УХВАЛА
Іменем України
27 березня 2015 року колегія суддів Приморського районного суду м. Одеси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт по кримінальному провадження за обвинуваченням: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
27.10.2014 року до провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали кримінального провадження № 30000058 від 01.07.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ознаками злочину, передбаченого ст. 187 ч.4, 115 ч.2 п.2 КК України.

24.10.2014 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 діб, до 23.11.2014 року. В процесі розгляду справи строк тримання їх під вартою неодноразово продовжувався за тими підставами, що стороною обвинувачення стало неможливим представити потерпілих та свідків, які не являлися навіть після їх судових викликів.
В судовому засіданні захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали суду клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , посилаючись на те, що вони знаходяться під вартою дуже тривалий час, доказів того, що вони безпосередньо вчинили злочин прокурором до цього часу суду не надано, як не надано було і раніше, в зв`язку з чим Приморським райсудом м.Одеси справа направлялася для проведення додаткового розслідування, яке ніяких додаткових, а і взагалі ніяких доказів їх вини не встановили, тому просили скасувати їх арешт та визначити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22-00 год. до 06-00 год., що в суді підтримали і обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

Прокурор прокуратури Приморського райсуду м.Одеси ОСОБА_6 не підтримав заявлене адвокатами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 клопотання, посилаючись на те, що обвинувачені вчинили особливо тяжкий злочин та існують ризики, що обвинувачені будуть перешкоджати кримінальному провадженню, або зникнуть від судового розгляду.

При вирішенні питання щодо заміни запобіжного заходу з тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на домашній арешт, суд, вислухавши думку усіх учасників судового процесу, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходить до висновку, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 необхідно замінити запобіжний засіб з тримання під вартою на домашній арешт, з обмеженнями згідно ч.5 ст.194 КПК України, виходячи з наступного.

Суд вважає, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для обрання у відношенні обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою частково перестали існувати і необхідність у застосуванні до обвинувачених такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, на теперішній час відсутня, а тому з урахуванням обставин кримінального правопорушення і відомостей про осіб обвинувачених, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження та можливості його судового розгляду, суд вважає за доцільне змінити раніше обраний у відношенні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжний захід із тримання їх під вартою на домашній арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Україна взяла на себе зобов`язання усунути причини порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, протоколів до неї та впровадити в українське судочинство європейські стандарти прав людини, зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Відповідно до п. 9 Постанови № 13 від 19.12.2014року Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя» суди мають враховувати, що відповідно до ст.9 Конституції України, ст. ст. 9, 409, 413, 438 КПК України неправильне застосування судом норм права, у тому числі міжнародного права, які у встановленому законом порядку визнані частиною національного законодавства, може бути підставою для скасування чи зміни судового рішення з підстави істотного порушення норм КПК.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особа обвинувачена у вчиненні злочину, завжди має бути звільнена під час провадження, якщо держава не може доказати, що є належні і достатні підстави для виправдання продовжуваного тримання під вартою (справи "Вемхофф проти Німеччини" (Wemhoff v. Germany), рішення від 27 червня 1968 року, пункт 12, Series A N 7, і "Яксі і Саргун проти Туреччини" (Yagci and Sargin v. Turkey), рішення від 8 червня 1995 року, пункт 52, Series A N 319-A).

Тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 триває три роки, шість місяців і 4 днів, що не є коротким в абсолютному вираженні. (для порівняння рішення у справі "Доронін проти України" ( 974_663 ) (Doronin v. Ukraine).

Дійсно, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пред`явлено серйозні обвинувачення і справа була дещо складною, що вплинуло на тривалість провадження. Первісними підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою з 23 вересня 2011 року було інкриміновано скоєння особливо тяжкого злочину, ризики їх зникнення та негативного впливу на хід розслідування.

Подальше тримання під вартою протягом всього періоду, що тривав понад три роки і шість місяців, здійснювалось з цієї ж підстави.

Національні судові органи в першу чергу повинні забезпечити, щоб у кожній окремій справі тримання під вартою не перевищувало розумного періоду часу. Для цього необхідно дослідити усі факти, що свідчать "за" і "проти" існування реальної небезпеки суспільному інтересу, що, належно враховуючи принцип презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях, якими вони задовольняють або відхиляють клопотання про звільнення.

З урахуванням того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вперше притягуються до кримінальної відповідальності, мають постійне місце проживання в м.Одесі, на утриманні родину, позитивно характеризуються, а також того, що прокурором не надано конкретних доказів, що останні можуть ухилитися від слідства і суду, або ухилитись від виконання процесуальних обов`язків, підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, позбавлення свободи обвинувачених у цьому випадку не є виправданим, з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, та суперечить вимогам ст.5 Європейської Конвенції та практики Європейського суду по правам людини.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 199, 331, 350, 392 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
Клопотання адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - задовольнити.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт та негайно звільнити з-під варти із залу суду.

Обрати відносноОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний засіб у вигляді домашнього арешту.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 такі обмеження та обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1. прибувати до суду із встановленою періодичністю;

2. заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби, починаючи з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня;

3. повідомляти Приморський райсуд про зміну свого місця проживання;

Обрати відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний засіб у вигляді домашнього арешту.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 , такі обмеження та обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1. прибувати до суду із встановленою періодичністю;

2. заборонити залишати житло за адресою АДРЕСА_2 у період доби, починаючи з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня;

3. повідомляти Приморський райсуд про зміну свого місця проживання;

Строк дії ухвали становить 2 (два) місяці і обчислюється з 27.03.2015 р.

Ухвала припиняє свою дію 26.05.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ст. 392 КПК України.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення обвинувачених.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

27.03.2015