Справа № 1-5/11
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" червня 2011 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

В особі головуючого судді Стадійчука А.О.

при секретарі Лаврик О.В.

за участю прокурора Бірука П.В.

адвокатів ОСОБА_1

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дубно клопотання захисника підсудного ОСОБА_1 про направлення на додаткове розслідування кримінальної по обвинуваченню

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше не судимого,

- за ст.286 ч.3 та ст.135 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 28 грудня 2007 року приблизно о 23 годині він керуючи легковим автомобілем марки «ВАЗ-2101» н.з. 552-64 РВ, рухаючись в темну пору доби по вул.Мирогощанській в м.Дубно, із ввімкненим ближнім світлом фар та із швидкістю 60 км/год, зі сторони с.Мирогоща Дубенського району у напрямку вул.Гірницької в м.Дубно, наближаючись до будинку №5 і маючи обєктивну можливість виявити пішохода, який рухався в попутному напрямку руху автомобіля по правому краю проїзної частини дороги, не вжив заходів для своєчасного зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного обїзду перешкоди, в наслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду.

Після вчинення наїзду на пішохода ОСОБА_5, водій ОСОБА_4, при виникненні перешкоди для руху, неправильно оцінив дорожню обстановку, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості шляхом гальмування в межах смуги, по якій він рухався, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, свідомо змінив напрямок руху з виїздом на праве по ходу руху узбіччя, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6

ОСОБА_4 будучи причетним до даної ДТП, після скоєння наїзду на пішоходів, не вжив заходів для надання їм першої медичної допомоги, не повідомив про ДТП працівників міліції, а з місця події зник, завідомо залишивши потерпілих без допомоги.

В наслідок ДТП пішоходи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 загинули на місці пригоди, а транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Підсудний ОСОБА_4 вину у скоєному злочині визнав частково та пояснив, що 28 грудня 2007 року приблизно о 23 годині він своїм автомобілем ВАЗ-2101 їхав з с.Рачин Дубенського району в м.Дубно, по вул.Мирогощанській в сторону «базарчика». Рухався зі швидкістю 60 км/год. Асфальт був сухий, але було дуже темно. Він побачив людину яка рухалась в межах освітлення автомобіля, приблизно за 5-10 метрів. Перший удар зіткнення з пішоходом, відбувся у праву частину автомобіля, у капот. В якому положенні перебував пішохід перед зіткненням він не бачив. Він тільки побачив як в автомобілі посипалось лобове скло. Після першого удару він натиснув на гальма в автомобілі, але при цьому автомобіль рухався далі і відбувся другий удар. Другого пішохода, якого він збив - не бачив. Автомобіль зупинився і пасажири, які знаходилися в його автомобілі, яких він підвозив додому, повтікали в різні сторони. Він злякався, залишив місце ДТП і автомобілем поїхав в с.Дитиничі Дубенського району, де неподалік кафе «Оазис» залишив автомобіль.

Захисником підсудного, адвокатом ОСОБА_1, було заявлено клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, з мотивів неповноти досудового слідства, яке не може бути усунено в ході судового слідства.

В клопотанні зазначає, що досудове слідство по даній кримінальній справі проведено з грубим порушенням норм ст.22 КПК України, ч.3 ст.62 та ч.2 ст.63 Конституції України.

Як пояснили ряд свідків, що вуличне освітлення на місці ДТП на той час було відсутнє і належним чином не освітлювало проїзну частину дороги. 3 лютого 2009 року було проведено відтворення обстановки та обставин події. На час проведення відтворення органами досудового слідства не було усунуто протиріччя між показами підсудного та свідків, які стверджували, що проїзна частина дороги на час ДТП, не відповідала освітленню на час відтворення.

В протоколах огляду місця події від 28 та 29 грудня 2007 року та в акті обстеження дорожніх умов від 29 грудня 2007 року, зазначена різна ширина проїзної частини дороги - від 7,5 м. до 12 м., покриття асфальтобетонне сухе, в іншому протоколі - частково вкрите катаним снігом та ожеледицею, в протоколі зазначено горизонтальна ділянка дороги, а в акті - спуск дороги складає 22%о. (т.1 а.с.26-29, 54-55, 64).

В постанові слідчого про призначення авто-технічної експертизи зазначено, що проїзна частина з асфальтобетонним покриттям в сухому стані, горизонтальна в повздовжньому профілі, наявні узбіччя (т.1 а.с.223-224).

У висновках авто-технічних експертиз зазначено різний час реакції водія при одній і тій самій дорожній ситуації, 0,6 сек. та 0,8 сек. (т.1 а.с.233-236, т.2 а.с.220-223).

При проведенні відтворення обстановки та обставин події 17-18 лютого 2011 року з участю ОСОБА_4, на предмет встановлення видимості пішоходів на проїзній частині дороги, з використанням транспорту, світло фар автомобіля, який використовувався при відтворенні, не відповідало освітленню автомобіля, яким було вчинено ДТП.

Усі зазначені суперечності неможливо усунути в ході судового слідства.

Суд вислухавши доводи захисника підсудного, дослідивши матеріали кримінальної справи, прийшов до висновку, що клопотання про направлення справи на додаткове розслідування є обґрунтоване та підлягає до задоволення.

В матеріалах кримінальної справи є протоколи огляду місця події від 28 та 29 грудня 2007 року.

В протоколі огляду від 28.12.2007 року та фото таблиці до нього (т.1 а.с.26 39) зазначено, що ширина проїзної частини дороги 7,5 метра, дорога горизонтальна в повздовжньому профілі, покриття асфальтобетонне, сухе, слідів гальмування при огляді не виявлено. На схемі до даного протоколу зазначено розміщення трупів пішоходів, уламків від транспортного засобу та речі загиблих. Слідів гальмування не зазначено.

На фототаблиці до даного протоколу видно сліди гальмування транспортного засобу (а.с.30,31).

Від місця знаходження шапки та черевика потерпілого, які знаходились на узбіччі, і до місця знаходження трупа, становить 81,3 м., що відображено на схемі (а.с.29), при проведенні досудового слідства не дано ніякої оцінки причині розміщення предметів на такій відстані один від одного.

При додатковому огляді місця події 29 грудня 2007 року (т.1 а.с.54 55), зазначено, що ширина проїзної частини дороги становить 10,2 метри, проїзна частина горизонтального профілю з спуском на початку місця огляду.

При огляді місця події 31.12.2007 року (т.1 а.с.56-60), зазначено, що ширина проїзної частини дороги становить 8.6 метра. На віддалі 1,9 метра від правої сторони узбіччя було здійснено наїзд на пішохода, що відображено на схемі і зафіксовано на фото таблиці.

29.12.2007 року при обстеженні дорожніх умов місця скоєння ДТП було складено акт №12 (т.1 а.с.64), де зазначено, що проїзна частина дороги 7,0 м., бордюри по 0,2 м., газон 10 м. та тротуарна доріжка 1,5 м.

В постанові про призначення судової автотехнічної експертизи зазначено, що пішохід ОСОБА_5 рухався в попутному з автомобілем напрямку руху по проїзній частині на відстані 1,9 м. від її правого краю, рухався зі швидкістю 5.7 км/год., а ОСОБА_6 рухалась зі швидкістю 5,3 км/год. (т.1 а.с.223-224). З яких джерел узятий темп руху пішоходів слідчим не зазначено.

В акті № 170 судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_5 в п.9 висновку експерт зазначає, що в момент травмування потерпілий перебував у вертикальному або близькому до нього положенні, спиною і правим боком до автомобіля (т.1 а.с.152-154), а у п.3 висновку експерта №170-Е експертизи трупа ОСОБА_5 зазначено, що в момент травмування потерпілий мав бути повернутий до транспортного засобу правим боком, можливо спиною і правим боком (т.1 а.с.155).

Органами досудового слідства не встановлено, в якому конкретно положенні до транспортного засобу знаходився потерпілий ОСОБА_5 в момент наїзду на нього. Дані розбіжності неможливо усунути в ході судового слідства, так як необхідно призначати повторну судово-медичну експертизу.

У висновку експерта №45 від 26.02.2009 року судової авто технічної експертизи зазначено: Т1 ситуаційний час реакції водія автомобіля «ВАЗ-2101» н.з. 552-74 РВ, с: 0,6 (т.1 а.с.233-236), а у висновку цього ж експерта № 90 від 3.05.2011 року зазначено : Т1 ситуаційний час реакції водія автомобіля «ВАЗ-2101», с: 0,8 (т.2 а.с.220-223).

Чому такі розбіжності у дослідженні експерта при проведенні експертизи в ході судового слідства не встановлено.

Також у цьому висновку експертизи зазначено, що при видимості пішоходів 37,5 м. водій автомобіля ВАЗ-2101 не мав технічної можливості шляхом екстреного гальмування зупинити транспортний засіб не доїжджаючи до пішоходів при русі з швидкістю 60 км/год. (т.2 а.с.223 зв.).

Усі вище вказані обставини справи, які були допущенні під час проведення досудового слідства, неможливо усунути під час розгляду справи в суді, а тому справу необхідно направити на додаткове розслідування.

Стаття 62 ч.3 Конституції України зазначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При проведенні додаткового розслідування необхідно провести комісійні судово-медичну та авто-технічні експертизи, провести інші слідчі дії для встановлення конкретних причин ДТП яка мала місце 28 грудня 2007 року.

Усунути розбіжності у висновках експертів.

На момент ДТП, 28 грудня 2007 року, в автомобілі підсудного ОСОБА_7 знаходилися пасажири, які не встановлені досудовим слідством і неможливо було встановити під час судового слідства, а тому при проведенні додаткового розслідування необхідно встановити даних осіб.

Керуючись ст.ст. 246, 281 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.286 ч.3 та ст.135 ч.1 КК України направити прокурору Рівненської області для проведення додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу підсудному ОСОБА_4 залишити попередню підписку про невиїзд.

На постанову суду може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Рівненської області протягом семи діб з моменту проголошення постанови через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: