Справа № 1-449/10
В И Р О К

іменем України

"12" квітня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Курило А.В.,

при секретарі Косенко О.В.,

з участю прокурора Мороз О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого вироком Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 17.02.2000 року за ст.ст. 17, 81 ч.3 з застосуванням ст.46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, штраф 200 грн., вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2006 року за ст.ст. 186 ч.2, 69 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого з місця відбування покарання 6.02.2009 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України,

встановив:

ОСОБА_1 будучи ознайомленим з постановою Бориспільського міського суду Київської області від 27 січня 2009 року про встановлення відносно нього адміністративного нагляду строком на 2 роки, та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, в період з 19 жовтня 2009 року по 22 жовтня 2009 року самовільно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, залишив місце свого проживання, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у предявленому обвинуваченні визнав повністю та показав, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2006 року він був засуджений за ст.ст. 186 ч.2, 69 КК України до 3 років позбавлення волі. 6 лютого 2009 року він звільнився з Бориспільської ВК № 119 Київської області. Відносно нього було встановлено адміністративний нагляд строком на 2 роки. Постанову суду про встановлення адміністративного нагляду йому було оголошено. По прибуттю до місця свого проживання квартири АДРЕСА_2 він став на облік в Дніпровське РУ ГУМВС України в м. Києві та регулярно ходив відмічатися до дільничного інспектора в Дніпровське РУ ГУМВС України в м. Києві. Проте, з початку жовтня 2009 року, із власних міркувань, усвідомлюючи незаконність своїх дій, він перестав зявлятись до дільничного інспектора для відмітки та самовільно змінив місце проживання.

Покази ОСОБА_1 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин злочинів, добровільності та істинності його позиції.

Інші докази по справі в судовому засіданні не досліджувались в порядку, передбаченому ст. 299 КПК України.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст.395 КК України.

Призначаючи міру покарання, суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який не працює, раніше неодноразово скоював злочини, за місцем відбування покарання характеризується посередньо.

Обставиною, яка помякшує покарання підсудного, є щире каяття у вчиненні злочинів.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 місяця арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 обчислювати з моменту затримання засудженого для направлення для відбування покарання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді підписки про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту проголошення, а засудженими у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя