АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/957/15 Справа № 708/871/15-к Категорія: ч.2 ст. 345 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши в судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередню - тримання під вартою.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь Чигиринської районної ради (р/р 0532. банк одержувача ГУ ДКСУ у Черкаській області) кошти, витрачені Чигиринською центральною районною лікарнею на лікування потерпілого ОСОБА_9 , в розмірі сім тисяч сто тридцять шість гривень 36 коп..

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 сімсот три гривні матеріальної шкоди та дві тисячі гривень заподіяної моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 24 червня 2015 року близько 13 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , стоячи напроти старшого дільничного інспектора міліції Чигиринського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_9 , який перебував під час виконанням ним службових обов`язків, умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, умисно наніс один удар дерев`яним коритом згори до низу в ділянку голови справа, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді травми голови зі струсом головного мозку, рани, гематоми обличчя зліва, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 1307 від 14.07.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та тілесні ушкодження у виді гематоми (крововиливу), садна обох передпліч, лівого плеча, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 1307 від 14.07.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вказаним вироком захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляцію, в якій вказує, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, та такий, що винесений з порушенням вимог КПК України. Крім того, ставить питання про пом`якшення покарання. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, та постановити новий вирок, яким звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та застосувати до нього ст. 75 КК України та покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбаченої ст. 76 КК України.

Засуджений ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в якому вказує, що з вироком суду першої інстанції згідний в повному обсязі та просить апеляцію адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляції, вважає що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляцію та вважає, що вона підлягає до задоволення, що не врахував суд при призначенні йому покарання пояснити не може, думку захисника ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляцію, та просив її задоволити з наведених в ній підстав, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляція захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено при обставинах наведених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 345 КК України є вірною і ніким з учасників процесу не оспорюється.

По справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та обґрунтовано постановив обвинувальний вирок, а посилання захисника ОСОБА_8 на суворість призначеного покарання є необґрунтованими.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції повністю враховано вимоги ст. 65, 66, 67 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляція захисника ОСОБА_8 щодо суворості призначеного покарання не підлягає задоволенню, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції, вірно врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який характеризується в цілому негативно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також пом`якшуючі та обтяжуючі обставини. Так в якості пом`якшуючих обставин суд вірно врахував щире каяття, а в якості обтяжуючих обставин вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання у виді позбавлення волі. А тому вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи наведені в апеляції захисника ОСОБА_8 непереконливими та такими, що не підлягають задоволенню. Призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів і призначено в межах санкції ч.2 ст. 345 КК України.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, судовий розгляд проводився у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, на що сторони погодилися, в тому числі і сам обвинувачений.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 цього Кодексу.

З урахуванням вище викладеного, на думку колегії суддів, інші доводи викладені в поданій апеляції захисника ОСОБА_8 , не заслуговують на увагу, в розумінні ч.3 ст. 349, ч.2 ст. 394 КПК України.

Враховуючи наведене, вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2015 року є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляції захисника ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 03 вересня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :