Крижопільський районний суд Вінницької області
1-кп/134/22/2016
Справа № 142/50/16-к
УХВАЛА
Іменем України
23 лютого 2016 року Крижопільский районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника обвинуваченого ОСОБА_4

та захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Крижополі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000209 від 01.09.2015 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п. Обход, Уренського району Горьківської області Російської Федерації, громадянина України, освіта базова загальна середня, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 296 ч. 4, 345 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В лютому 2016 року до Крижопільського районного суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000209.

Клопотання обґрунтоване тим, що 01.09.2015 року близько 08 години на залізничній станції Рудниця Одеської залізниці ОСОБА_6 , перебуваючи в неохайному, забрудненому одязі та із оголеним торсом, безпричинно та безпідставно, з хуліганських спонукань, порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства і суспільних відносин, зневажаючи встановлені в суспільстві правила поведінки, усвідомлюючи, що діє протиправно та бажаючи діяти саме так, з особливою зухвалістю, що виразилась в його буйних діях, поєднаних з насильством, на протязі тривалого часу чіплявся до людей, кидав камінням в людей, приміщення, а також у проїжджаючі потяги. Тоді ОСОБА_7 зайшов до бесідки, розташованої біля магазину «Люкс», де знайшов кухонного ножа, якого забрав та примотавши його собі до кисті правої руки ременем, грубо порушуючи громадський порядок, із мотивів явної неповаги до суспільства, продовжив чіплятися до пасажирів, що очікували потяг, погрожував їм спричиненням тілесних ушкоджень із застосуванням ножа, якого заздалегідь заготовив для нанесення тілесних ушкоджень, бігав за людьми.

Дії ОСОБА_6 були помічені Рудницьким селищним головою ОСОБА_8 , який зробив йому зауваження та попросив підійти до нього, так як бачив, що той направляється в сторону сільської школи, щоб не допустити його появи перед дітьми. Однак, ОСОБА_6 на його прохання не реагував та розвернувшись пішов у зворотному напрямку вздовж залізничних колій. При цьому продовжував виражатись в адресу людей нецензурною лайкою, погрожуючи застосуванням ножа, якого не випускав із руки.

В цей час до місця його перебування прибули працівники Піщанського РВ УМВС України у Вінницькій області, які теж зробили йому зауваження та просили викинути із рук ніж. ОСОБА_6 на їх прохання не реагував та почав тікати від працівників міліції. При цьому, збігаючи із залізничних колій, він побачив ОСОБА_9 , що проїжджав мопедом по дорозі, що проходить вздовж залізниці та продовжуючи грубо порушувати громадський порядок, тримаючи у руках ніж, з мотивів явної неповаги до суспільства, побіг в його сторону із погрозами про нанесення тілесних ушкоджень. Вказані погрози налякали ОСОБА_9 та він був вимушений кинути свого мопеда і тікати. В свою чергу ОСОБА_6 продовжував його наздоганяти та погрожувати йому вбивством. Однак, переконавшись, що той від нього втік, зупинився та із погрозами про заподіяння тілесних ушкоджень направився на зустріч працівникам міліції, що перебували у форменому одязі.

Працівниками міліції було зроблено зауваження ОСОБА_6 та висунуто вимогу про необхідність викинути із рук ножа. ОСОБА_6 на їх законні вимоги не відреагував.

Тримаючи в руках ножа та розмахуючи ним перед собою, ОСОБА_6 розпочав рух в сторону працівників міліції, при цьому словесно погрожував їм нанесенням тілесних ушкоджень, позбавленням життя. В свою чергу працівники міліції робили йому усні вимоги про припинення протиправних дій та необхідність викинути ножа. Однак, ОСОБА_6 на їх вимоги не реагував та продовжував йти до них та скорочувати відстань. Тоді старший дільничний інспектор міліції ОСОБА_10 дістав власний пристрій для відстрілу гумових куль «Форт-12 РМ» та направив його в сторону ОСОБА_6 і знову зробив зауваження. Однак, той на нього не реагував. Тоді ОСОБА_10 провів чотири постріли із пристрою для відстрілу гумових куль вгору, попереджуючи про можливість застосування його. Але попереджувальні постріли не зупинили ОСОБА_6 , і так як він тримав у руці ножа, погрожував його застосуванням та приближався до працівників міліції ОСОБА_10 провів п`ять пострілів із пристрою для відстрілу гумових куль по ногах та тулубу ОСОБА_6 .. Однак, дані постріли його теж не зупиняли та ножа із рук він не викидав і продовжував приближатись до працівників міліції із погрозами про нанесення тілесних ушкоджень. В зв`язку із цим, оперуповноважений КМСД ОСОБА_11 оголив та привів у готовність табельну вогнепальну зброю та провів із неї один постріл вгору, використовуючи для попередження про можливість її застосування, але це також не зупиняло ОСОБА_6 і тому працівник міліції застосував вогнепальну зброю та провів один постріл в ліву ногу. В результаті даного пострілу ОСОБА_6 впав на землю, але при цьому ножа із руки не випускав та розмахуючи ним продовжував не підпускати до себе працівників міліції. Після цього працівники міліції, застосовуючи фізичну силу, вибили у нього із руки ножа та надали першу медичну допомогу. В подальшому ОСОБА_6 доставлено до Піщанської лікарні планового лікування для надання йому медичної допомоги.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ст.ст. 296 ч.4, 345 ч.1 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням предмета, спеціально заготовленому для нанесення тілесних ушкоджень та погроза вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

В ході досудового слідства була проведена судово-психіатрична експертиза, згідно висновку якої ОСОБА_6 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїчної форми, безперервного типу перебігу і не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, підпадає під дію ст. 19 ч. 2 КК України, потребує застосування примусових заходів медичного характеру примусове лікування в психіатричній лікарні із суворим наглядом.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .

Законний представник ОСОБА_4 не заперечує проти заявленого клопотання.

Захисник також вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши всі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру з наступних підстав.

Так, судом на підставі досліджених доказів, встановлено, що суспільно-небезпечне діяння хуліганство, вчинене із застосуванням предмета, спеціально заготовленому для нанесення тілесних ушкоджень та погроза вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків мало місце за обставин зазначених у клопотанні. Вказане діяння вчинено саме ОСОБА_6 Вищенаведене знайшло своє підтвердження в досліджених судом та оцінених у сукупності наступних доказів, які взаємно узгоджуються один з одним та взаємно доповнюють одне одного.

Потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що працює старшим інспектором Піщанського відділення поліції. 01.09.2015 року близько 08 год. ранку йому зателефонував начальник ст. Рудниця і повідомила, що на станції бігає незнайомий громадянин з оголеним торсом та з ножем, кидається камінням по поїздам та людям, погрожує людям. Тоді він зателефонував до селищного голови, щоб він підійшов на вокзал. Селищний голова сказав, що даний громадянин намагався пройти до школи, але його відігнали і він по коліям пішов в сторону Крижополя. Він був з іншими працівниками поліції ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та два інспектора ДАІ. ОСОБА_7 вони зустріли на коліях, він їм погрожував словесно, в нього в руках був ніж, примотаний до руки ременем. На їхні звернення викинути ніж і зупинитись, ОСОБА_7 не відреагував і побіг в сторону працівника залізниці ( ОСОБА_9 ), який їхав на мопеді. ОСОБА_7 почав погрожувати фізичною розправою ОСОБА_13 , розмахував ножем. Шпатар кинув мопед та почав тікати від ОСОБА_7 . Тоді ОСОБА_7 почав йти на них, погрожуючи фізичною розправою та розмахуючи ножем. Кривоніс витягнув пістолет Форд та попередив, що буде стріляти, однак його це не зупинило. Він вистрілив декілька разів в повітря, а потім стріляв йому по ногам (5 пострілів), але його це не зупинило. Тоді ОСОБА_14 витягнув пістолет «Макаров», попередив пострілом в повітря, а потім вистрілив по ногам ОСОБА_7 . ОСОБА_7 впав і вони вибили ножа з руки. Надали йому медичну допомогу, викликали лікарів.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА ОСОБА_15 представник підозрюваного ОСОБА_6 , пояснив, що на обліку він в них не перебуває.

Потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що працює майстром на Одеській залізниці. 01.09.2015 року близько 08 год. він перебував на залізниці, тобто колії. Він мопедом поїхав попід колію в напрямку ст. Крикливці, побачив працівників міліції та людину з оголеним торсом з ножем ( ОСОБА_7 ). ОСОБА_7 почав бігти за ним та погрожував йому фізичною розправою, він почав від нього тікати, при цьому кинув мопед. ОСОБА_7 почав прямувати в бік працівників поліції, вони попередили його, стріляли по ньому гумовими кулями, але він йшов на них з погрозами, потім вистрілили йому по нозі і він впав, вони вибили в нього ножа та надали медичну допомогу.

Свідок, ОСОБА_16 , пояснив, що 01.09.2015 року під обід був доставлений в лікарню ОСОБА_7 з вогнепальним пораненням ноги. Він вів себе не адекватно, не підчинявся медичному персоналу, шкрябав стіни в палаті, позривав розетки. До нього приїжджала мама і розказала, що він раніше лікувався в психіатричній лікарні. Мати в лікуванні сина допомоги не надавала.

Свідок, ОСОБА_17 , пояснив, що 01.09.2015 року біля 8 год. ранку подзвонив селищний голова ОСОБА_18 і повідомив, що по колії бігає голий чоловік та погрожує. Вони з селищним головою пішли за ОСОБА_7 та йшли за ним аж до затримання ним працівниками міліції.

Свідок, ОСОБА_8 , суду пояснив, що працює селищним головою смт. Рудниця. 01 вересня 2015 року до нього зателефонували зі школи і сказали, що по вокзалі бігає гола людина з ножем в руці. Він пішов на вокзал і побачив там ОСОБА_7 з ножем в руках, почав з ним говорити. Він відповів, що буде різати людей і пішов по колії. Він подзвонив в поліцію. Він та ОСОБА_19 йшли за ОСОБА_7 , той кидався камінням в сторону прохожого, по потягам. Потім ОСОБА_7 ножем погрожував ОСОБА_13 , грозився розправою, ОСОБА_13 тікав.

Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 172 від 10.12.2015 року ОСОБА_6 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїчної форми, безперервного типу перебігу. Таким чином, він не міг віддавати звіт своїм діям й керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно ч.1,ч.2 ст.513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1)чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно-небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка включає застосування покарання;

5) чи слід застосувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Отже, приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні та наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечні діяння мали місце, вина ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду і кваліфікація його дій є правильною за ознаками суспільно небезпечних діянь, передбачених ст.ст. 296 ч.4, 345 ч.1 КК України як хуліганство та погроза вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків. В той же час, зважаючи на те, що ОСОБА_6 скоїв суспільно небезпечні діяння, перебуваючи у стані неосудності й на даний час він також не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними, ОСОБА_6 з підстав визначеними положеннями ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки не міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними під час скоєння суспільно небезпечного діяння, потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Суд, при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, а також тяжкість вчинених ОСОБА_6 суспільно небезпечних діянь.

ОСОБА_6 скоїв суспільно небезпечні діяння середньої та тяжкої тяжкості, перебуваючи в стані неосудності, тому суд, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, з метою його обов`язкового лікування, а також запобіганню вчинення ним суспільно небезпечних діянь, вважає, що ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку про те, що заявлене клопотання не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, а тому є всі передбачені законом підстави для застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, оскільки в період вчинення суспільно небезпечних діянь він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання і на даний час не видужав.

Керуючись ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 19, 93, 94 КК України, ч. 2 ст. 292, 503, 506, 508, 512, 513, 515 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, а саме до Державного закладу «Української психіатричної лікарні із суворим наглядом» в м. Дніпропетровськ по вул. Чичеріна, 84.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з моменту проголошення.

Суддя: