Єдиний унікальний номер 233/4758/15-к
Номер провадження 11-кп/775/436/2015

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Артемівську в складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сновидовичі Ракитнівського району Рівненської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, який проходить військову службу на посаді командира відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначено із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 6 (шість) місяців ;

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_7 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України, за наступних обставин.

Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. З Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію», №15/2015 громадянин ОСОБА_7 був призваний у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України 16 березня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині №18 від 23 квітня 2015 року ОСОБА_9 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу" був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Разом з тим, солдат ОСОБА_9 , діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, скоїв умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

22 липня 2015 року солдат ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем служби за мобілізацією, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби о 07 год.00 хв. самовільно, без дозволу командування залишив військову частину пп НОМЕР_1 , розташовану у АДРЕСА_2 . В період часу з 22 липня 2015 року по 05 серпня 2015 року солдат ОСОБА_7 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, доглядав за батьками, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 03 год.30 хв. 05 серпня 2015 року, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця в умовах особливого періоду.

05 серпня 2015 року солдат ОСОБА_7 був повідомлений представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 про свою протиправну поведінку та припинив ухилятися від військової служби, повернувшись до місце розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Таким чином, військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 22 липня 2015 року самовільно залишив місце служби територію військової частини пп НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду та ухилявся від проходження служби до 05 серпня 2015 року, проводячи час у вказаний період на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку та призначення йому покарання у виді арешту із його відбуттям на гауптвахті на строк 4 місяці, посилаючись на те, що судом першої інстанції не були досліджені обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а саме: ОСОБА_7 пішов до лав Збройних Сил України добровольцем; залишив військову частину саме для допомоги пристарілій матері, яка має ряд тяжких хвороб. Більш того, внаслідок артеріальної гіпертензії та відсутності постійного догляді вже після винесення вироку судом першої інстанції ОСОБА_10 також отримала інсульт. Внаслідок чого, є фактично обмежено дієздатною та потребує постійного догляду. При цьому, будь-які працездатні члени сім`ї, які б мали змогу здійснювати догляд за хворою, в родині обвинуваченого відсутні. Судом першої інстанції не в повному обсязі встановлено обставини, що характеризують особу обвинуваченого.
Заслухавши доповідача, захисника і обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який прохав залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона підлягає задоволенню, а вирок суду слід змінити, за таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.4 ст.407 КК України по суті в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують.

Колегія суддів вважає правильною позицію суду першої інстанції щодо застосування при призначенні покарання ОСОБА_7 вимог ст.69 КК України з огляду на з явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Між тим заслуговують на увагу і доводи апелянта про стан здоров`я матері ОСОБА_7 , яка страждає на ряд захворювань, у зв`язку із чим періодично проходить лікування у медичному закладі. Як вбачається з відповідної довідки ОСОБА_10 проходила лікування в т.ч. з 20 по 30 липня 2015 року.

Крім того, як вбачається із службових характеристик та подяки,наданих апеляційному суду, ОСОБА_7 є досвідченим фахівцем по обслуговуванню автомобільної техніки.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне при застосуванні ст.69 КК України призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді арешту із його відбуттям на гауптвахті.

Призначене ОСОБА_7 покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Колегія суддів бере до уваги і завдання кримінального провадження, визначені ст.2 КПК України, якими є в т.ч. забезпечення швидкого,повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим , щоб кожний , хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Даних, які би свідчили, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити, призначити ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту строком на 4 місяці із відбуванням на гауптвахті.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: