Справа № 541/14/16-к
№ провадження 1-кп/541/38/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2016 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бондарі Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, на утриманні має одну малолітню дитину, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , зі слів не депутата, не інваліда, раніше не судимого,
по ст. 185 ч. 3 КК України ,-

в с т а н о в и в :
14 грудня 2015 року, приблизно, в 04.00 години обвинувачений ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив на протиправне заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні МРЦ МВС «Миргород», розташованому по вул. Українська, 60 в м. Миргороді Полтавської області, скориставшись моментом, заволодів ключем від вхідних дверей кімнати № НОМЕР_1 , в якій на відпочинку проживав потерпілий ОСОБА_6 , після чого проник до вказаної кімнати, де виявив та таємно викрав мобільний телефон «Microsoft Mobile RM 1031» вартістю 1674 гривни 90 копійок, що належав згаданому потерпілому, яким в подальшому розпорядився на свій розсуд.

Свою винуватість в інкримінованому діянні, в межах пред*явленого обвинувачення, ОСОБА_5 визнав і показав, що в середині грудня 2015 року він перебував на відпочинку в МРЦ МВС «Миргород». 13.12.15 року при перегляді кінофільму познайомився з потерпілим, з яким в подальшому розпивали пиво, в тому числі і в кімнаті, де проживав обвинувачений. В той час, коли потерпілий ОСОБА_6 заснув, обвинувачений виявив ключ від вхідних дверей його кімнати та проникнув до неї, де виявив і викрав два мобільні телефони. Інших предметів і грошей він не викрадав. Викрадені телефони та сім картку до одного з них в подальшому видав працівникам прокуратури і поліції при огляді місця події. Заявлений до нього позов не визнав.

Винуватість ОСОБА_5 у інкримінованому діянні підтверджується такими розкритими стороною обвинувачення доказами, перевіреними і проаналізованими в ході судового слідства:

- протоколами огляду місця події і фототаблицями додатками до них, за змістом яких безпосередньо після крадіжки чужого майна обвинувачений ОСОБА_5 вказав прокурору місце, де ним було сховано два викрадені мобільні телефони, в тому числі і той, який інкримінується викраденим. Це місце розташоване під недобудованим мостом, поблизу МРЦ МВС «Миргород». А також вказав на території автовокзалу в м. Миргороді місце, де він викинув сім - картку від одного із мобільних телефонів. В ході проведення цих оглядів телефони і сім картка були виявлені та вилучені / а.п. 23 28 /;

- свої показання обвинувачений підтвердив при проведенні слідчого експерименту, уточнивши окремі деталі вчиненої крадіжки та вказав яким чином проникав до приміщення житлової кімнати, в якій проживав потерпілий, де виявив викрадене майно, де його в подальшому переховував, що зафіксовано у відповідному протоколі та фототаблицях додатках до нього / а.п. 42 59 /;

- за висновком товарознавчої експертизи вартість мобільного телефону «Microsoft Mobile RM 1031», викраденого у потерпілого ОСОБА_6 на момент крадіжки становила 1674,90 гривни / а.п. 29 - 36/;

- розпискою потерпілого ОСОБА_6 про повернення йому викраденого майна, в тому числі і мобільного телефону «Microsoft Mobile RM 1031» / а.п. 69 /.

Таким чином, розглянувши справу на засадах змагальності і диспозитивності, безпосередньо перевіривши всі докази сторони обвинувачення, надані саме суду першої інстанції при розгляді ним цього провадження та, проаналізувавши їх в сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, розглянувши провадження відповідно до положень ст. 337 ч. 1 КПК України, тобто, в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку про те, що неправочинні дії ОСОБА_5 , які проявилися у таємному викраденні чужого майна, тобто крадіжці, вчиненій з проникненням у житло, слід кваліфікувати по ст. 185 ч. 3 КК України за вищевказаною кваліфікуючою ознакою.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, слід визнати щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. Обставин, які б обтяжували його відповідальність, у обвинувальному акті не наведено, а суд не знаходить.

При призначенні міри покарання ОСОБА_5 враховується ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке за відповідною класифікацією віднесене до тяжких злочинів, ставлення обвинуваченого до скоєного, вартість інкримінованого викраденого майна, його значимість для потерпілого цивільного позивача, та обставина, що викрадене за обвинувальним актом майно повернуто потерпілому, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також особа ОСОБА_5 , який за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, брав участь в проведенні антитерористичної операції, вперше засуджується.

За таких обставин суд приходить до переконання про можливість виправлення і перевиховання цього обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання реально, а отже вбачає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, в порядку, визначеному ст. 75 КК України, з покладенням на нього певних обов`язків, що в достатній мірі сприятиме досягненню мети його виправлення і перевиховання та запобігання вчинення ним нових злочинів у майбутньому.

Цивільний позов потерпілого / а.п. 6 /, підтриманий ним шляхом подання письмової заяви / а.п. 22 /, підлягає до часткового задоволення з наступних обґрунтувань.

За приписами ст. 91 ч. 1 пункту 3 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Статтями 92, 93 КПК України імперативно визначено, що обов*язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

В процесі розгляду цього кримінального провадження на засадах змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів стороною обвинувачення, потерпілим цивільним позивачем суду не надано жодних належних і допустимих доказів спричинення потерпілому реальної майнової шкоди, внаслідок конкретного злочину, в межах пред*явленого обвинувачення. При цьому слід прийняти до уваги те, що викрадення іншого мобільного телефону, підзарядного пристрою до одного із телефонів та грошей в сумі 650 гривень, про які йдеться у цивільному позові потерпілого, обвинуваченому ОСОБА_5 органами досудового розслідування та прокурором не інкримінувалися.

Крім того, в супереч вимогам п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, ні слідчий ні прокурор в ході досудового слідства та здійснення судового провадження не зверталися до відповідних експертів для проведення експертизи, з метою визначення розміру шкоди немайнового характеру (моральної шкоди), заподіяної кримінальним правопорушенням.

Отже, оскільки викрадене за обвинувальним актом майно мобільний телефон «Microsoft Mobile RM 1031» потерпілому повернуто в натурі, а інших доказів спричинення йому злочином майнової шкоди суду не надано, в задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди слід відмовити.

Цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, підлягає до часткового задоволення. Визначаючи розмір відшкодування такої шкоди, суд враховує суть заявлених позовних вимог, характер та обставини заподіяння такої шкоди, тривалість психічних страждань потерпілого в зв`язку з тимчасовим припиненням його права власності викраденим телефоном, порушення його звичного способу життя внаслідок тимчасового обмеження у використанні викраденого майна на свій розсуд, та сімейно майновий стан заподіювача такої шкоди. Разом з цим, суд виходить також із засад розумності, виваженості та справедливості, а тому вважає, що сума відшкодування такої шкоди потерпілому має становити половину мінімального розміру заробітної плати, офіційно встановленого на час розгляду справи, а саме 689 гривень ( 1378 гр. : 2 ) .

Процесуальні витрати на залучення експерта, які документально підтверджені / а.п. 29 /, в загальній сумі 245,52 гривень, підлягають до стягнення з обвинуваченого на користь держави на основі ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 22, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ст. 185 ч. 3 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням та з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтися в ці органи для реєстрації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, 689 (шістсот вісімдесят дев*ять) гривень.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

В рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 245 (двісті сорок п*ять) гривень 52 копійк.
Речовий доказ по справі, що безпосередньо стосується висунутого обвинувачення мобільний телефон марки «Microsoft Mobile RM 1031», який передано на зберігання потерпілому цивільному позивачу ОСОБА_6 / а.п. 69 /, після набрання вироком законної сили, той може використовувати на свій розсуд, як власник.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя Миргородського
міськрайонного суду ОСОБА_1 .