Справа № 1-272/10
Провадження №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2011 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області, в складі: головуючого судді Пилип'юка І.В., при секретарі Паучек Є.В., за участю прокурора Бойко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки с. Лукавці Вижницького району Чернівецької області, громадянки України, неодруженої, тимчасово не працюючої, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше судимої 06.12.2010 року Вижницьким районним судом по ст.185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12.11.2010 року о 10.30 год. перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_2 по вул. Центральній, 87 в смт. Берегомет Вижницького району, шляхом обману та зловживання довірою останньої, заволоділа грошима в сумі 100 ОСОБА_3, що по курсу НБУ від 12.11.2010 року становить 1085.13 коп., чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Підсудна ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнала повністю і показала суду, що 12.11.2010 року біля 10.30 год. прийшла до будинку ОСОБА_2 в смт. Берегомет Вижницького району їй допомагати, оскільки знала, що вона важко хвора і сама не може ходити. Перебуваючи у будинку, остання попросила дізнатися про банківський курс ОСОБА_3, погодилася і пішла до відділення «ПриватБанку». Повернувшись взяла у потерпілої одну купюру номіналом 100 ОСОБА_3 та здійснила обмін отримала 1070 грн., потерпілій не повернула, а потратила на власні потреби.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_4 показала, що ОСОБА_2 є її тіткою і на даний час вона дуже хвора і не має змоги самостійно пересуватись. 12.11.2010 року біля 10.30 год. ОСОБА_3, яку потерпіла найняла допомагати по господарству знаходилась на кухні та мила посуд. В цей час у квартиру зайшла невідома жінка та стала з нею розмовляти. Під час розмови запитала про курс ОСОБА_3, на що та відповіла, що дізнається і вийшла з квартири. Повернувшись через декілька хвилин повідомила, що один ОСОБА_3 коштує 10.70 грн. і вона дала їй поміняти 100 ОСОБА_3. Отримавши гроші, молода жінка вийшла з квартири та не повернулась.

Крім показів підсудної, представника потерпілої, вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами кримінальної справи, зокрема:

протоколом усної заяви про злочин ОСОБА_2 від 30.11.2010 року, з даних якого вбачається, що 12.11.2010 року невідома молода жінка шляхом зловживання довірою заволоділа її грошима в сумі 100 ОСОБА_3. (а.с.3);

протоколом огляду місця події від 30.11.2010 року, з даних якого вбачається, що місцем події є приватна квартира ОСОБА_2 (а.с.4);

явкою з каяттям ОСОБА_1 від 30.11.2010 року, з даних якої вбачається, що остання добровільно зізналась у заволодінні грошима ОСОБА_2 (а.с.7);

з показів свідка ОСОБА_3 оголошених в судовому засіданні вбачається, що 12.11.2010 року вона прийшла до ОСОБА_2, так-як допомагає їй по господарству. Згодом прийшла незнайома молода дівчина і почала з ОСОБА_2 розмовляти. В ході розмови ОСОБА_2 попросила її обміняти гроші і дала 100 ОСОБА_3 однією купюрою. Вийшовши з квартири, дівчина більше не поверталася.

Таким чином, суд вважає, що вина підсудної ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, знайшла підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії підсудної за даною статтею кваліфіковані правильно, оскільки підсудна вчинила шахрайство, шляхом зловживання довірою, заволоділа грошима потерпілої ОСОБА_2, вчинене повторно.

При призначенні підсудній міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, які пом'якшують і обтяжують покарання.

Так, суд враховує, що скоєний підсудною злочин належить до категорії злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом'якшують покарання підсудної є явка з повинною та щире каяття у вчиненому.

Відповідно до ст.67 КК України, вчинення злочину відносно особи похилого віку є обставиною, яка обтяжує покарання.

З врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особи винної, зокрема, те, що підсудна раніше судима за корисливий злочин, по місцю проживання характеризується посередньо, щиро розкаялася у вчиненому злочині, частково відшкодувала заподіяну шкоду, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання підсудної можливе без ізоляції від суспільства і відносно неї необхідно застосувати покарання у виді позбавленням волі в межах мінімальної санкції, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винної, те що має на утриманні малолітню дитину, суд прийшов до висновку про доцільність звільнення підсудної від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Суд, вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення підсудної та попередження вчинення нею нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України і призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засуджену ОСОБА_1 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов'язки.

На підставі ст.76 КК України, зобов'язати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з'являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок Вижницького районного суду від 06.12.2010 року виконувати самостійного.

Міру запобіжного заходу, до набрання вироком чинності, засудженій ОСОБА_1 залишити обрану - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Чернівецької області через Вижницький районний ср на протязі 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: І. В. Пилип'юк