УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні питання продовження запобіжного заходу обвинуваченому в кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0007911 від 01.06.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
На розгляді у Дніпровського районного суду м. Києва перебуває дане провадження.

На виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, судом на обговорення учасників кримінального провадження було поставлено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

У судовому засіданні прокурор вважав за можливе продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, враховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, характеризуючі особистість обвинуваченого дані не змінилися.

Захисник, у судовому засіданні зазначила, що вказані ризики, визначені ст. 177 КПК України, у даному випадку, відсутні, а особа обвинуваченого, виходячи з положень ст. 178 КПК України, є такою, що має стійкі соціальні зв`язки та допустиму репутацію, а тому підстави для продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження відсутні.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав думку свого захисника у повному обсязі.

Тож, суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали провадження, приходить до наступного.

Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З бази автоматизованого документообігу суду Д-3, а саме судового рішення від 02.06.2015 року слідує, що запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у сумі 24360 гривень було обрано, враховуючи наявність ризиків регламентованих ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме може переховуватися від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, впливати на потерпілого та свідків та даних про його особу, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Києва, з неповною середньою освітою, не працюючий, зареєстрований та проживаючий тимчасово за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, зокрема: 30.10.2001 року Броварським районним судом Київської області за ст.309 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 2 роки, однак на підставі постанови Деснянського районного суду від 15.04.2002 року звільнення від відбування покарання скасовано; 04.09.2003 року звільнений з Божовської ВК №16 Полтавської обл. на підставі закону України Про амністію; 08.07.2004 року Деснянським районним судом м. Києва за ст.185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, та звільнений 02.06.2005 року з Райковецької ВК № 78 Хмельницької області по відбуттю строку покарання 19.05.2008 року Деснянським районним судом м. Києва за ст.186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, та звільнений 31.08.2012 року з Білоцерківської ВК №35 Київської обл. по відбуттю строку покарання; 20.08.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, та з урахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.

В подальшому, судовим рішенням обвинуваченому запобіжний захід продовжено по 06.11.2015 року включно.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування/продовження заходів забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Однак, у даному випадку, стороною захисту, у супереч положень ст. 132 КПК України, не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики та обставини визначені п.п.1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність, а особа останнього перестала бути суспільно небезпечною.

Апріорі, виходячи з того, що слідчим суддею встановлено наявність ризиків можливості впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше правопорушення, переховуватися від суду, а на цей час, у провадженні усі свідки не допитані, потерпілий свою остаточну позицію у справі в судових дебатах не висловив, тож виходячи з того, що суд може обґрунтовувати свої висновки тільки показаннями, які він сприймав у суді особисто, можливість реального впливу обвинуваченого на останніх є триваючою, як і ризиків можливості вчинення іншого злочину та його переховування від суду враховуючи, що він раніше не одноразово судимий, та будучи 20.08.2013 року засудженим до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на 3 роки, тобто до 20.08.2016 року, але уже 01.06.2015 року останній був повідомлений слідчим Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто до закінчення терміну випробування, він правоохоронними органи знову підозрюється у вчиненні іншого злочину, що, в поєднанні з наявними у суді даними про його особу, який не одружений, не працює, неодноразово судимий, свідчить про обґрунтованість наявності таких ризиків.

Щодо ризику можливості переховування від органу досудового розслідування, то суд вважає його відсутнім, на цей час, адже провадження перебуває в суді, а не на етапі його розслідування, а слідчим суддею ризик переховування від суду встановлений не був, хоча останній дійсно був наявним на етапі розслідування справи.

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, суд, враховуючи те, що слідчим суддею було встановлено при обранні запобіжного заходу, що обвиунвачений об`єктивно підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, а його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та, на цей час, дане судове рішення слідчого судді є чинним, не піддаючи останнє сумніву та не порушуючи принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року), що є одним із основних аспектів принципу верховенства права, вважає, що у цій справі, об`єктивні обставини встановлені слідчим суддею та, на цей час, не спростовані в ході судового розгляду, враховуючи не дослідження усіх доказів з боку сторони обвинувачення та захисту, що передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), свідчать про обґрунтованість підозри обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки, на цьому етапі, підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що він міг вчинити дані правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу сторони захисту на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, у тому числі, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України.

Додаткових характеризуючих даних на обвинуваченого, які б не були відомими слідчому судді при обранні запобіжного заходу надано не було, як на момент обрання цього запобіжного заходу, так і на цей час, він має ті ж саме анкетні та характеризуючі його особистість дані.

За таких умов, суд вважає, на цьому етапі розгляду справи, висловлені, у даному судовому засіданні, доводи сторони захисту враховуючи їх обґрунтування лише усними поясненнями захисника та обвинуваченого без надання будь-яких доказів у розумінні ст. 84 КПК України сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

В свою чергу, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики, зокрема можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, впливу на потерпілого та свідків, є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож суд вважає за необхідне останній продовжити у межах двох місяців, а саме по 31.12.2015 року включно, з альтернативою внесення застави.

Керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 176-178, 183, 193-194, 196, 205, 331, 369-372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою з утриманням у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, вважати продовженим по 31 грудня 2015 року включно.

Розяснити сторонам кримінального провадження, що в силу положень ч. 7 ст. 182 КПК України:

· обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме у розмірі 24 360 гривень;

· у разі внесення застави на обвинуваченого та застоводавця покладаються права та обов`язки визначені в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 2 місяці з дня внесення застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 09 год. 01 хв. 09.11.2015 року.

С у д д я: ОСОБА_1