не порушував, стягнень не має, став на шлях виправлення; характеристики від 21.05.2015 року начальником соціально-психологічної служби №2 ДР СВК № 116 став на шлях виправлення; характеристики від 08.09.2015 року начальником соціально-психологічної служби №2 ДР СВК № 116 став на шлях виправлення.

Отже, вбачається те що, як тільки засуджений відбув 9 років покарання, що є значною часткою покарання, ставав на шлях виправлення та позитивно характеризуватись. Тобто за рік до виникнення у нього права на заміну більш м"яким покаранням засуджений став на шлях виправлення.

Враховуючи, що поведінка ОСОБА_5 носила ситуативний характер, на шлях виправлення засуджений не став, а тільки після відбуття значного часу покарання , тобто 9 років , і за рік до виникнення у нього права на заміну більш м"якого покарання, змінив своє ставлення до відбуття покарання з метою у будь-який спосіб отримати пільгу на заміну покарання більш м`яким, тому суд вважає, що до нього на даний час не може бути застосована заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

Керуючись ст. 82 КК Україзни, ст.ст. 537 ч.1 п.2, 539 КПК України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, призначеного вироком Судової колегії по кримінальним справам Харківської області від 21.10.2005р. до 15 років позбавлення волі, на невідбутий строк 4 роки 6 місяців 16 днів, - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її проголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя ОСОБА_1