Справа № 559/11/16-к
Номер провадження 1-кс/559/7/2016
УХВАЛА
"11" січня 2016 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участі скаржника ОСОБА_3 , та його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області,

ВСТАНОВИВ:
Скарга обгрунтовується наступними доводами.

29 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся на ім`я Міністра внутрішніх справ із заявою про злочин, в якій просив: " Розпочати за цим повідомленням досудове розслідування у формі досудового слідства за ознаками злочину передбаченого ст. 358 Кримінального кодексу України та ст. 382 Кримінального кодексу України".

02 листопада 2015 року на адресу ОСОБА_3 було направлено повідомлення за підписом слідчого СВ Дубенського MB ст. лейтенанта міліції ОСОБА_5 наступного змісту:

" Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 60 КПК України повідомляємо, що ваша заява вх.Б-329 від 02.11.2015 про вчинення державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 кримінального правопорушення прийнята та розглянута.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 358 КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України внесено слідчим СВ Дубенського MB УМВС України в Рівненській області ст. лейтенантом міліції ОСОБА_5 до Єдиного реестру досудових розслідувань 02 листопада 2015 року за № 120151X".

Відтак, слідчим СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 не було розпочато за повідомленням ОСОБА_3 досудове розслідування у формі досудового слідства за ознаками злочину передбаченого статтею 382 КК України (не виконання судового рішення).

18 березня 2015 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчою листа № 1705/1047 виданого 16 лютого 2015 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області про стягнення 57976 гривень 00 копійок із ОСОБА_7 . Станом на 04 січня 2016 року рішення су ду виконане не було.

Згідно із частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження»: « примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом».

«Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті» (п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження»).

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, що: «державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення».

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»: «державний виконавець зобов 'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред 'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби».

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що: «у разі неподання боржником у строки встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення суду, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання».

Таким чином, оскільки, боржник ОСОБА_7 самостійно рішення суду не виконала, то державний виконавець повинен був розпочати примусове виконаним рішення суду.

Вказана вимога слідує із частини 4 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» згідно із якою: «у разі, якщо рішення підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження документів зазначених у статті 17 цього Закону невідкладно розпочинає його примусове виконання».

Таким чином, оскільки у постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем для боржника ОСОБА_7 був встановлений строк для добровільного виконання судового рішення до 25 березня 2015 року, то державний виконавець 26 березня 2015 року зобов`язаний був розпочати примусове виконання рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України «Про виконавче провадження»: «заходами примусового виконання рішень є:

звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають, в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;»

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, що: « звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності. У тому числі кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, на рахунках в цінних паперах у дипозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника вилучаються».

«Організацію розшуку боржника юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби державної реєстраційної служби України, банків, державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики, тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет, тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника». (ч. 2 пункту 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень).

Проте, жодна із вказаних вище вимог Закону, державним виконавцем виконана не була.

Так, на момент звернення ОСОБА_3 із скаргою, державний виконавець:

не направив жодного запиту до органів державної податкової служби;

не направив жодного запиту до органів державної реєстраційної служби;

не направив жодного запиту до банків;

на направив жодного запиту до органів Державної автомобільної інспекції;

Міністерства внутрішніх справ України;

не направив жодного запиту до Державного агентства земельних ресурсів;

не направив жодного запиту до бюро технічної інвентаризації;

не направив жодного запиту до органів нотаріату;

не направив жодного запиту до органів статистики;

не вчинив жодних дій щодо отримання та перевірки інформації майно чи доходи боржника;

не виїжджав за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Таким чином, державний виконавець не реалізував надане йому пунктом 3 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» право: «з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну».

Притому, що державний виконавець зобов`язаний був встановити строк вказаним вище державним органам для отримання інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення повноважень виконавця.

Даний обов`язок держаного виконавця (щодо встановлення строку на отримання інформації та документів) регламентований частиною 2 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», згідно із якою: «державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень».

Окрім того, статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, що: «арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту».(ч. 1, 2)

В порушення даної норми закону, на момент подачі даної скарги, державний виконавець:

не виносив постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

не виносив постанови про ареншт майна боржника та оголошення заборони його відчуження;

не проводив опис майна боржника і не накладав на нього арешт.

Відтак державний виконавець не реалізував надане йому право: «накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника. Зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей» (п.п. 5, 6 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»). Окрім того, в матеріалах виконавчого проваджений не має жодних доказів того, що державний виконавець викликав боржника ОСОБА_7 у відділ державної виконавчої служби.

Таким чином, державний виконавець не реалізував, надане йому пунктом 11 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» право: «викликати осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться v виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ».

Майже за вісім місяців виконання рішення суду державний виконавець не виніс жодної постанови про привід боржника ОСОБА_7 до виконавця.

Державний виконавець не виконав свого обов`язку щодо приводу боржника ОСОБА_7 через органи внутрішніх справ.

Відповідно до Інструкції «Про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб)», працівники органів внутрішніх справ здійснюють привід боржників, у разі нез`явлення їх без поважних причин на виклик державного виконавця з приводу виконання виконавчих документів, до органів державної виконавчої служби за постановами державних виконавців.

Про привід боржника через органи внутрішніх справ державним виконавцем виноситься постанова.

Начальник органу внутрішніх справ розглядає постанову державного виконавця і дає доручення про направлення необхідної кількості працівників органу внутрішніх справ для здійснення приводу боржника до органу державної виконавчої служби.

У разі неможливості здійснити привід боржника до органу державної виконавчім служби, начальник органу внутрішніх справ негайно направляє до відповідною органу державної виконавчої служби рапорт про причини неможливості здійснення приводу боржника.

Оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутній рапорт начальника ОВС про причини неможливості здійснення приводу боржника і станом на момент ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження привід боржника ОСОБА_7 до державного виконавця здійснений не був, це свідчить про те, що заходи щодо примусового приводу боржника не були здійснені.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що: «боржник зобов язаний надавати у строк, встановленний державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки в банках чи інших фінансових установах».

Проте, державний виконавець жодного разу, ніякого строку з метою отримання достовірних відомостей про доходи та майно боржника ОСОБА_7 , у тому числі про майно, яким він володіс спільно із іншими особами, не встановлював.

Державний виконавець зобов`язанний був звернути стягнення на майно боржника ОСОБА_7 .

Окрім того, в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази того, що державний виконавець викликав боржника ОСОБА_7 з приводу виконавчих документів, а в разі неявки боржника ОСОБА_7 без поважних причин виносив постанову про його привід через орган внутрішніх справ.

Даний обов`язок державного виконавця слідує із пункту 11 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», згідно із якою: «державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ».

Пунктом 17 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження регламентовано», що: «державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою профілактичного впливу повідомляти органи державної влади, громадським об 'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження».

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження, з метою профілактичного впливу повідомляв органи державної влади чи громадськість за місцем проживання боржника ОСОБА_7 про факти порушення останнім вимог законодавства про виконавче провадження.

Також в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази звенення державного виконавця до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України- до виконання зобов`язань за рішенням.

Такий обов`язок державного виконавця сліду с із пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", згідно із якою: «державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням».

Дана норма закону кореспондує із п. 11.1 Інструкції з організації примусовою виконання рішень, відповідно до якої: «У разі ухилення боржника від виконання зобов 'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням».

Пунктом 11.1.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що: «у поданні мають бути визначені заходи тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо для іноземців та осіб без громадянствіі паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ».

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження»: «Після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження».

«У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення» ( ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець зобов`язаний був не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для добровільного виконання рішення суду боржником, перевірити виконання боржником ОСОБА_7 рішення суду та встановивши, що боржник ОСОБА_7 , не виконує рішення суду без поважних причин, державний виконавець зобов`язаний був накласти на боржника ОСОБА_7 шраф на підставі статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», а саме в межах від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів громадян.

У разі повторного невиконання рішення суду боржником ОСОБА_7 , державний виконавець зобов`язаний був накласти на ОСОБА_7 штраф у подвійному розмірі та звернутись до правоохоронних органів із поданням про притягнення боржника ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності.

Вказаний обов`язок державного виконавця слідує із частини 2 статті 98 Закону України «Про виконавче провадження», згідно із якою: «у разі повторного невиконаний рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону».

Дана вимога закону державним виконавцем також виконана не була.

