Дата документу Справа № 332/1016/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1029/15 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний №332/1016/15-к
Категорія: ст. 263 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2015 року з апеляційною скаргою звернувся заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 , в якій, не оскаржуючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій, просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_7 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та направити кримінальне провадження до Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

В обґрунтування скарги апелянт послався на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення діяльності Національного антикорупційного бюро України та Національного агентства з питань запобігання корупції» від 12.02.2015 року за № 198-VIII, внесені зміни, зокрема, до ст. 52 КПК України, відповідно до яких з моменту набрання чинності вказаним Законом, тобто з 04.03.2015 року, у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, участь захисника визнано обов`язковою з моменту ініціювання укладення такої угоди.

Оскільки угоду по цьому провадженню було укладено 28.02.2015 року, тобто до набрання Законом чинності, захисник органом досудового розслідування та прокурором не залучався, проте, судовий розгляд вказаної угоди та її затвердження відбулися вже після набрання Законом чинності, однак без дотримання вимог ст. 52 КПК України зі змінами до неї, оскільки під час судового розгляду ОСОБА_7 захисника призначено не було, можливості щодо його залучення безпосередньо обвинуваченим не надано, розгляд та затвердження угоди проведено за його відсутності.

Оскаржуваним вироком затверджена угода про визнання винуватості від 28.02.2015 року, укладена між прокурором прокуратури Заводського району м. Запоріжжя ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 , та ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 ч. 1 п.п. 2-4 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та місця роботи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 589,68 грн.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

Як вказано у вироку суду, ОСОБА_7 , маючи умисел на носіння, придбання і зберігання вогнепальної зброї без передбаченого на те законом дозволу, знаходячись в підсобному приміщенні помешкання своїх батьків, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом привласнення знайденого, придбав предмет, який згідно з висновком експерта № 44-ЗТ від 26.01.2015 року, є вогнепальною зброю та відноситься до пістолетів шомпольного типу калібру 4,3 мм, придатний для виробництва пострілу та виготовлений саморобним способом, після чого переніс його до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав вказаний пістолет, без передбаченого законом дозволу, до 10.01.2015 року.

Вказані дії ОСОБА_7 органами досудового розслідування кваліфіковані за ст. 263 ч. 1 КК України, як носіння, придбання і зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого на законом дозволу.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора, який підтримав скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти апеляційної скарги, але думку щодо прийняття остаточного рішення по провадженню залишив на розсуд суду, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджено сторонами угоди та затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода не може бути укладена

Згідно з вимогами п. 9 ст. 52 КПК України в редакції від 12.02.2015 року обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості з моменту ініціювання укладення такої угоди.

Згідно з матеріалами провадження укладення угоди між прокурором та підозрюваним ОСОБА_7 про визнання ним винуватості у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, було ініційовано 28.02.2015 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення діяльності Національного антикорупційного бюро України та Національного агентства з питань запобігання корупції» від 12.02.2015 року, який набрав чинності 04.03.2015 року, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що участь захисника при судовому розгляді провадження щодо ОСОБА_7 , не є обов`язковою.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України прокурор не вправі оскаржувати вирок суду першої інстанції на підставіугоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості за підстав, зазначених в апеляційній скарзі.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування вироку щодо ОСОБА_7 відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

ВирокЗаводського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3