Справа № 298/670/15-к
Номер провадження 1-кп/298/61/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року смт. Великий Березний
Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Стужиця, Великоберезнянського району, мешканки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючої, проживаючої у фактичних шлюбних відносинах, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, громадянки України, раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 190 ч.1, 190 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 17 січня 2014 року умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, підробила офіційний документ, а саме заяву № 171 від 17.01.2014 року Про призначення усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністрества праці та соціальної політики України № 96 від 22.02.2012 року, в яку внесла неправдиву інформацію, приховавши шляхом замовчування, що вона проживає з особою від якої народила дитину, з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство і виховувала дитину, хоча, як було встановлено при перевірці соціальними працівниками, фактично з самого народження сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала з батьком цієї дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , тобто проживала у фактичних шлюбних відносинах. Дану заяву ОСОБА_4 завірила власним підписом та подала до Управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА і на підставі цієї заяви їй в подальшому нараховувалися бюджетні кошти у вигляді державної допомоги одинокій матері на дітей.

Таким чином, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 умисно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману незаконного отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, 17 січня 2014 року використала підроблений офіційний документ, а саме подала вищезазначену завідомо підроблену заяву

№ 171 від 17.01.2014 року до Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації і в такий спосіб, в порушення абзацу 4 ст. 18-1 Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми, незаконно отримала державні кошти державну соціальну допомогу одинокій матері на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 4 458,24 грн., тим самим спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА матеріальні збитки на вказану суму.

Згідно абзацу 4 ст. 18-1 Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має.

Крім того, ОСОБА_4 27 лютого 2015 року умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, підробила офіційний документ, а саме заяву № 273 від 27.02.2015 року Про призначення усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністрества праці та соціальної політики України № 96 від 22.02.2012 року, в яку внесла неправдиву інформацію, приховавши шляхом замовчування, що вона проживає з особою від якої народила дитину, з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство і виховувала дитину, хоча, як було встановлено при перевірці соціальними працівниками, фактично з самого народження сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала з батьком цієї дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , тобто проживала у фактичних шлюбних відносинах. Дану заяву ОСОБА_4 завірила власним підписом та подала до Управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА і на підставі цієї заяви їй в подальшому нараховувалися бюджетні кошти у вигляді державної допомоги одинокій матері на дітей.

Таким чином, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 умисно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману незаконного отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, 27 лютого 2015 року використала підроблений офіційний документ, а саме повторно подала вищезазначену завідомо підроблену заяву № 273 від 27.02.2015 року до Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації і в такий спосіб, в порушення абзацу 4 ст. 18-1 Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми, незаконно отримала державні кошти державну соціальну допомогу одинокій матері на дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в сумі 3 343,68 грн., тим самим спричинила державі в особі Управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА матеріальні збитки на вказану суму. Всього сума матеріальних збитків становить: 7 801,92 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 190 ч.1, 190 ч.2 КК України, визнала повністю та підтвердила обставини вчинених нею кримінальних правопорушень, вказані в обвинувальному акті. Зокрема пояснила, що дійсно 17 січня 2014 року та 27 лютого 2015 року, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, підробила заяви встановленого зразка, приховавши в ній інформацію про фактичне проживання з батьком своїх дітей без реєстрації шлюбу, які в подальшому використала, тобто подала до Управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА. На підставі цих заяв отримала державну соціальну допомогу одинокій матері на дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в сумі 7 801,92 грн. У вчиненому щиро розкаялася.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона та інші учасники судового провадження не піддавали сумніву фактичні обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності їх позиції. У зв`язку з чим, згідно положень ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої ОСОБА_4 . При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена, а її дії кваліфікує: за ч.1 ст. 358 КК України підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем; за ч.4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа; за ч.1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); ч.3 ст. 358 КК України підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, вчинене повторно; ч.2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій згідно ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
На підставі викладеного, виходячи із вказаних вимог закону, з урахуванням особи винної, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судима, а також приймаючи до уваги відсутність обставин, що обтяжують їй покарання, та наявність обставини, що його пом`якшує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкцій обвинувачення з застосуванням ст. 70 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, у даному кримінальному провадженні в ході досудового розслідування потерпіла сторона Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації заявило цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 7 801,92 грн. у відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями матеріальної шкоди, яка стверджується відповідною довідкою Управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА про нарахування та виплату державної соціальної допомоги ОСОБА_4 на її неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 326 КПК України, якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадків, встановлених цією статтею. Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов.

07 вересня 2015 року до суду надійшло клопотання в.о.начальника Управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА, в якому він клопоче про розгляд цивільного позову без участі їх представника, при цьому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
За наведеного, суд приходить до висновку, що цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання речового доказу вирішуватиметься в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 190 ч.1, 190 ч.2 КК України, та призначити їй покарання:
за ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;
за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;
за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;
за ч.3 ст. 358 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;
за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;
за ч.2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом встановленого іспитового строку терміном в 1 (один) рік не вчинить нового злочину.
На підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 на користь Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації 7 801 (сім тисяч вісімсот одну) грн. 92 коп. завданої матеріальної шкоди.
Речові докази: заяви «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг» зберігати у матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, через цей суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: