Ухвала
іменем України 15 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 29 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 листопада 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000317,

встановила :

вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 29 вересня 2015 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України на 4 місяці арешту.
Вирішені питання про речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 листопада 2015 року вирок залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він 12 серпня 2015 року приблизно о 1 годині, на автомобілі «Форд Кур`єр» державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхав до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав автомобільний причеп марки «Лідер» державний номерний знак НОМЕР_2 , чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 4125 гривень.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ставить питання про зміну постановлених судових рішень та пом`якшення призначеного покарання на виправні роботи або штраф. Вказує, що відшкодував завдані збитки потерпілому, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Вважає, що суд призначив суворе покарання, не врахував щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику з місця проживання, відсутність претензій з боку потерпілого.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Як убачається з касаційної скарги, доведеність винності ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 185 КК України, засудженим у касаційному порядку не оспорюються.
Що стосується доводів засудженого про суворість призначеного покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вказаних вимог закону судом дотримано.
Суд з достатньою повнотою врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Обґрунтовано визнано судом та взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та не встановлено тих, що його обтяжують.
Правильно, з урахуванням вимог ст. ст. 65 КК України, ОСОБА_4 призначено і покарання, яке буде необхіднім і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових правопорушень.

Доводи засудженого про можливість призначення іншого більш м`якого покарання у виді виправних робіт чи штрафу є неспроможними.
Відповідно до ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого.
Згідно з статтею 53 КК України, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і межах, встановлених в Особливій частині цього Кодексу. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного.
З доданих копій судових рішень убачається, що ОСОБА_4 не працює, доходів не має, а тому покарання у виді виправних робіт чи штрафу призначено бути не може.
Доводи апеляції ОСОБА_4 про суворість призначеного покарання, які аналогічні доводам касації засудженого, належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано обґрунтовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Колегія суддів погоджується з судовими рішеннями, призначене ОСОБА_4 покарання є справедливим, сприятиме його виправленню і перевихованню, попередженню вчинення ним нових злочинів.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі засудженого не наведено.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою засудженого на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 29 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 листопада 2015 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3