03.02.2010 1-28/2010
ВИРОК

Іменем України

03 лютого 2010 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальну справу про

обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Дамбаровського ратну, Оренбурзької області, Російської Федерації, росіянина, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, тимчасово не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області № 4/2-251 від 29.03.1996 року ОСОБА_1 зобовязаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 21.03.1996 року і до досягнення повноліття дитини.

Рішення суду не виконується з 01.12.2006 року по 25.03.2009 року.

Заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів складає 8978,66 грн.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 повністю визнав себе винним у вчиненні злісного ухиленні від сплати встановлених рішення суду коштів на утримання дітей (аліментів) і відмовився від дачі показів з приводу обставин вчинення злочину.

Оскільки підсудний повністю визнав себе винним у скоєнні злочину і не оспорює фактичних обставин справи, докази за згодою учасників судового розгляду в судовому засіданні не досліджувалися.

Дії підсудного по злісному ухиленню від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України.

Крім особистого визнання підсудним своєї вини його винність у скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджується матеріалами кримінальної справи.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності і взаємозвязку, суд вважає доведеним обвинувачення ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 164 КК України.

При призначенні підсудному міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які сприяли вчиненню злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1, суд не вбачає.

Обсташмами, що помякшують покарання, суд визнає щире каяття підсудного, тяжке матеріальне становище.

Зважаючи на те, ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому, суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудного без ізоляції його від суспільства та відбування покарання і вважає за доцільне звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 - визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання , якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1 такі обовязки:

- періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміні місця проживання;

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до набрання вироком чинності залишити підписку про невиїзд.

Вирок протягом 15 днів з моменту його проголошення може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області шляхом подані апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя С.М. Заріцький