Справа № 132/2680/15-к
Провадження №11-кп/772/37/2016 Категорія: крим. Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2016 рокум. Вінниця
Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2015 року, яким
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець
с. Іванів Калинівського району житель
АДРЕСА_1 , громадянин України,
не одружений, не працюючий, раніше
двічі судимий, останній раз 24.12.2012 року
Калинівським районним судом Вінницької області
за ст.ст.185 ч.1 ,185 ч.3, 70 КК України
до 3-х років позбавлення волі; звільнений від покарання
18.06.2014 року, згідно ст.2 Закону України «Про амністію
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених п.п. 2,3, ч. 1 ст. 76 КК України, що зазначені у вироку.
Згідно вироку ОСОБА_8 20.08.2015 року біля 05 години ранку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на крадіжку чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом зламу металевого ролету, через незачинене вікно проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_10 , звідки таємно здійснив крадіжку грошових коштів в сумі 569 гривень. Коли ОСОБА_8 вилазив з магазину, то був викритий продавцем вказаного магазину ОСОБА_11 , яка намагалась його затримати, однак ОСОБА_8 з місця злочину втік, а згодом був затриманий з викраденими грошима працівниками міліції.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_9 , неоспорюючи висновків суду щодо обставин скоєного, юридичної кваліфікації та доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненому, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Посилається на те, що суд першої інстанції, призначаючи покарання винному не врахував ступінь тяжкості вчиненого ним умисного корисливого злочину який відноситься до категорії тяжких злочинів, що ОСОБА_8 є особою кримінальної спрямованості, оскільки раніше був неодноразово судимий, відбував покарання за подібні корисливі злочини в місцях позбавлення волі, був звільнений у 2014 році від покарання на підставі акту Амністії, а тому призначене йому покарання з випробуванням є надмірно м`яким, несправедливим та суперечить загальним засадам і принципам призначення покарання. Тому, прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 5-ти років позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, виступи в дебатах: прокурора ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 повністю підтримав і просив задовольнити, захисника адвоката ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, були згодні з вироком і просили залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Фактичні обставини, юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст.186 КК України та доведеність його вини у скоєному в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються. Судовий розгляд кримінального провадження проведений судом першої інстанції у спрощеному порядку, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Разом з тим, при призначенні покарання, судом першої інстанції не дотримано положень ст.65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання», відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначивши винному покарання в межах санкції ч.3 ст.186 КК України із застосуванням ст. ст.75, 76 КК України, суд своє рішення мотивував тим, що обвинувачений у скоєному щиро покаявся, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, добровільно відшкодував шкоду, а також думку потерпілого щодо призначення йому не суворої міри покарання.
На думку колегії суддів, наведені обставини суд першої інстанції хоча і взяв до уваги, призначивши покарання з випробуванням, проте, разом із особою винного та тяжкістю скоєного ним кримінального правопорушення, недостатньо врахував.
Як вбачається з дослідженої апеляційним судом довідки ІЦ УМВС України у Вінницький області про судимість ОСОБА_8 , він раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз був засуджений Калинівським районним судом Вінницької області 24.12.2012 року за ст. ст. 185 ч.1, 185 ч.3, 70 КК України до 3-х років позбавлення волі; звільнений з Літинської ВК-123 18.06.2014 року на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» ( а.с.21).
Тяжкість та суспільна небезпека скоєного, особа винного, який будучи раніше двічі судимим за крадіжки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став; будучи звільненим з місць позбавлення волі на підставі Акту амністії, його гуманної мети та переваг не оцінив, знов став на шлях скоєння злочинів та, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив новий умисний тяжкий корисливий злочин, свідчать про неусвідомлення ОСОБА_8 своєї провини та його не бажання ставати на шлях виправлення.
Враховуючи наведене, думку прокурора, який вважав неможливим досягнення мети виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, колегія суддів переконана в тому, що застосування у вироку судом першої інстанції до ОСОБА_8 положень ст.ст. 75, 76 КК України є явно необґрунтованим та недоцільним внаслідок м`якості призначеного йому покарання.
Необхідним і достатнім покаранням для обвинуваченого в даному випадку колегія суддів вважає саме покарання у виді позбавлення його волі в межах санкції ч.3 ст.186 КК України, а тому вирок районного суду в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 09 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_8 , в частині призначення покарання, - скасувати.
Визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання.
В іншій частині вирок - залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
З оригіналом вірно: