Справа № 730/875/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/951/2015
Категорія - ч.2 ст.310 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000189, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2015 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Хороше Озеро Борзнянського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2015 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 310 КК України.

За участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 310 КК України з призначенням покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 310 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю вчинених злочинів, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано строк невідбутого покарання за попереднім вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 16.06.2015 року та остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та один місяць.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 491 грн. 04 коп. та 307 грн. 02 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого, кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покаранням у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 310 КК України з призначенням покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю вчинених злочинів призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати до призначеного покарання строк невідбутого покарання за попереднім вироком від 16.06.2015 року та остаточно визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без зміни.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при визначенні остаточної міри покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції залишив поза увагою положення ч. 1 ст. 70 КК України та роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) Кримінального кодексу України.

Вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 310 КК України є занадто м`яким і не відповідає його особі та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Вказує на те, що суд не в повній мірі врахував, що обвинувачений вже був засуджений за злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, однак на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти інший злочин у вказаній сфері, тобто не виявив бажання стати на шлях виправлення, що характеризує його з негативного боку. Зазначає і про те, що суд не врахував тяжкість вчиненого злочину, оскільки призначив покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 310 КК України, що є явно не справедливим.

Стверджує про те, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність призвело до призначення ОСОБА_8 покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Як встановив суд, ОСОБА_8 , раніше засуджений Борзнянським районним судом 16.06.2015 року за вчинення злочину, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не став і у період не відбутого покарання та не погашеної судимості вчинив нові кримінальні правопорушення.

Так, 19.05.2015 року близько 08-00 год. з метою крадіжки чужого майна ОСОБА_8 , прийшовши до господарства по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 , перелізши через паркан, він проник у приміщення кухні на території будинковолодіння, звідки таємно викрав велосипед марки «MC Kenzie» вартістю 2200,00 грн., чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальної шкоди на зазначену суму.

Крім цього 20.05.2015 року близько 16-00 год. ОСОБА_8 з метою крадіжки чужого майна, підійшовши до під`їзду п`ятиповерхового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , де, побачивши велосипед торгової марки «Diamond Elegansce», вартістю 590,11 грн., що стояв біля під`їзду, таємно, повторно, викрав цей велосипед, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальної шкоди на зазначену суму.

Крім цього, 05.04.2015 року ОСОБА_8 на присадибній ділянці, що розташована по АДРЕСА_3 , незаконно для власних потреб посіяв насіння конопель і в подальшому їх обробляв з метою їх повного дозрівання.

15.07.2015 року співробітниками Борзнянського РВ УМВС на присадибній ділянці, що розташована по АДРЕСА_3 , що нею користувався ОСОБА_8 , виявлено та вилучено 21 рослину конопель, які згідно з висновком експерта № 962 (х) від 17.07.2015 року мають морфологічні ознаки рослин роду коноплі, що містять наркотично-активний компонент каннабісу тетрагідроканнабінол і належать до рослин роду Коноплі (Cannabis).

Заслухавши доповідача, вислухавши міркування прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з підстав там наведених та просив вирок суду скасувати, ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покаранням у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 310 КК України з призначенням покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю вчинених злочинів призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднати до призначеного покарання строк невідбутого покарання за попереднім вироком від 16.06.2015 року та остаточно визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, в решті вирок суду залишити без зміни, обвинуваченого ОСОБА_8 , який погодився з апеляційною скаргою прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження, було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. Окрім цього, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та не заперечував обставини, які викладені в обвинувальному акті. При цьому, у вчиненому щиро розкаявся та просив суд не призначати йому надто сувору міру покарання.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за частиною третьою статті 185 КК України, як дії, що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненого з проникненням до сховища, за частиною другою статті 185 КК України, як дії, що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, та за частиною другою статті 310 КК України, як дії, які виразились у незаконному посіві та вирощуванні рослин конопель особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 309 КК України, без мети збуту, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно взяв до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжкими злочинами, врахував наслідки та обставини їх вчинення, особу винного та його ставлення до вчиненого, негативну характеристику за місцем проживання, те, що він не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності,та під час відбуття покарання з випробуванням вчинив нове кримінальне правопорушення. Прийняв до уваги обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та визнання своєї вини, а також обставину, що його обтяжує рецидив злочинів.

Разом з тим, слушними є доводи прокурора про те, що призначаючи покарання за правилами частини першої статті 70 КК України, суд першої інстанції припустився неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей0 КК.

Так, з мотивувальної частини вироку вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України та за ч. 2 ст. 310 КК України суд визначив однакову міру покарання у виді трьох років позбавлення волі, отже, застосовуючи принцип поглинення покарань, є не зрозумілим яке саме з призначених покарань суд поглинув.

В даному випадку, суд повинен був призначити різні за розміром покарання та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень визначити остаточну міру покарання.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з твердженням прокурора в тій частині, що визначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

Аналізуючи мотивувальну частину вироку, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції у повній мірі врахував всі перелічені в апеляційній скарзі прокурора обставини та вірно прийшов до висновку, що з метою перевиховання особи обвинуваченого необхідно призначити міру покарання наближену до мінімальної межі санкції частини статті, що йому інкримінується.

Однак, колегія суддів вважає, що слід частково прислухатись до тверджень прокурора та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 310 КК України у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового вироку.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 310 КК України, та призначити йому покарання за частиною другою статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки; за частиною третьою статті 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за частиною другою статті 310 КК України у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

На підставі частини першої статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

На підставі частини першої статті 71 КК України до призначеного за даним вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2015 року та остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.

У решті вирок залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13