Окрім того, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право:

одержувати необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки, іншу інформацію;

проводити перевірку виконання рішень юридичними особами всіх форм власності, а також громадянами, які провадять підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, що є боржниками за виконавчими документами;

здійснювати перевірку виконання юридичними особами рішень стосовно працюючих у них боржників;

безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, при необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку, опечатувати ці приміщення і сховища;

накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством;

на виконання рішення суду про стягнення коштів або накладення арешту в порядку, встановленому цим Законом, накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей:

звергатися до органу, який видав виконавчий документ, за роз`ясненням рішення з заявою про видачу дубліката виконавчого документа, порушувати клопотання про встановлення чи зміни порядку і способу виконання, відстрочку та розстрочку виконання рішення;

звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановления вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошни, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий доку мен і про її відібрання:

викликати громадян та посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а у разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ;

залучати до проведення виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб у встановленому порядку, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльност і суб`єктів господарювання;

при виконанні судових рішень безперешкодно входити на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення боржників - фізичних осіб, проводити в цих приміщеннях огляд, за необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати ці приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там знаходиться та на яке за законом можливо звернути стягнення;

вимагати від матеріально відповідальних і службових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб відомості та пояснення по фактах невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи інших порушень вимог законодавства про виконавче провадження:

здійснювати інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.

Оглядом виконавчого провадження в приміщенні відділу державної виконавчої служби скаржником встановлено, що державним виконавцем не застосовано заходів, передбачених вищевказаною нормою закону.

Крім того державний виконавець не скористався своїм правом на звернення до суду щодо поставлення вмотивованою рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Таким чином державний виконавець не вживає передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень та не в повному обсязі вчиняє виконавчі дії.

У свою чергу це є порушенням частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує, що: «державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії».

Згідно частини 3 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження»: «рішення дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом».

Доказом вказаної вище бездіяльності державного виконавця Шкарнеги є ухвала Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29 грудня 2015 року, відповідно до якої суд ухвалив:

Визнати бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_8 по примусовому виконанню виконавчого листа №1705/1074, виданого 16.02.2015 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області незаконною та зобов`язати провести всі дії по виконанню виконавчого листа".

18 вересня 2015 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (реєстраційний номер виконавчого провадження № 46883988).

Скаржник вважає, що дана постанова є також протиправною.

Частиною 1 статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" регламентовано, що: " Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі".

Частиною 4 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що: " Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена у десятиденний строк у порядку, встановленому ним Законом ''

Частиною 3 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" регламентовано, що: " Про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому ним Законом".

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві була винесена державним виконавцем 18 вересня 2015 року, відтак, державний виконавець зобов`язаний був надіслати стягувачеві, та боржнику ОСОБА_7 , дану постанову не пізніше 21 вересня 2015 року.

Доказом отримання ОСОБА_7 чи ОСОБА_3 , постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві мав бути бланк повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендованого) листа.

В матеріалах виконавчого провадження відсутнє повідомлення про вручення ОСОБА_7 чи ОСОБА_3 рекомендованого листа (постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві не пізніше 21 вересня 2015 року.

Наявне в матеріалах справи повідомлення від 18 вересня 2015 року за вих. № 8483 на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_3 наступного змісту: " Надсилаємо на Вашу адресу постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 18.09.2015, винесену у ході виконання виконавчого документа: Виконавчий лист № 1705/1047 від 16.02.2015, що видав Дубенський міськрайонний суд. Додаток: виконавчий документ" - не є доказом отримання стягувачем та боржником постанови про повернення виконавчого документ стягувачеві від 18 вересня 2015 року.

ОСОБА_3 , як стягувач по даному виконавчому провадженні жодної постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавчого провадження у вересні 2015 року не отримував. Таку постанову він отримав тільки 27 жовтня 2015 року.

Боржник ОСОБА_7 не отримувала у вересні 2015 року жодної постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Таким чином, державний виконавець не виконала встановленого ст.ст. 25, 31 Закону України "Про виконавче провадження" обов`язку щодо надіслання сторонам виконавчого провадження постанови про повернення виконавчого документа.

Державний виконавець виніс оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження".

Так пункт 2 частини 1 статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що: " Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними".

Таким чином, державний виконавець дійшов висновку про те, що у боржника ОСОБА_7 відсутнє будь-яке рухоме чи нерухоме майно.

Проте, такий висновок державного виконавця є передчасним виходячи з наступного.

В матеріалах виконавчого провадження наявний акт державного виконавця від 18 вересня 2015 року наступного змісту: " Мною, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції, на підставі в/л №1705/1047 від 16.02.2015 р Дубенський м/р суд про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 - 57976,00 грн., проведено перевірку майнового стану боржника за участю у присутності понятих ОСОБА_9 , м. Дубно. 2. Берещук ОСОБА_10 м.Дубно. Перевіркою встановлено - Майна належного боржнику на праві власності не встановлено. Державний виконавець ОСОБА_6 . Поняті ОСОБА_11 . 2. Берещук".

Частиною 8 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що: " Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника".

Як вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 березня 2015 року: "Боржнику добровільно виконати до 25.03.2015 року".

Таким чином, державний виконавець зобов`язаний був не пізніше 26 березня 2015 року провести перевірку майнового стану боржника ОСОБА_7 .

В порушення частини 8 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець провів перевірку майнового стану боржника через 4,5 місяці, після закінчення строку для самостійного виконання рішення суду.

В матеріалах виконавчого провадження наявна постанова державного виконавця ОСОБА_6 про накладення арешту на майно боржника від 25 березня 2015 року, згідно із якою накладено арешт на все нерухоме майно що належить боржнику ОСОБА_7 .

Відтак, державний виконавець наклав арешт виключно на нерухоме майно боржника ОСОБА_7 .

Проте, боржнику ОСОБА_7 належить рухоме майно та належать грошові кошти, які знаходяться в 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відтак, державний виконавець зобов`язаний був накласти арешт на усе рухоме майно та грошові кошти боржника ОСОБА_7 .

Вказаний обов`язок державного виконавця слідує із статті 52 Закону України "Про виконавче провадження", згідно із якою: "1. Звернення стягнення на майно бор.жники полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

2. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах і депозитарних установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання" ( 2633-15 ), статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику" ( 575/97-ВР), та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

3.Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

4.На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

5.У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

6.Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

7.У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов`язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

8.Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника".

Проте, державний виконавець ОСОБА_6 не, виносила жодної постанови про накладення арешту на кошти та інші цінності боржника ОСОБА_7 , що перебувають на рахунках, вкладах та на -зберіганні у банках чи інших фінансових установах.

Також державний виконавець ОСОБА_6 не виносила жодної постанови про накладення арешту на рухоме майно боржника ОСОБА_7 .

Частиною 2 статті 7 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що: " Для проведення виконавчих дій державний виконавець за необхідності залучає понятих, працівників органів внутрішніх справ, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом ".

Згідно із статтею 15 Закону України "Про виконавче провадження": " 1 Виконавчі дії можуть провадитися за присутності понятих.

2.Присутність понятих обов`язкова під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернене йому в натурі; до житлових будинків і квартир для забезпечення примусового виселення з них та вселення в них; до будинків, квартир та інших приміщень, в яких перебуває дитина, яка має бути передана іншим особам відповідно до рішення суду; під час проведення огляду, арешту, вилучення і передачі майна.

3.Як поняті можуть бути запрошені будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості в провадженні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, підлеглістю чи підконтрольністю. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути менше двох.

4.Понятий має право знати, для участі у провадженні яких виконавчих дій його запрошено, на підставі якого виконавчого документа вони провадяться, а також робити зауваження з приводу провадження виконавчих дій. Зауваження понятого підлягають занесенню до акта відповідної виконавчої дії. Понятий зобов`язаний засвідчити факт, зміст і результати виконавчих дій, під час провадження яких він був присутній. Перед початком виконавчих дій державний виконавець роз`яснює понятим їхні права і обов`язки, про що зазначається в акті.

5.Поняті мають право на компенсацію витрат, пов`язаних з виконанням обов`язків понятих. Зазначені витрати належать до витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Як вбачається із акту державного виконавця від 18 вересня 2015 року, при перевірці майнового стану боржника ОСОБА_7 були присутні поняті: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Тобто в акті вказано прізвище та ініціали понятих. Статтею 28 Цивільного кодексу України встановлено, що: " 1. Фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям.

Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини до якої вона належить".

Таким чином, в акті державного виконавця від 18 вересня 2015 року повинно було бути зазначено ім`я (прішище, власне ім`я та по батькові) понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Проте, в акті державного виконавця від 18 вересня 2015 року не зазначено ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .

Окрім того, в акті державного виконавця від 18 вересня 2015 року повинна була бути зазначена повна адреса понятих.

Проте, в акті державного виконавця від 18 вересня 2015 року навпроти прізвища понятих, зазначено тільки "м. Дубно".

Місто Дубно, напевне, має і вулиці, і номера будинків. Поняті, які вказані в акті державного виконавця від 18 вересня 2015 року, напевне проживають і в квартирах, які також мають свої номера.

Відтак, в акті державного не зазначено повної адреси понятих: не зазначено вулиці на якій вони проживають, ні номера будиннку, ні номера квартири.

Такі помилки ставлять під сумнів участь понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у прийнятті участі при перевірці майнового стану боржника ОСОБА_7 , та ставлять під сумнів підписання понятими ОСОБА_9 та ОСОБА_13 акту державного виконавця від 18 вересня 2015 року.

10 березня 2011 року Дубенський міськрайонний суд виніс рішення відповідно до якого визнав за ОСОБА_7 право власності на 1/ 2 частину житловою будинку по АДРЕСА_1 . Визнав за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину вбудованого приміщення магазину № НОМЕР_1 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 516,6 м. що знаходиться по АДРЕСА_2 . Виділив у власність ОСОБА_7 наступне майно: гарнітур кухонний (1000 грн.); стіл кухонний (100 грн.); стільці 4 шт. (200 грн.); гарнітур спальний (800 грн.); телевізор «Айва» (400 грн.); диван (100 грн.); холодильник «Індезіт» (1000 грн.); пральну машину «Сіменс» (1500 грн.); Всього майна на загальну суму 5100 грн. В решті позовних вимог відмовив.

Визнав за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 . Визнав за ним право власності на 1/2 частину вбудованого приміщення магазину № НОМЕР_1 « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 516,6 м. що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Виділив ОСОБА_3 у власність наступне майно: стінка меблева «Смига» (2000 грн.); куточок меблевий м`який (500 грн.); крісла м`які (100 грн.); морозильна камера (800 грн.); телевізор «Нокіа» (500 грн.); домофон (500 грн.). Всього майна на загальну суму 4400 гривень.

Не погоджуючись із таким рішенням суду ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу.

10 червня 2011 року апеляційний сул Рівненської області виніс ухвалу на підставі якої апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишив в силі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 вересня 2011 року, касаційну скаргу ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто.

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України: "Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало шконної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини".

Згідно із ч. 1 та ч. 2 статті 14 ЦПК України: "1. Судові рішення, що набрані законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають, виконанню на всій території України, а у випарках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

2. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом ".

Відтак, висновок державного виконавця про те, що: " Майна належного боржнику на праві власності не встановлено" - є безпідставним та нічим не обгрунтованим.

20 листопада 2014 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області виніс рішення по справі № 1705/1074/2012 (провадження № 2/559/13/2014) за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільній частковій власності, відповідно до якого суд вирішив: " Позов задоволити частково. Виділити ОСОБА_7 приміщення 2-11 торгового залу площею 62.4 кв. м.; 2-12 склад площею 37.4 кв. м.; 2-13 склад площею 19.8 кв. м., загальною площею 119.6 кв. м., які знаходяться по АДРЕСА_2 . Вартість виділених поліпшень становить 529325 грн. Частка виділених земельних поліпшень становить 56/100".

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року вирішено: " Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити. Рішення Дубенського міськрайонного суду від 20 листопада 2014 року залишити без змін".

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України: "Обставини. встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини".

Згідно із ч. 1 та ч. 2 статті 14 ЦПК України: "1. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. - і за її межами.

2. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом ".

Відтак, висновок державного виконавця про те, що: " Майна належною боржнику на праві власності не встановлено" - є безпідставним та нічим не обгрунтованим.

03 липня 2015 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області виніс рішення по справі № 559/1105/15-ц (провадження № 2/559/549/2015) за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , про усунення перешкод в користуванні належним приміщенням, на підставі якого "Вирішив усунути перешкоди ОСОБА_7 у користуванні належною їй часткою магазину, а саме: приміщенням 2-11 торгового залу площею 62.4 кв. м.; 2-12 склад площею 37.4 кв.м.; 2-13 склад площею 19.8 кв. м., загальною площею 119.6 кв.м по АДРЕСА_2 , шляхом виселення з приміщення ОСОБА_3 та ОСОБА_14 ".

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області винесла ухвалу на підставі якої: " Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_14 відхилила. Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 липня 2015 року залишила без змін".

Так апеляційний суд Рівненської області встановив: " Як вбачається із матеріалів справи позивачці на праві власності належить 205/1000 частини вбудованого примішеная магазину магазину № 42 "Гастроном" в м. Дубно вул. Грушевського. 174. що підтверджується витягом про державну реєстрацію нрав КП "Архітектор" від 14.12.2011 року (а.с. 11)".

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України: " Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини".

Відтак, висновок державного виконавця про те, що: " Майна належного боржнику на праві власності не встановлено" - є безпідставним та нічим не обгрунтованим.

В матеріалах виконавчого провадження наявний (ніким не завірений) листок паперу із надрукованою інформацією: " ЄДРВП № 46883988. Відповідь № від 19.03.2015 21:07:30 на запит № 10544415 від 19.03.2015 15:53:57 до Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи. Параметри запиту ОСОБА_7 , вказується серія паспорта і результат обробки запиту - інформації не знайдено".

Проте в матеріалах виконавчого провадження відсутній запит державного виконавця ОСОБА_15 № 10544415 від 19.03.2015 року до Пенсійного фонду України.

Проте відповідь № від 19 березня 2015 року не скріплена печаткою Пенсійного фонду України та не завірена підписом посадової особи Пенсійного фонду України.

Наявна в матеріалах виконавчого провадження відповідь № від 19 березня 2015 року - не підписана посадовою особою Пенсійного фонду України та не скріплена печаткою Пенсійного фонду України, а тому не має ніякою юридичної сили, а відтак не підтверджує та не спростовує інформацію про те чи працює боржник ОСОБА_7 за трудовим та цивільно-правовим договором, про останнє місце роботи.

В матеріалах виконавчого провадження наявний (ніким не завірений) листок паперу із надрукованою інформацією: " ЄДРВП № 46883988. Відповідь № ВІД 20.03.2015 17:56:37 НА ЗАПИТ № 10544347 ВІД 19.03.2015 15:52:41 до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб.

Параметри запиту: Прізвище: Богомаз їм 'я: ОСОБА_16 , по батькові: ОСОБА_17 , серія та номер паспорта: НОМЕР_2 , країна місця народження Україна, країна місця проживання: Україна, місце проживання.

Проте в матеріалах виконавчого провадження відсутній запит державного виконавця ОСОБА_6 № 10544347 від 19.03.2015 року до Державної податкової служби України.

Відповідь № від 20 березня 2015 року не скріплена печаткою Державної податкової служби України та не завірена підписом посадової особи Державної податкової служби України.

Наявна в матеріалах виконавчого провадження відповідь № від 20 березня 2015 року - не підписана посадовою особою Державної податкової служби України та не скріплена печаткою Державної податкової служби України, а тому не має ніякою юридичної сили, а відтак не підтверджує та не спростовує інформацію про джерела отримання доходів боржником ОСОБА_7 .

В матеріалах виконавчого провадження наявний (ніким не завірений) листок паперу із надрукованою інформацією: " ЄДРВГІ№ 46883988. Відповідь № ВІД 20.03.2015 17:26:52 Н АЗАПИТ№ 10544354 від 19.03.2015 15:52:47 до Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями.

У відповіді Державної податкової служби зазначається, що платник подітків з податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває".

Проте в матеріалах виконавчого провадження відсутній запит державного виконавця ОСОБА_6 № 10544354 від 19.03.2015 року до Державної податкової служби України.

Наявна в матеріалах виконавчого провадження відповідь № віл 20 березня 2015 року - не підписана посадовою особою Державної податкової служби України та не скріплена печаткою Державної податкової служби України, а тому не має ніякою юридичної сили, а відтак не підтверджує та не спростовує інформацію про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржником ОСОБА_7 .

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, регулюються законом України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"

Згідно із статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень": " 1. У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав;

нерухоме майно - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельніїі ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення:

обтяження - заборона розпоряджатися та або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів".

Частиною 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено: " 5. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв".

Пунктом 3 частини 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" регламентовано, що: " 3. Державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право: 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну".

Відтак з метою організації розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець зобов`язаний був направити запити в тому числі і до державного реєстратора Державної реєстраційної служби Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області.

Вказаний обов`язок державного виконавця слідує із пункту 3.12 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802. згідно із яким: " 3.12. Перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до статті 40 Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо

а) отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи;

б) отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника;

в) перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій;

г) отримання інформації щодо місця роботи боржника: ґ) отримання інформації про боржника з інших джерел.

Організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики, тощо або перевірки інформації за даними електронних баз данних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника".

Проте, ні один запит у зазначені вище державні органи державним виконавцем ОСОБА_6 направлений не був.

Відтак, перевірка інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника ОСОБА_7 - не була здійснена державним виконавцем ОСОБА_6 .

Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 46422570 від 27 жовтня 2015 року фізичній особі ОСОБА_7 належить на праві приватної власності:

1.1/2 будинку жизлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: рішення суду, справа № 2-46. 10.03.2011. Дубенськнй міськрайонний суд Рівненської області:

2. 205/1000 вбудованого приміщення магазину № НОМЕР_1 гастроном, у будинку АДРЕСА_2 . Підстава виникнення права власності: рішення суду, справа № 2-46, 10.03.2011, Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Таким чином постанова державного виконавця органу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачеві від 18 вересня 2015 року у ВП № 46883988 підлягає до скасування.

