Провадження № 1-кс/161/3549/14
У Х В А Л А

м. Луцьк 21 серпня 2014 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк клопотання слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури м. Луцька ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , повторно, 01 липня 2014 року близько 19:00 години, знаходячись поблизу магазину «Вишенька», що поруч із зупинкою громадського транспорту по вулиці Гордіюк в місті Луцьку, умисно, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом обману потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виразився у проханні зателефонувати з мобільного телефону останнього, після чого обіцяв повернути його назад, хоча наміру повертати заздалегідь не мав, шахрайським шляхом заволодів мобільним телефоном марки "SAMSUNG GT-I9100" імеі: НОМЕР_1 , вартістю 1100 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 10 гривень, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 5 гривень, з флеш-картою марки «micro SD» об`ємом 2 гб, вартістю 50 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1165 гривень.

29.07.2014 року відомості про даний факт внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001900 від 29.07.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману.

13.08.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 ;

- показання свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом одночасного допиту за участю потерпілого ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_5 ;

- протокол одночасного допиту за участю підозрюваного ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом ОМП, в ході якого у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено мобільний телефон, котрим він шахрайським шляхом заволодів у потерпілого ОСОБА_7 .

В свою чергу досудовим слідством встановлені обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177

КПК України, того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зважаючи на наявність зазначених ризиків, а також враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 не працює, постійного доходу не має, суспільно корисною працею не займається, схильний до зловживання алкогольними напоями, неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження характеризуючими даними на особу підозрюваного та довідкою про судимість, є достатні підстави вважати, що останній, у разі не застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі, продовжуватиме здійснювати корисливі злочини та ухилятиметься від виконання покладених на нього КПК України обов`язків.

Крім того, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив повторно, корисливий злочин середньої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, а також те, що його 17.07.2014 року Луцьким міськрайонним судом засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.1, 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, рішення щодо якого набрало законної сили, та в подальшому буде направлений до місць відбування покарання, що унеможливить проведення усіх необхідних слідчих дій, а тому з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, виконання процесуальних рішень слідства та суду у справі, на підставі вищезазначеного.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав у ньому викладених. Просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що клопотання підлягає до задоволення з підстав у ньому викладених та пояснив, що повністю підтримує доводи слідчого. Просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний із взяттям під вартою.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши письмові матеріали клопотання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є:

1) особисте зобов`язання;

2) особиста порука;

3) застава;

4) домашній арешт;

5) тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання встановлено, що у провадженні СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській перебуває кримінальне провадження № 0001900 від 29.07.2014 року за підозрою ОСОБА_5 ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Також при розгляді клопотання встановлено і цього не заперечувалось як самим підозрюваним, так і його захисником, що ОСОБА_5 у відповідності до положень ст. 276 КПК України повідомлено про обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (а.с. 11-12).

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином стороною кримінального провадження не доведено наявність всіх обставин, для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так як лише доведено щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність підстав вважати що існує один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Також стороню кримінального провадження не доведено наданими доказами обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Так як стороною кримінального провадження доведено наданими доказами обставини, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено наданими доказами обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. А тому за таких обставин приходжу до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 193, 194, 196,197 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити слідчому СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова загальна середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, запобіжний захід у вигляді - домашнього арешту упродовж шістдесяти днів та заборонити йому залишати житло цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 за першою вимогою, а разі неможливості прибути у визначений час завчасно повідомити про це особу, яка здійснила виклик;

- не відлучатися за межі м. Луцька Волинської області без дозволу слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 ;

- повідомляти слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 за про зміну свого місця проживання;

- носити електронний засіб контролю у вигляді електронного браслета на зап`ясті правої або лівої руки.

Ухвалу для виконання передати Луцькому МВ УМВС України у Волинській області за

місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали два місяці з дня постановлення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Ухвала складена в повному об`ємі
22 серпня 2014 року