Справа № 345/2024/15-к
Провадження № 11-кп/779/431/2015
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження №0000551, 0000678, 0000711 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2015 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із вищою освітою, непрацюючого, розлученого, що має на утриманні неповнолітню дитина - ОСОБА_7 , 2010 року народження, невійськовозобов`язаного, громадянина України, раніше судимого: 09.02.2015 року вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.389 КК України КК України, та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 389 КК України - 6 (шість) місяців арешту.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання - 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.02.2015 року й остаточно призначено покарання - 1 (один) рік 6 (шість) місяців 10 (десять) днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання визнано рахувати з 11.30 год. 20.08.2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 особисте зобов`язання змінено на тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Калуського MB УМВС Івано-Франківської області, -

з участю: прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорює фактичні обставини справи та доведеність вини у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, свою незгоду висловив в частині призначення йому покарання. Просить пом`якшити йому покарання. Вважає, що суд першої інстанції не врахував те, що він визнав свою вину у вчиненому повністю, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, відшкодував завдану шкоду, а також думку потерпілої, яка просили суворо не карати.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно та ухилення від відбування громадських робіт, будучи засудженим до цього покарання. Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах: Так, ОСОБА_6 , будучи 17.04.2015 року інспектором Калуського МП МРВ КВ1 УДПтС України в Івано - Франківській області належним чином повідомлений про порядок та умови відбування покарання у вигляді двохсот годин громадський робіт, які йому призначено вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.02.2015 року, що відповідно до ст. 4 Кримінально - виконавчого кодексу України є підставою виконання і відбування покарання, та про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, без поважних причин, постійно порушуючи складені графіки роботи, систематично не з`являвся для відбування покарання у Комунальне підприємство "Житлово - експлуатаційна організація № 4" виконавчого комітету Калуської міської ради, та згідно акту перевірки умов відбування покарання за період з 20.04.2015 року до 25.06.2015 року відпрацював всього 12 годин громадських робіт, у тому числі у квітні 2015 року - 4 години, у травні 2015 року - 8 годин, а з 01 до 25 червня 2015 року не відпрацював жодної години громадських робіт, тобто, ухилився від відбування покаранню у вигляді громадських робіт.

Окрім цього, ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.02.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт, на шлях виправлення не став, і під час відбуття покарання повторно вчинив злочин проти власності.

Так, 17.05.2015 року близько 13.30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у вітальні квартири АДРЕСА_2 , діючи із корисливих спонукань та з метою таємного викрадення майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, із комп`ютерного стола викрав планшет марки «GOCLEVER QUANTUM 900», вартістю - 2 013,00 грн., який належав ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 16.06.2015 року близько о 09.30 год., ОСОБА_6 , маючи не зняту та непогашену в установлено законом порядку судимість, перебуваючи у власній квартирі АДРЕСА_3 , яку він за усною домовленістю здає в оренду ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , скориставшись відсутністю у квартирі останніх, діючи з корисливих спонукань та з метою таємного викрадення майна, із дорожньої сумки викрав цифровий фотоапарат марки "NIKON COOLPIX L24", вартістю - 1 000,00 грн., дві акумуляторні батареї марки "Sony", ємністю 2700 mAh, вартістю 100,00 грн., чохол із шкірозамінника, вартістю 40,00 грн. та карту пам`яті марки "Transend" об`ємом 4 Gb, вартістю 100,00 грн.. які належать ОСОБА_12 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 1 240,00 грн.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без задоволення, вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора з приводу поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, вирок суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

В суді першої інстанції обвинувачений свою вину у вчиненому визнав у повному обсязі, що дало право суду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справ, які ніким не оспорюються. Суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України.

Свою незгоду з вироком суду апелянт висловив в частині призначеного йому покарання.

Між тим, на думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначене в межах, встановлених у санкціях зазначених в статті Особливої частини Кримінального кодексу України з урахуванням Загальної частини цього кодексу з урахуванням ступеню тяжкості скоєного ним злочину, а саме те, що він маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, вчинив умисні злочини проти власності, враховуючи наявність двох потерпілих, розмір заподіяної шкоди, спосіб вчинення крадіжок, відсутність тяжких наслідків від вчинених правопорушень, а також особи винного, який раніше судимий за корисливий злочин проти власності, на шлях виправлення не встав, та вчинив нові злочини, задовільно характеризується за місцем мешкання, скарг на нього в КП «ЖЕО №4» не надходило, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_13 , 2010 року народження, негативно ставиться до вчиненого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відшкодував заподіяну шкоду потерпілій ОСОБА_14 .

Обставини, що пом`якшує покарання суд першої інстанції врахував повне визнання вини та щире каяття обвинуваченого, позитивну характеристику, сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, а також наявність на утриманні неповнолітньої дитини. Обставиною, що обтяжує обвинуваченому покарання суд визнав рецидив злочинів.

Посилання обвинуваченого на обставину, що пом`якшує покарання те, що потерпіли не наполягали на суворій мірі покарання, саме по собі не може бути підставою для зменшення міри покарання.

Інші вказані обвинуваченим підстави для зміни покарання, зокрема щиросердне каяття та визнання ним вини у повному обсязі тощо, були враховані судом першої інстанції при обранні виду та міри покарання.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , а також попередження нових злочинів, та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2015 року за кримінальними провадженнями №0000551, 0000678, 0000711 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4