Винесення державним виконавцем ОСОБА_6 оскаржуваної постанови є порушенням частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує, що: «державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії».

Доказом вказаної вище бездіяльності державного виконавця Шкарнеги є ухвала Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25 грудня 2015 року, відповідно до якої суд ухвалив: "Визнати постанову державного виконавця органу державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 "Про повернення виконавчого документа стягувачеві" від 18 вересня 2015 року протиправною та скасувати".

Статтею 84 КПК України встановлено, що: Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню».

Відповідно до частини 2 статті 93 КПК України: « Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшуковик) дій та негласних (розшуканих) дій. витребування та отримання від органів влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим кодексом».

У своїй заві про злочин ОСОБА_3 просив слідчого:

"В порядку досудового розслідування витребувати від Дубенського міськрайонного суду Рівненської області (вул. Данила Галицького, 22. м. Дубно, Рівненська область, 35600) та дослідити:

матеріали цивільної справи №2-46 2011 року;

матеріали цивільної справи № 1705/1074/ 2012 (провадження № 2/559/13/ 2014);

матеріали цивільної справи № 559/ 1105/ 15-ц (провадження № 2/ 559/ 549 /2015)

В порядку досудового розслідування встановити прізвище ім 'я та по батькові "понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 "

В порядку досудового розслідування встановити повну адресу "понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 "

В порядку досудового розслідування допитати вказаних в акті державного виконавця "понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В порядку досудового розслідування допитати державного виконавця ОСОБА_6 .

В порядку досудового розслідування допитати боржника ОСОБА_7 .

В порядку досудового розслідування призначити почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставити наступні питання:

Чи підпис навпроти рукописного тексту "Камлюк" акту державного виконавця від 18 вересня 2015 року виконаний понятим (понятою) ОСОБА_12 чи іншою особою.

Чи підпис навпроти рукописного тексту "Берещук" акту державного виконавця від 18 вересня 2015 року виконаний понятим (понятою) ОСОБА_13 чи іншою особою.

Чи підпис навпроти рукописного тексту "Камлюк" акту державного виконавця від 18 вересня 2015 року виконаний державним виконавцем ОСОБА_6 .

Чи підпис навпроти рукописного тексту "Берещук" акту державного виконавця від 18 вересня 2015 року виконаний державним виконавцем ОСОБА_6 ".

Проте, марно, оскільки слідчими СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , нічого зроблено не було.

Відтак, слідчий СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 :

не проводив жодних слідчих (розшукових) дій;

не витребовував та не отримував від органів влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей;

не витребовував та не отримував від органів влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та органіtauiii, службових та фізичних осіб документів;

не витребовував та не отримував від органів влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організації!, службових та фізичних осіб відомостей;

не призначав жодних експертиз;

не призначав жодних перевірок.

Таким чином, слідчий СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 не вчиняв жодних дій щодо отримання (збирання) доказів або перевірки вже отриманих доказів.

Слідчий СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 - не вчиняв жодних дій щодо отримання у передбаченому КПК України порядку фактичних даних, на підставі яких можна було би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження та підлягають доказуванню

Частиною 1 статгі 91 К1ІК України встановлено, що: « Обов`язок доказування обставин, передбачений статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та встановлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого».

Слідчий СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 не вчиняв жодних процесуальних дій щодо доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, саме - події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини) вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 55 KПК України

«1. Потерпілим у кримінальному провадженні мо.ясе бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Право та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з ним вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.»

Однак, слідчими не були дотримані процесуальні вимоги закону. ОСОБА_3 не була вручена пам`ятка про процесуальні права і обов`язки потерпілого. Його не було допитано в якості потерпілого в даному кримінальному провадженні.

Зазначене вище свідчить про те, що слідчим СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 не виконується покладений на нього, обов`язок щодо збирання, перевірки та оцінки доказів, що мають значення для кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене скаржник просить.

1. Визнати бездіяльність слідчого СВ Дубенського ВГІ ГУНП в Рівненській област і ОСОБА_5 щодо розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реестру досудових розслідувань за X" 0000966 протиправною.

Зобов`язати слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 розпочати за його повідомленням досудове розслідування у формі досудового слідства за ознаками злочину передбаченого статтею 382 КК України (не виконання судового рішення).

Зобов`язати слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , здійснити усі необхідні слідчі (розшукові) дії щодо об`єктивного, справедливого та всебічного розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000966.

Зобов`язати слідчого СВ Дубенського ВП ГУНГІ в Рівненській області ОСОБА_5

в порядку досудового розслідування витребувати від Дубенського міськрайонного суду Рівненської області (вул. Данила Галицького. 22. м. Дубно. Рівненська область. 35600) та дослідити:

матеріали цивільної справи №2-46/2011 року

матеріали цивільної справи № 1705/1074/2012 (провадження № 2/559/13/2014)

матеріали цивільної справи № 559/1105 15-ц (провадження № 2/559/549/2015)

Зобов`язати слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 в порядку досудового розслідування встановити прізвище ім`я га по батькові "понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 "

Зобов`язати слідчого СВ Дубенського B11 ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , в порядку досудового розслідування встановити повну адресу "понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 "

Зобов`язати слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , в порядку досудового розслідування допитати вказаних в акті державного виконавця "понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ".

Зобов`язати слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 в порядку досудового розслідування допитати державного виконавця ОСОБА_18 .

Зобов`язати слідчого СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 в порядку досудового розслідування допитати боржника ОСОБА_7 .

Зобов`язати слідчого СВ Дубенського ВІІ ГУІІІІ в Рівненській області ОСОБА_5 в порядку досудового розслідування призначити почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставити наступні питання:

Чи підпис навпроти рукописного тексту "Камлюк" акту державного виконавця від 18 вересня 2015 року виконаний понятим (понятою) ОСОБА_12 чи іншою особою.

Чи підпис навпроти рукописного тексту "Берещук" акту державного виконавця від 18 вересня 2015 року виконаний понятим (понятою) ОСОБА_13 чи іншою особою.

Чи підпис навпроти рукописного гексгу "Камлюк" акту державного виконавця від 18 вересня 2015 року виконаний державним виконавцем ОСОБА_6 .

Чи підпис навпроти рукописного тексту "Берещук" акту державного виконавця від 18 вересня 2015 року виконаний державним виконавцем ОСОБА_6 .

В судовому засіданні скаржник, та його представник підтримали скаргу із викладних у ній підстав. Представник скаржника наголосив, що у своїй заяві ОСОБА_3 зазначав про реєстрацію злочину за двома статтями в тому числі і за статтею 382 КК України, - невиконання судового рішення. Слідчим же сомусь внесено відомості до ЄРДР лише за однією статтею 358, а за статтею 382 розслідування на провадиться.

Представник Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області до суду не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду скарги.

Вислухавши пояснення скаржника, його представника, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Щодо питань порушених скаржником у скарзі суд зазначає наступне. Слідчий діє у межах своїх повноважень, передбачених КПК України і в межах строків проведення досудового розслідування. Проводити абсолютно всі дії, що передбачені ст.93 КПК України на думку суду слідчий не зобов`язаний, і діє з принципу достатності, щоб встановлених ним данних було достаньо для встановлення об`єктивної істини у справі.

В матеріалах скарги скаржником не надано документів про ініціювання ним якихось слідчих дій і відмову у цьому слідчим чи залишення такого клопотання ОСОБА_3 без відповіді.

Між тим відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових дій) - особою, якій відмовлено в задоволенні клопотання.

Доказів, що скаржником ініціювалось проведення зазначених у скарзі слідчий дій в матеріалах скарги не надано.

Тобто у суду немає підстав для визнання в загальному бездіяльності щодо розслідування вказаного кримінального провадження незаконною. Потрібно зазначити що відповідно до своїх процесуальних прав, в тому випадку, коли потерпілий вважає, що досудове розслідування ведеться не достатньо енергійно та повно, він не позбавлений права заявляти клопотання та ініціювати необхідні на його думку слідчі дії.

І щодо невнесення відомостей до ЄРДР, то й в цій частині на думку суду скарга є необгрунтовною.

Відповідно до змісту ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

В матеріалах скарги скаржник так само не долучає копії своєї заяви поданої до органу досудового розслідування про реєстрацію злочину передбаченого ст.382 КК України. Є лише відповідь слідчого ОСОБА_5 на заяву ОСОБА_3 від 02.11.2015 року, в якій зазначається про внесення відомостей до ЄРДР за ст.358 ч.1 КК України. Але з цієї відповіді ніяк не можна зробити висновку, про те, що ОСОБА_3 звертався з приводу реєстарції злочину передбаченого ст.382 КК України.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.214, 303, 304, 307 КПК України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ВП ГУНП в Рівненській області - відмовити за неогрутованістю скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: