Провадження № 1-кп/742/186/15
Єдиний унікальний № 742/2558/15-к
ВИРОК
Іменем України
21 грудня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта вища, вдова, працюючої, раніше не судимої,

за ст. 190 ч. 1 КК України;
В С Т А Н О В И В :
Органами досудового слідства ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення в тому, що працюючи директором комунального підприємства «Прилуцька міська друкарня» з 18 вересня 2014 року в квітні 2015 року переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, шляхом обману, під час укладення договору оренди частини приміщення друкарні площею 25,34 кв.м. для здійснення підприємницької діяльності з ОСОБА_8 , під приводом відшкодування витрат на розміщення оголошення в засобах масової інформації про намір очолюваного нею, ОСОБА_7 , підприємства передати в оренду частину нерухомого майна, а саме вищезазначеного приміщення, та відшкодування витрат на оцінку даного нерухомого майна, заволоділа коштами ОСОБА_8 в сумі 1300 гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_7 винною себе не визнала повністю та пояснила суду, що в лютому 2015 року вона, з дозволу управління комунального майна Чернігівської облради вирішила здати в оренду вільні приміщення очолюваного нею підприємства, в зв`язку з чим у приватного підприємства «Експерт» замовила експертну оцінку майна, за що її підприємство провело відповідну оплату виконаних робіт. Десь наприкінці лютого на початку березня 2015 року до неї зателефонувала незнайома жінка, яка цікавилася, чи не здають вони в оренду приміщення. З даною жінкою, як пізніше з`ясувалося це була ОСОБА_8 , вони зустрілися 6 березня 2015 року, і під час зустрічі з`ясувалося, що остання не є суб`єктом підприємницької діяльності, в зв`язку з чим вона рекомендувала їй негайно оформити документи на підприємницьку діяльність та попередила, що їй необхідно буде відшкодувати підприємству понесені ним витрати на експертну оцінку майна та оголошення в засобах масової інформації, на що остання погодилася. Після цього вона, обвинувачене, надала оголошення в ЗМІ про можливу оренду приміщення, оскільки це є обов`язковою умовою при наданні приміщень в оренду, як і оцінка вартості майна, за друкування якого оплату повело їх підприємство. 6 квітня 2015 року ОСОБА_8 принесла документи на право зайняття підприємницькою діяльністю і вони домовилися про оформлення договору оренди. 15 квітня 2015 року до неї прийшла помічниця ОСОБА_8 , якій вона надала рахунок, на якій необхідно було перерахувати кошти в розмірі одномісячної орендної плати, як попередню оплату. 17 квітня 2015 року, зранку, до неї зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що згодна укласти договір і вони домовилися зустрітися після обіду. Після чого вона попередила головного бухгалтера, що сьогодні будуть внесені кошти на відшкодування витрат за експертну оцінку майна та друкування оголошення у ЗМІ. Після обіду до неї прийшла ОСОБА_8 , вони знов оглянули орендоване приміщення і вона передала ОСОБА_8 ключі від нього, та вони підписали договір. Після цього ОСОБА_8 передала їй спочатку 800 грн., а потім ще 3000 грн., з цих коштів вона взяла 1300 грн. з розрахунку оплати вартості витрат за експертну оцінку майна та друкування оголошення у ЗМІ про оренду майна, а остачу в сумі 2500 грн. повернула ОСОБА_8 , після чого остання залишила її кабінет, а буквально через кілька хвилин після цього до кабінету зайшли представники правоохоронних органів, обвинуватили її в отриманні хабара і почали проводити слідчі дії. Винною себе не визнає в повному обсязі, оскільки діяла в межах своїх повноважень і у відповідності до чинного законодавства, оскільки відшкодування орендарем понесених орендодавцем витрат передбачено чинним законодавством.
