11-кп/775/390/2015(м)
265/4086/15-к

Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 25.05.2015р. близько 16.00год., знаходячись на перехресті вулиць Ломізова та Азовстальської в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя, повторно, незаконно придбав у малознайомого хлопця на ім`я ОСОБА_8 (анкетні дані встановити в ході досудового слідства не виявилось можливим), медичний шприц проградуйований на 2 мл, в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, який він став незаконно зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту.
В той же день о 17.00год., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 2 по бульвару Комсомольський в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя, був зупинений працівниками міліції та доставлений в УПМ № 17, де з 17.30год. до 17.40год. в ході проведення його особистого огляду працівниками міліції в присутності двох понятих, в правій кишені верхнього одягу було виявлено та вилучено шприц медичний проградуйований на 2 мл., з рідиною масою 1,472 грам, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,084 грама, який ОСОБА_7 повторно, незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.
Не погодившись з судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити йому покарання з застосуванням вимог ст.ст. 66,69,75,76 КК України, не пов`язане з позбавленням волі.
Апелянт вважає, що при призначенні покарання суд не взяв до уваги його щире каяття, повне визнання ним своєї провини та звертає увагу, що він позитивно характеризується за місцем проживання, знаходиться на обліку в центрі зайнятості, добровільно пройшов лікування від наркоманії з 23.06.2015р. по 22.07.2015р., проживає з матір`ю, 1939 року народження, яка хворіє та потребує постійного догляду. Крім того, при проведенні досудового розслідування і судового слідства не були встановлені обставини, які обтяжують покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив вирок суду скасувати; прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , дав належну юридичну оцінку його діям і у відповідності із вимогами норм КК України кваліфікував його дії за ч.2 ст. 309 КК України.
Фактичні обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, доведеність його провини й кваліфікація злочинних дій, які не оспорюють, в апеляційному порядку не перевіряються.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про призначення йому занадто суворого покарання, то колегія суддів не може з ними погодитися.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, з наступними змінами, вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, суди зобов`язані дотримуватися загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; приймати до уваги ступінь тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про особу винних та обставини справи, що обтяжують чи пом`якшують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначив відповідно до загальних правил призначення покарання, у мінімальних межах санкції частини відповідної статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про призначення ОСОБА_7 покарання та його розміру, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, наявність непогашених та не знятих судимостей, обставини які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин.
Колегія суддів не вбачає, як підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж призначив суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 69 КК України, так і підстав для звільнення його від відбування покарання згідно зі ст.75 КК України з випробуванням, оскільки судом першої інстанції вірно та обґрунтовано визначено обвинуваченому вид та розмір покарання в його мінімальному розмірі, з урахуванням усіх тих пом`якшуючих обставин, які обвинувачений зазначає в апеляційній скарзі.
Стосовно наявності у ОСОБА_7 матері, 1939 року народження, яка хворіє та потребує постійного догляду та стороннього допомоги, то колегія судів не вважає ці обставини достатніми для застосування до обвинуваченого вимог ст. 69 або ст.75 КК України, для пом`якшення призначеного йому покарання, оскільки як встановлено судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, обвинувачений будучи раніше неодноразово судимим за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, після звільнення з місць позбавлення волі, через невеликий проміжок часу знов вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним оборотом наркотичних засобів, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, а наявність у нього матері похилого віку не стало йому на заваді у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить апеляційних підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та пом`якшення йому призначеного покарання, судом першої інстанції винесено законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05.08.2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4