АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/5239/15-к Головуючий суддя І інстанції
Провадження № 11-сс/790/42/16 Суддя доповідач ОСОБА_1
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією директора ТОВ «Ізюмтелеком» на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року задоволено клопотання прокурора Ізюмської місцевої прокуратури ОСОБА_5 .

Накладено арешт на майно, зазначене в клопотанні прокурора (а.с. 2-7), яке знаходиться у користуванні ТОВ «Ізюмтелеком» та вилучене в ході обшуків згідно протоколу обшуку від 17 грудня 2015 року.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що з управління Служби безпеки Українив Харківській області до Ізюмського ВП ГУ НП в Харківській області надійшли матеріали про те, що 13 листопада 2015 року приблизно о 10-00 год., в м. Ізюм Харківської області в ході огляду медіа-контенту провайдера програмної послуги співробітниками СБУ було виявлено незаконне використання програм, передач ТОВ «Ізюмтелеком» в порушення авторських і суміжних прав ТОВ «ТРК Трофей ТВ», в результаті чого ТОВ «ТРК Трофей ТВ» було завдано матеріальний збиток на суму 19000 грн.

26 листопада 2015 року Ізюмським ВП ГУНП в Харківській області відомості про даний злочин були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003045 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України, а саме незаконне відтворення, розповсюдження програм мовлення.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що майно, зазначене в клопотанні відповідає є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України.

На зазначену ухвалу директор ТОВ «Ізюмтелеком» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою виключити з арешту майна вилучені тюнери та 5 пультів дистанційного управління від них.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає нормам КПК України і слідчим суддею не враховано негативні наслідки спричинені арештом тюнерів.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_6 що просив задовольнити його апеляцію, прокурора що заперечував проти її задоволення та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з клопотання про арешт майна, вилучене майно вдіповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження , в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші , цінності та інші речі , набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами. Відповідно до ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України. Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ст.170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування , виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Відсутність повідомлення про підозру в кримінальному провадженні не позбавляє прокурора права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, про що йдеться в ст. 170 КПК України.

Відповідно до частин 1,2,3 ст.170 КПК України арешт на майно може бути накладений саме на предмет злочину, яким і є арештоване технічне обладнання, що було вірно встановлено слідчим суддею.

Що ж стосується, посилань в апеляції ОСОБА_6 на те, що тюнери не можуть бути речовим доказом а сума завданих збитків є необгрунтованою, то судова колегія їх вважає несуттевими, оскільки всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів, розмір шкоди, як і обгрунтованість цивільного позову, вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

За викладених обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу директора ТОВ «Ізюмтелеком» ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року щодо накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003045, вилученого під час проведення обшуків 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: