Ухвала іменем україни 03 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
при секретарі ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 08 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 ,

встановила:
Вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 серпня 2015 року засуджено
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Пирятина області, з середньою освітою, одруженого, такого, що має на утриманні двоє малолітніх дітей, приватного підприємця, раніше не судимого,
- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців;
- за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Судом вирішено питання відшкодування судових витрат та долю речових доказів у справі.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 08 жовтня 2015 року вирок місцевого суду змінено: - за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України ОСОБА_9 визначено вважати засудженим на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 призначене остаточне покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробовуванням та іспитовим строком на 2 роки із покладенням відповідних обов`язків, передбачених п. п. 2,3,4 ст. 76 КК України. У решті вирок залишено без зміни.
Вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що він, 15 серпня 2014 року зірвав дикоростучі рослини коноплі на АДРЕСА_1 та переніс додому, де незаконно виготовив та зберігав вказаний наркотичний засіб вагою 32,038 грама без мети збуту.
19 вересня 2014 року, близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_9 за місцем свого проживання незаконно продав за 150 гривень ОСОБА_10 наркотичний засіб каннабіс вагою 2,262 грами, який той незаконно придбав, виготовив та зберігав при собі з метою збуту.
24 листопада 2014 року, близько 15 години, ОСОБА_9 перевіз своїм автомобілем на вул. Жовтневу м. Пирятин наркотичний засіб каннабіс вагою 1,947 грама, який незаконно придбав, виготовив та зберігав з метою збуту і незаконно його збув ОСОБА_10 за 120 грн.
У цей же день у ОСОБА_9 після збуту наркотичних засобів о 16 год. 15хв. вилучено шприц об`ємом 2 мл, із особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, вагою в сухому стані 0, 029 грама, який останній незаконно придбав, зберігав та перевозив без мети збуту.
У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженогоОСОБА_9 , просить ухвалу апеляційного суду скасувати з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Зокрема, прокурор вважає, що дії ОСОБА_9 за епізодом незаконного виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, суд невірно кваліфікував за ч. 1 ст. 309 КК України, залишивши при цьому кваліфікацію за вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки після вчинення збуту наркотичних засобів 19 вересня та 24 листопада 2014 року, він знову вчинив незаконне придбання наркотичних речовин без мети збуту.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора, засуджений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_6 просять залишити її без задоволення, а судові рішення щодо нього без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав скаргу у частині м`якості призначеного покарання, доводи засудженого та його захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів визнає їх такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, по суті не оспорюється і підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_9 засуджений за придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів, як з метою збуту, так і без нього. Під час судового слідства свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому правопорушень визнав повністю. Крім визнання ним своєї вини, винуватість ОСОБА_9 підтверджується всебічно дослідженими у відповідності до вимог ст.ст. 91,94 КПК України доказами.
Щодо неправильності кваліфікації дій винного, про що зазначається у касаційній скарзі прокурора, то колегія суддів визнає ці доводи необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції правильно кваліфікував дії особи за епізодом незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу від 15 серпня 2014 року. Такі. дії прокурором було кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК за кваліфікуючою ознакою повторності, проте суд правильно вказав у вироку, що особа вчинила перший злочин без кваліфікуючої ознаки, а тому суд в цій частині обґрунтовано перекваліфікував такі дії на ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів, без мети збуту. Дії обвинуваченого за епізодами продажу наркотичного засобу 19 вересня та 24 листопада 2014 року правильно кваліфіковано за ч. 2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, виготовлення, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно.
За епізодом придбання, зберігання та перевезення від 24 листопада 2014 року ОСОБА_9 особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, суд правильно кваліфікував дії винного за ч.2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила один із злочинів передбачених статтями 307, 308,310, 317 КК України.
Що стосується доводів прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого то вони також не ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, за змістом ст. 69 КК призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.
Апеляційний суд, змінюючи вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_9 покарання належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність, наявність на утриманні двох малолітніх дітей та дружини, що перебуває у декретній відпустці, особу винного, який злочини вчинив вперше, щиро розкаявся, має позитивні характеристики, відсутність тяжких наслідків, та визнав ці обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, та дають підстави вважати про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.
З огляду на це, висновок про застосування до засудженого ОСОБА_9 положень ст. ст. 69, 75 КК Україниє обґрунтованим.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 08 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2