Справа №11-255/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року травня 06 дня. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Лугового М.Г.

суддів Матуса В.В., Забари І.К.

з участю прокурора Кононової Л.Ф.

захисника ОСОБА_2

засуджених ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_5, захисника ОСОБА_2, прокурора Петренка В.І., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 березня 2010 року, яким

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м.

Суми, раніше не судимий, -

засуджений за ст. ст. 15 ч. 2, 186 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, за ст. 187 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець м.

Суми, раніше судимий:

1) 13 листопада 1996 року за ч. 2 ст. 141 КК

України з застосуванням ст. 46-1 КК України до

позбавлення волі на строк 2 роки, з відстрочкою

виконання вироку на 1 рік;

2) 20 січня 1998 року за ст. ст. 117 ч. З, 206 ч. 2, 123 ч. 1 КК України з застосуванням ст. ст. 42, 43 КК України (1960 р.) до позбавлення волі на строк 7 років. 30 липня 2004 року звільнений на невідбутий строк 2 роки 1 місяць 7 днів;

3) 17 квітня 2008 року за ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, покарання не

відбував;

засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 7 років, з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, з конфіскацією майна.

Постановлено стягнути на користь держави за проведення експертиз з ОСОБА_3 488 грн. 28 коп. та з ОСОБА_4 0.0. 75 грн. 12 коп.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_3 та ОСОБА_4 0.0. визнані винними та засуджені за вчинення злочинів за наступних обставин.

2 липня 2009 року близько 3 години, ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, на автомобільній стоянці біля будинку № 43/2 по проспекту М. Лушпи в м. Суми, шляхом пошкодження замку дверей, з салону автомобіля ЗАЗ 110206, таємно викрав автомагнітолу «80ЬІУ ХК.-С 553 8Р» вартістю 100 грн., яка належить ОСОБА_6 Помітивши протиправні дії ОСОБА_3, ОСОБА_7, що проходив біля вказаного автомобіля, почав його наздоганяти з метою затримання, ОСОБА_3, усвідомлюючи що його протиправні дії з таємних переросли у відкриті почав тікати, але згодом викинув викрадену ним автомагнітолу, не довівши свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками міліції.

16 липня 2009 року в період з 1 години ЗО хвилин до 2 години ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, проходивши повз будинку № 37 по вул. Новомістенська в м. Суми, діючи за попередньою змовою, з метою заволодіння майном напали на ОСОБА_5, збивши його з ніг та, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, ОСОБА_4 зробив захват рукою за шию ОСОБА_5 і почав його душити, а ОСОБА_3 наносив удари ногами по тулубу потерпілого, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження. Коли ОСОБА_5 практично перестав чинити опір, ОСОБА_4 зірвав з поясу штанів потерпілого мобільний телефон „Нокіа 6021" в чохлі з підключенням до мережі мобільного зв'язку „Лайф" з грошима на рахунку, всього заволодівши майном на загальну суму 218 гривень.

На вирок суду надійшли апеляції:

- засуджений ОСОБА_3, вказує, що його вина у вчиненні інкримінованих злочинів взагалі не доведена, а оцінка доказів судом першої інстанції є упередженою та

однобічною. Просить вирок суду скасувати, кримінальну справу закрити або перекваліфікувати його дії зі ст. 187 ч. 2 КК України на ст. 296 ч. 2 КК України.

- потерпілий ОСОБА_5 вважає, що вчинені протиправні діяння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 містять ознаки злочину, передбаченого ст. 185 КК України. Зазначає, що його ніхто не душив, а телефон міг відірватися під час сутички із засудженими. Просить вирок суду змінити, призначивши засудженим більш м'яке покарання.

- захисник ОСОБА_2 зазначає, що дії засуджених по епізоду злочину відносно ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст. 296 та 186 КК України. Обвинувачення за ст. 187 КК України грунтується на суперечливих показаннях потерпілого і свідка ОСОБА_8 Просить вирок суду змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_4 зі ст. 187 ч. 2 КК України на ст. 296 ч. 2 та 185 КК України , пом'якшивши призначене покарання.

- прокурор Петренко В.І., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи по епізоду розбійного нападу. Крім того, органами досудового слідства в основу обвинувачення покладені лише

покази потерпілого, які він постійно змінював, і яким суд першої інстанції не дав ніякої оцінки.

- засуджений ОСОБА_4 вказує, що в його діях по епізоду розбійного нападу на ОСОБА_5 вбачаються ознаки злочинів, передбачених ст. ст. 296, 185 КК України. Просить вирок суду змінити, застосувавши кримінальний закон про менш тяжкий злочин, пом'якшивши призначене покарання.

Заслухавши доповідача, засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4, захисника ОСОБА_4 на підтримку поданих апеляцій та апеляції потерпілого, прокурора на підтримку поданої апеляції, та заперечення проти задоволення апеляцій засуджених, захисника і потерпілого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Викладені у вироку висновки суду щодо доведеності вини засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 0.0. у вчинені розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_5 та замаху ОСОБА_3 на відкрите заволодіння майном ОСОБА_6 0.0. підтверджуються зібраними у справі та перевіреними в суді доказами, яким дано належну оцінку у вироку.

Доводи апеляцій засуджених і захисника про неповноту та однобічність досудового і судового слідства, а також про непричетність ОСОБА_3 і ОСОБА_4 0.0. до розбійного нападу і заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Зокрема, сам ОСОБА_4, показав що перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння напав на потерпілого безпричинно, і в процесі боротьби почав здавлювати шию ОСОБА_5 Підтвердив, що під час боротьби зачепив мобільний телефон потерпілого, який потім знайшов на дорозі і повернув ОСОБА_5 До них підбіг ОСОБА_9, але що робив останній не бачив.

ОСОБА_9 підтвердив, що дійсно 16.07.2009 року близько 1 години 30 хвилин між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відбулася бійка, в ході якої ОСОБА_4 повис позаду потерпілого та зробив захват за шию. Мобільним телефоном не заволодівали змови на напад на потерпілого не було. В ході досудового слідства обмовив ОСОБА_4 До викрадення магнітоли з автомобілю непричетний.

Показання засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про непричетність до побиття потерпілого та заволодіння його телефоном за попередньою змовою між собою спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_5, який в судовому засіданні підтвердив, що близько 01 години ЗО хвилин 16.07.2009 року на нього напали двоє невідомих. Від удару він втратив рівновагу і впав. При цьому один з нападників ОСОБА_4 почав стискувати шию, зробивши захват рукою, від чого він почав задихатися, а ОСОБА_3 почав наносити удари ногою в живіт. Коли прибіг син, то нападники почали тікати. Потім підійшов ОСОБА_4 0.0. і повідомив де його мобільний телефон.

В обгрунтування винності засуджених у нападі на ОСОБА_5 в ніч 16.07.2009 року суд цілком правомірно послався на показання потерпілого в .ході досудового слідства.

Так, допитаний в ході досудового слідства ОСОБА_5 показав, що один з нападників тримав його, здавлюючи шию, а коли його били ногами, один з нападників зірвав з поясного ременю мобільний телефон. Коли він пішов за одним з нападників, мобільний телефон йому повернули.

В ході досудового слідства ОСОБА_5 показав хто і яким чином заподіяли йому тілесні ушкодження. Підтвердив в ході обстановки і обставин події, вказуючи, що саме ОСОБА_4 з поясу брюк зірвав мобільний телефон.

Достовірність показань ОСОБА_5 в ході досудового слідства стверджуються висновками судово-медичних експертиз, з яких вбачається, що у потерпілого виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливом в області нижньої щелепи зліва, гематоми в області першого пальця правої кісті. Характер і локалізація ушкоджень у потерпілого відповідають механізму їх утворення, продемонстрованому під час відтворення обстановки і обставин події.

Свідок ОСОБА_10 показав, що в ніч 16.07.2009 року бачив, як ОСОБА_4 душив батька, обхвативши руками за шию, а ОСОБА_3 наносив ОСОБА_5 удари. Потім до батька повертався ОСОБА_4, який запропонував повернути майно без участі працівників міліції. В подальшому підтвердив свої показання в ході очних ставок із ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Суд ретельно проаналізував показання потерпілого ОСОБА_5 і обґрунтовано поклав в основу вироку його показання в ході досудового слідства, вважаючи їх достовірними, які об'єктивно стверджуються іншими дослідженими доказами по справі.

Отже, не заслуговують на увагу доводи апеляції прокурора про те, що органами досудового слідства в основу обвинувачення покладені лише покази потерпілого, які він постійно змінював, і яким суд першої інстанції не дав ніякої оцінки, а по епізоду розбійного нападу висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляції потерпілого, захисника і засудженого ОСОБА_4 про необхідність перекваліфікації дії засуджених зі ст. 187 ч. 2 КК України на ст. 296 КК України та ст. 185 КК України по факту заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5

Як встановлено судом у вироку, і стверджується дослідженими доказами, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 фактично за попередньою змовою вчинили напад заволодівши мобільним телефоном потерпілого, при цьому застосував насильство, що є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, здавлюючи шию останнього. При цьому характер нападу свідчить про узгодженість дій засуджених відносно потерпілого.

Проаналізувавши показання засуджених, суд критично поставився до них, розцінивши це як тактику захисту, з метою уникнути відповідальності за вчинений злочин, з чим погоджується колегія суддів.

Не заслуговують на увагу доводи апеляції ОСОБА_3 про його непричетність до вчинених злочинів.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_6 в ході досудового слідства вбачається, що 02.07.2009 року шляхом злому дверцят з належного їй автомобіля ЗАЗ 110206 була викрадена автомагнітола.

Показання потерпілої підтверджені показаннями свідка ОСОБА_7, який показав, що в ніч 02.07.2009 року з автомобіля «Таврія» вискочив невідомий, в руках у якого була магнітола. Почавши його переслідування, побачив, як незнайомий викинув магнітолу.

Показання свідка ОСОБА_7 об'єктивно стверджуються показаннями свідка ОСОБА_11, який знаходився на патрулюванні по охороні громадського порядку в районі зупинки «Берізка» по пр. Лушпи в м. Суми, де побачив, як чоловік, якого переслідувала інша людина, викинув предмет. Вони його затримали і це оказався ОСОБА_3 Інша особа ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_3 викрав з автомобіля магнітолу.

Вказані показання підтвердив свідок ОСОБА_12 і ОСОБА_13

Показання потерпілої і свідків стверджуються протколом огляду місця події, згідно з яким в салоні автомобіля НОМЕР_1 була відсутня автомагнітола та водійські дверцята не зачинені. Вилучені сліди пальців рук, які згідно з висновком судово-дактилоскопічної експертизи залишені великим пальцем лівої руки ОСОБА_3

Отже, вірно встановивши обставини справи, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_3 за ст. ст. 15 ч. 2, 186 ч. 1, 187 ч. 2 КК України, ОСОБА_4 за ст. 187 ч. 2 КК України.

Покарання засудженим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про особи винних. З урахуванням пом'якшуючих відповідальність обставин, суд призначив покарання, яке відповідає вимогам закону, тобто є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 і ОСОБА_4, та попередження вчинення ними нових злочинів, тому воно є обґрунтованим і справедливим.

Вважати, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчинених злочинів підстав немає, отже немає й підстав для задоволення апеляцій засуджених, потерпілого і захисника в цій частині.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 362, 377 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 березня 2010 року відносно ОСОБА_3 та Дев' яткіна ОСОБА_14 залишити без зміни, а їх апеляції та апеляції потерпілого ОСОБА_5, захисника ОСОБА_2, прокурора Петренка В.І., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_1 ОСОБА_16