Свідок ОСОБА_9 , на час відбуття подій тимчасово виконуюча обов`язки головного бухгалтера підприємства, пояснила суду, що фактично здача в оренду вільних приміщень є одним з видів доходів їх підприємства. Оскільки на оренду одного з приміщень підприємства був лише один претендент,а саме ОСОБА_8 , то керівником підприємства були видані відповідні накази про передачу приміщення в оренду та укладення відповідного договору, а 17 квітня 2015 року обвинувачена, як керівник підприємства, попередила її, свідка, що сьогодні від ОСОБА_8 мають надійти кошти на відшкодування витрат за експертну оцінку майна та друкування оголошення у ЗМІ про оренду майна, про що вона в свою чергу попередила бухгалтера, щоб остання правильно спланувала свій час щоб прийняти кошти від орендаря, оскільки вона, бухгалтер працює на півставки на кількох посадах з метою економії коштів підприємства, в тому числі касиром підприємства. Після обіду до неї підійшов представник правоохоронних органів та повідомив, що їх керівника затримано при отриманні хабара в розмірі 4000 грн. і її запрошують в якості пойнятої для проведення слідчих дій. У винність обвинуваченої у отриманні хабара вона не вірить.
Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що вона працює бухгалтером підприємства і водночас виконує обов`язки касира та комірника. Зранку 17 квітня 2015 року її попередили, що сьогодні орендар повинен принести оплату на відшкодування витрат за експертну оцінку майна та друкування оголошення у ЗМІ про оренду майна і щоб вона правильно спланувала свій робочий час. Після обід до них зайшов якій чоловік і сказав, що їх керівницю затримали на отриманні хабара в розмірі 4000 грн., в що вона не вірить.
Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що він раніше працював директором комунального підприємства «Прилуцька міська друкарня» і саме за його рекомендацією обвинувачена була призначена новим директором. Одним з видів доходів підприємства завжди була здача в оренду вільних приміщень. При оформлені договорів оренди необхідно керуватися методикою надання послуг оренди, яка передбачає переоцінку майна, а саме цілісного майнового комплексу, кожні півроку, щоб визначити вартість одного кв. метра приміщень, що підлягає передачі в оренду, також передбачено обов`язкове надання оголошення в засобах ЗМІ про можливу передачу приміщень в оренду. Попередню оплату даних послуг проводить саме підприємство, але після укладення договору оренди орендарі, в залежності від їх кількості і орендованої площі, проводять відшкодування підприємству понесених ним витрат, а в тому випадку, якщо орендарем виявляється одна особа, то вона також проводить відшкодування в повному обсязі. В даному випадку обвинувачена діяла повністю в межах своїх повноважень і у відповідності до норм чинного законодавства.
Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він є орендарем приміщення у комунального підприємства «Прилуцька міська друкарня» вже чотири роки. При укладенні договору оренди він відшкодовував підприємству витрати, пов`язані з експертною оцінкою майна та друкуванням оголошення у ЗМІ про оренду майна, але в якій сумі він не пам`ятає.
Практично аналогічні пояснення дав і свідок ОСОБА_13 ..
Свідок ОСОБА_14 , заступник начальника управління комунального господарства Чернігівської обласної ради, повідомив суду, що обвинувачена при передачі майна в оренду діяла в межах своїх повноважень і відповідно до встановленої практики передачі майна в оренду та відповідних нормативних актів, а саме: відшкодування витрат орендарем за проведення незалежної оцінки орендованого майна передбачено «Методикою оцінки об`єктів оренди» затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 629 від 10 серпня 1995 року, а відшкодування витрат орендарем за друк оголошення в засобах СМІ про можливість оренди майна передбачено «Положенням про порядок проведення конкурсу…» затвердженого рішенням Чернігівської обласної ради від 25 березня 2011 року. Також свідок просить врахувати, що обвинувачена характеризується позитивно, і ніяких нарікань на її роботу з боку керівництва управління не має.
Аналогічні пояснення суду надав і свідок ОСОБА_15 , начальник відділення управління комунального господарства Чернігівської обласної ради.
Свідок ОСОБА_16 повідомила суду, що 17 квітня 2015 року близько 11 год. її запросили працівники міліції бути пойнятою при проведенні слідчих по врученню грошових коштів в приміщенні СДСБЕЗ Прилуцького МВ УМВС, яке розташовано по вул. Соборній 31 м. Прилуки. В її присутності було оглянуто грошові кошти в сумі 3800 грн. з яких 6 купюр по 500 грн. та 4 купюри по 200 грн., дані купюри завчасно були помічені спеціальним барвником, який світився жовтим кольором в ультрафіолетових променях, після чого дані купюри були передані ОСОБА_8 .. Пізніше, близько 14 год. 30 хв., її знову запросили бути пойнятою при проведенні слідчих дій в приміщенні Прилуцької міської друкарні, де на другому поверсі в кабінеті директора, в її присутності були вилучені кошти в сумі 1300 грн. які раніше були помічені і світилися в ультрафіолетових променях.
Аналогічні пояснення суду надала і свідок ОСОБА_17 ..
Таким чином в судовому засіданні на підставі пояснень обвинуваченої та свідків достовірно встановлено наступні обставини подій:
Обвинувачена, після отримання дозволу від управління комунального господарства Чернігівської обласної ради про передачу в оренду вільного приміщення очолюваного нею підприємства, у приватного підприємства «Експерт» замовила експертну оцінку майна, за що її підприємство провело відповідну оплату виконаних робіт. Наприкінці лютого, на початку березня 2015 року до неї зателефонувала незнайома жінка, яка цікавилася, чи не здають вони в оренду приміщення. З даною жінкою, як пізніше з`ясувалося це була ОСОБА_8 , вони зустрілися 6 березня 2015 року, і під час зустрічі з`ясувалося, що остання не є суб`єктом підприємницької діяльності, в зв`язку з чим обвинувачена рекомендувала їй негайно оформити документи на підприємницьку діяльність та попередила, що їй, орендарю, необхідно буде відшкодувати підприємству понесені ним витрати на експертну оцінку майна та оголошення в засобах масової інформації, оскільки це передбачено чинним законодавством, на що остання погодилася. Після цього обвинувачена надала оголошення в ЗМІ про можливу оренду приміщення, оскільки це є обов`язковою умовою при наданні приміщень в оренду, за друкування якого оплату повело їх підприємство. 6 квітня 2015 року ОСОБА_8 принесла документи на право зайняття підприємницькою діяльністю і вони домовилися про оформлення договору оренди, в зв`язку з чим ОСОБА_8 написала відповідну заяву на ім`я керівника підприємства, тобто обвинуваченої ( т. 1, а.с. 187 ). 14 квітня 2015 року обвинувачена, як керівник підприємства, видає наказ про передачу в оренду ОСОБА_8 частини приміщення друкарні загальною площею 25,34 кв. м. та зобов`язує відповідні служби підготувати проект договору ( т.1, а.с 176 ). ОСОБА_8 , не зважаючи на раніше досягнуті домовленості про необхідність оплати понесених друкарнею витрат за оцінку майна і друк оголошення, 15 квітня 2015 року о 7 год. ранку звернулася до правоохоронних органів з повідомленням, що керівник Прилуцької міської друкарні вимагає у неї неправомірну винагороду в сумі 3000 грн. за надання в оренду приміщення а також за підписання договору оренди приміщення з Прилуцькою міською друкарнею. В цей же день, 15 квітня 2015 року, до обвинуваченої прийшла помічниця ОСОБА_8 , якій вона надала рахунок, на якій необхідно було перерахувати кошти в розмірі одномісячної орендної плати, як попередню оплату, який ОСОБА_8 оплатила 16 квітня 2015 року в сумі 728 грн. 93 коп. ( т.1, а.с. 180-181 ). 17 квітня 2015 року, зранку, до обвинуваченої зателефонувала ОСОБА_8 і повідомила, що згодна укласти договір і вони домовилися зустрітися після обіду. Після чого обвинувачена попередила головного бухгалтера, свідка ОСОБА_9 , що сьогодні будуть внесені кошти на відшкодування витрат за експертну оцінку майна та друкування оголошення у ЗМІ, про що остання попередила касира підприємства, свідка ОСОБА_10 .. Після обіду до обвинуваченої прийшла ОСОБА_8 , вони знов оглянули орендоване приміщення і обвинувачена передала ОСОБА_8 ключі від нього. Після цього в кабінеті директора вони підписали договір оренди ( т. 1 , а.с. 188-193 ), акт прийому-передачі в оренду майна ( т. 1, а.с.194 ) та розрахунок розміру орендної плати ( т.1, а.с.195 ). Після цього ОСОБА_8 передала обвинуваченій спочатку 800 грн. а потім ще 3000 грн., з яких остання, обвинувачена, взяла 1300 грн., що відповідає вартості оплати витрат за експертну оцінку майна та друкування оголошення у ЗМІ про оренду майна, а остачу коштів в розмірі 2500 грн. повернула ОСОБА_8 , після чого остання залишила її кабінет. Через декілька хвилин до кабінету зайшли працівники міліції і почали проводити обшук під час якого вилучили 1300 грн., які вона отримала від ОСОБА_8 і не встигла передати касиру.
Заслухавши пояснення обвинуваченої та її захисників, свідків та висновок прокурора і оцінюючи отримані в судовому засіданні докази та надані сторонами письмові докази в сукупності суд приходить до висновку, що в діях обвинуваченої ОСОБА_7 відсутні будь-яки ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, тобто в її діях відсутні як подія, так і склад зазначеного правопорушення, і даний висновок суду підтверджується наступними доказами:
23 січня 2015 року обвинувачена, як керівник комунального підприємства, звернулася з листом до вищого керівництва, а саме до заступника начальника управління комунального майна Чернігівської обласної ради, про надання дозволу на передачу в оренду вільних приміщень підпорядкованого їй підприємства в кількості п`ять приміщень ( т. 1, а.с. 82 ) і направлення такого листа підтверджується записом в журналі вихідної кореспонденції ( т. 1, а.с. 208 ). Листом № 03-82 від 31 січня 2015 року управління КМ Чернігівської облради надало їй дозвіл на передачу майна в оренду ( т. 1, а.с. 83 ), в зв`язку з чим в газеті «Деснянська правда» було надруковано оголошення можливість про передачі майна в оренду ( т.1, а.с. 84 ), що є обов`язковою умовою при передачі майна в оренду, за друк якого підприємство, на підставі договору ( т. 1, а.с. 186 ), провело оплату в сумі 872 грн. ( т. 1, а.с. 184 ). У відповідності до вимог чинного законодавства та відповідних нормативних документів, а саме «Положення про порядок проведення конкурсу…» затвердженого рішенням Чернігівської обласної ради від 25 березня 2011 року, відшкодування витрат, понесених орендодавцем за друк оголошення в засобах СМІ про можливість оренди майна, передбачено за рахунок орендаря. Також в березні 2015 року обвинувачена у ПП «Експерт» замовила експертну оцінку майна підприємства для визначення вартості майна, що підлягає передачі в оренду, оскільки це також є обов`язковою умовою при передачі майна в оренду, і за виконання даних робіт, а саме звіту про оцінку майна ( т. 2 а.с. 142-206 ), їх підприємство сплатило виконавцю робіт 500 грн. ( т. 1 а.с. 177 ). ЗУ «Про оренду державного і комунального майна» і затвердженої до нього постановою № 629 від 10 серпня 1995 року Кабінету Міністрів України «Методики оцінки об`єктів оренди», п. 2 якої передбачено, що послуги з проведення незалежної оцінки об`єкта оренди оплачує орендар. Таким чином враховуючи, що орендар, ОСОБА_8 завчасно попереджалася обвинуваченою про необхідність відшкодування зазначених витрат, що в судовому засіданні не заперечувала і сама ОСОБА_8 , то суд приходить до висновку, що обвинувачена діяла в межах своїх повноважень і відповідно до вимог чинного законодавства, тобто в її діях відсутня сама подія правопорушення передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, оскільки обвинувачена отримала від ОСОБА_8 суму кошів, яка відповідає вартості понесених підприємством витрат на експертну оцінку майна та оплату вартості друку оголошення в СМІ. При цьому суд враховує, що з запропонованих ОСОБА_8 3800 грн. обвинувачена взяла лише 1300 грн., що відповідає вартості понесених підприємством витрат на оцінку майна та друк оголошення, а остачу в сумі 2500 грн. повернула ОСОБА_8 , тобто маючи реальну можливість заволодіти коштами ОСОБА_8 в сумі 2500 грн., обвинувачена не використала таку можливість, і таки її дії свідчать про те, що вона діяла виключно в межах чинного законодавства, яке регулює передачу майна в оренду. Суд також враховує, що для визначення складу злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , необхідно визначити чотири необхідних складових злочину, таких як об`єкт та об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона злочину, і відсутність хоча би однієї з даних складових визначає відсутність складу злочину. В даному випадку об`єктом злочину є чуже майно, тобто, в даному випадку, отримання коштів від певної особи, потерпілого, якого ввели в оману шляхом надання неправдивої інформації, але як вбачається з обвинувального акту потерпілого по дані справі взагалі нема, оскільки ОСОБА_8 відмовилася від статусу такого, а враховуючи, що вона передавала обвинуваченій не власні кошти, а ті, які їй надали працівники правоохоронних органів, і при цьому вона надавала їх саме як незаконну вигоду ( хабар), а не як кошти, яки отримані від неї обвинуваченою шляхом введення її, ОСОБА_8 , в оману шляхом надання неправдивої інформації про необхідність відшкодувати підприємству понесені ним витрати, оскільки про необхідність сплати таких коштів вона, ОСОБА_8 , була попереджена завчасно і погодилася на їх сплату, що в судовому засіданні підтвердила і сама ОСОБА_8 і відшкодування таких витрат дійсно передбачено чинним законодавством. При цьому суд враховує, що ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у заволодінні чужим майном шляхом обману, а обманом визначається свідомий вплив на психіку іншої особи, що полягає у наданні завідомо неправдивої інформації з метою її схилення до добровільної передачі майна, проте оскільки відшкодування понесених підприємством витрат на експертизу майна та друк оголошення за рахунок орендаря передбачено чинним законодавством і ОСОБА_8 завчасно попереджалася про це, то в діях обвинуваченої відсутні ознаки введення ОСОБА_8 в оману, тим більше, що вона взагалі не є власником майна, яке вона передала обвинуваченій. Також суд вважає, що в даному випадку відсутня і об`єктивна сторона складу злочину, оскільки обвинувачена отримала від ОСОБА_8 кошти в сумі рівнозначній вартості понесених підприємством витрат на оплату експертних робіт і друку оголошення в СМІ, відшкодування яких за рахунок орендаря передбачено чинним законодавством. Суд також вважає, що в даному випадку відсутній і суб`єкт злочину, оскільки відсутня сама подія злочину, тому що обвинувачена діяла в межах своїх повноважень і відповідно до вимог чинного законодавства. Також на думку суду відсутня і суб`єктивна сторона злочину, оскільки обвинувачена не мала умислу ввести в оману ОСОБА_8 і отримати від неї неправомірні кошти, оскільки відшкодування понесених підприємством витрат на оплату експертних робіт і друку оголошення в СМІ за рахунок орендаря передбачено чинним законодавством, а обвинувачена завчасно попереджала ОСОБА_8 про необхідність відшкодування понесених підприємством витрат, на що остання погодилася і що особисто підтвердила в судовому засіданні, та отримала від ОСОБА_8 суму, яка якраз відповідає понесеним підприємством витрат. Таким чином, оскільки відсутність хоча б однієї з чотирьох ознак складу злочину взагалі визначає відсутність складу злочину, а в даному випадку відсутні всі чотири складових злочину, то в діях обвинуваченої ОСОБА_7 окрім відсутності події злочину відсутній і сам склад злочину. Таким чином, оскільки в діях обвинуваченої ОСОБА_7 відсутні ознаки як події, так і складу злочину, то вона має бути виправдана за пред`явленим їй обвинуваченням.
Суд не може прийняти до уваги надані стороною обвинувачення докази, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, а саме вимагання обвинуваченою у заявниці неправомірної вигоди в сумі 3000 грн. якій складено о 7 год. ранку 15 квітня 2015 року згідно усної заяви ОСОБА_8 ( т. 1. а.с. 110, 111 );

- рапорту від 15 квітня 2015 року про виявлення кримінального правопорушення ( т. 1 а.с. 112 );

- протокол огляду та вручення грошових коштів від 17 квітня 2017 року з відповідними додатками ( т. 1, а.с. 115 );

- протокол освідування особи від 17 квітня 2015 року ( т. 1, а.с. 119- 121 );

- протокол обшуку від 17 квітня 2015 року з додатками ( т. 1, а.с. 122- 133 );

- протокол про визнання та приєднання до справи речових доказів ( т. 1, а.с. 137- 139 );

- висновок експерта № 555 ( х ) від 22 травня 2015 року ( т. 1 , а.с 141- 147 );

- протокол про проведення контролю за вчиненням злочину від 20 квітня 2015 року ( т.1, а.с. 148- 149 );

- протокол про результати аудіо-відеоконтролю особи від 20 квітня 2015 року ( т.1, а.с. 150 ), оскільки всі зазначені вище документи стосуються лише дій правоохоронних органів, які були направлені на виявлення правопорушення, який прямо зв`язаний з отриманням службовою особою незаконної вигоди ( хабара ), за яким ОСОБА_7 обвинувачення не пред`являлося, а тому дані документи ніяким чином не стосуються пред`явленого їй обвинувачення за ст. 190 ч. 1 КК України, в зв`язку з чим вони мають бути визнані неналежними доказами до пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення та недопустимими, як докази вчинення обвинуваченою інкримінованого їй злочину за ст. 190 ч. 1 КК України.
Суд також не може прийняти до уваги пояснення сторони обвинувачення, що доказом вини обвинуваченої є і те, що вона отримала від ОСОБА_8 не 872 грн. в відшкодування витрат на друк оголошення в ЗМІ, а лише 800 грн., та те що вона не передала отримані від останньої кошти в сумі 1300 грн. до каси підприємства, оскільки оплата коштів за друк оголошення проводилася в березні 2015 року і ОСОБА_7 могла забути точну суму оплати, що не перешкоджало в подальшому додатково виставити рахунок ОСОБА_8 на недоплачену суму вартості друку оголошення, а кошти до каси вона не встигла передати, оскільки до її кабінету через кілька хвилин після уходу ОСОБА_8 зайшли працівники правоохоронних органів, що і не дало їй змоги здати кошти в касу.
По справі грошові кошти в сумі 1300 грн. визнані речовими доказами і знаходяться на зберіганні в уповноваженому банку, то оскільки дані кошти для проведення слідчих дій були надані УДСБЕЗ УМВС в Чернігівській області, а на даний час зазначене управління ліквідовано, то кошти мають бути повернуті головному управлінню поліції в Чернігівській області.
По справі також були витрачені кошти на проведення експертизи, проте оскільки обвинувачена підлягає виправданню за пред`явленим обвинуваченням, то витрати на проведення експертизи мають бути віднесені за рахунок держави.

Керуючись ст., ст. 17, 94, 284, 368, 370 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати НЕВИНУВАТОЮ за пред`явленим обвинуваченням за ст. 190 ч. 1 КК України за відсутністю в її діях ознак події та складу злочину та ВИПРАВДАТИ за зазначеним обвинуваченням.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, не обирати.
Речові докази по справі, а саме грошові кошти ( т. 1, а.с. 137-139 ) передати головному управлінню поліції в Чернігівській області.
Втрати на проведення експертизи спеціальних хімічних речовин віднести за рахунок держави.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя: