Дата документу 27.02.2016
Справа № 501/2446/15-к
Іллічівський міський суд Одеської області
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2016 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 ,
потерпілого ОСОБА_12 ,
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_14 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_15 ,
цивільного відповідача ОСОБА_16 ,
представників служби у справах дітей ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
представників поліції ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Іллічівська Одеської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, навчається в ЗОШ №7 м.Іллічівська Одеської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
за звинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,
З січня 2015 року до 13 лютого 2015 року між неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 та неповнолітнім потерпілим ОСОБА_12 , які були знайомі між собою у зв`язку із спільним навчанням в учбовому закладі, склалися неприязні стосунки, які підтримувалися ними в тому числі і за допомогою переписки у мережі Інтернет.
За допомогою переписки у мережі Інтернет обвинувачений ОСОБА_10 неодноразово погрожував потерпілому ОСОБА_12 , у випадку зустрічі, фізичною розправою та спричиненням ножових поранень.
13 лютого 2015 року, приблизно, о 21 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_12 випадково зустрілись біля торгового павільйону «24 години», розташованого за адресою: Одеська область, м.Іллічівськ, вул.Леніна, 27, де потерпілий ОСОБА_12 , який був разом із своїми друзями, запропонував обвинуваченому ОСОБА_10 , який також був разом із своїми друзями, відійти до малолюдного місця задля розв`язання конфлікту, який між ними виник, на що обвинувачений ОСОБА_10 погодився.
Потерпілий та обвинувачений, разом із своїми друзями, які виступали в якості спостерігачів, зайшли за приміщення вказаного торгового павільйону, де між обвинуваченим та потерпілим сталася бійка, під час якої обвинувачений ОСОБА_10 умисно, із неприязних стосунків, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 наніс йому ножем, який тримав у руці, один удар в область правої бокової частини черева, а потерпілий наніс обвинуваченому не менш трьох ударів руками в область голови.
В результаті потерпілому ОСОБА_12 було спричинене тілесне ушкодження у вигляді одного колото-різаного поранення передньої черевної стінки справа, проникаючого в черевну порожнину з пошкодженням стінки кишкового вигину ободової кишки, що ускладнилося також внутрішньочеревною кровотечею (до 300,0 мл крові зі згустками в черевній порожнині), яке є наслідком одноразової ударної дії гострого плоского предмету типу ножа, та по своєму характеру є небезпечним для життя і по даному критерію, згідно п.2.1.2. і п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» від 1995 року, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
В результаті обвинуваченому ОСОБА_10 було спричинене легке тілесне ушкодження у вигляді підшкірних гематом та саден лоба зліва, правої вушної раковини та синця носа.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 не визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та показав суду, що 13 лютого 2015 року він разом із своїми друзями зустріли потерпілого, який також був із друзями. Потерпілий запропонував йому відійти поговорити. Він погодився. Коли вони відійшли, потерпілий став його бити. З метою самозахисту він дістав ніж. Ударів потерпілому ножем він не наносив. Потерпілий напоровся на ніж сам в результаті падіння.
Обвинувачений ОСОБА_10 заявив суду, що не визнає своєї вини, так як вважає, що діяв у стані необхідної оборони.
Дослідивши докази у справі, суд доходить таких висновків.
Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, крім його показів, підтверджується дослідженими судом доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_12 показав суду, що він був знайом із обвинуваченим, з яким у нього були неприязні стосунки. 13 лютого 2015 року він, перебуваючи в компанії своїх друзів, випадково зустрівся із обвинуваченим, який також був із друзями. Для з`ясування стосунків, які склалися між ними, він запропонував обвинуваченому відійти, щоб поговорити. Обвинувачений погодився. Коли вони зайшли за торговий павільйон, біля якого зустрілися, обвинувачений крикнув, що зараз усіх переріже, розмахуючи при цьому ножем. Він підійшов до обвинуваченого і той наніс йому удар ножем в правий бік. У відповідь він ударив обвинуваченого два-три рази кулаками у голову. На цьому бійка закінчилася.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_11 показав суду, що зі слів сина обвинуваченого ОСОБА_10 , йому відомо, що його побив потерпілий. Під час бійки потерпілий впав на сина, у якого в руці був ніж, та отримав поранення. Він бачив на обличчі сина садна: на лобі, на губі та на носі.
Законний представник потерпілого ОСОБА_13 показала суд, що зі слів її сина потерпілого ОСОБА_12 , їй відомо, що обвинувачений ударив її сина ножем, спричинивши тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_22 показав суду, що йому відомо про те, що між обвинуваченим та потерпілим сталися неприязні стосунки. Взимку 2015 року він з потерпілим, ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 гуляли у центрі міста та побачили компанію обвинуваченого, у якій були ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та інші, всього, приблизно, 6-7 осіб. Вони підійшли до обвинуваченого та його друзів, і потерпілий запропонував обвинуваченому поговорити. Після цього потерпілий та обвинувачений почали відходити за квітковий магазин. У цей час ОСОБА_27 продемонстрував усім ніж, який він тримав у руці. Потерпілий намагався поговорити з обвинуваченим, однак у їх розмову «встряли» ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . Залізний кинув чимось у нього, взяв його за шию, ОСОБА_28 закрив йому рота. Він та ОСОБА_28 почали битись. Тоді ж він побачив, що потерпілий розмовляє з обвинуваченим і той тримає в руці ніж. Він з ОСОБА_28 почали битись. Більше він не бачив потерпілого та обвинуваченого, лише почув, як хтось крикнув: «Я зараз усіх поріжу». Він тільки побачив, як обвинувачений відходить від потерпілого та як у потерпілого йде кров. Він також бачив, як обвинувачений сховав ніж у карман.
Свідок ОСОБА_29 показав суду, що 13 лютого 2015 року, ввечері, він гуляв разом зі своїми друзями ОСОБА_30 та ОСОБА_31 . Вони побачили потерпілого та інших своїх друзів, які йшли разом з компанією обвинуваченого. У компанії потерпілого були також ОСОБА_32 , ОСОБА_23 , ОСОБА_33 та інші. Загалом їх було, приблизно, 8 осіб. У компанії обвинуваченого було також, приблизно, 8 осіб. Хтось сказав, що потерпілий з`ясовує стосунки з обвинуваченим. Вони підійшли ближче та він побачив, що потерпілий розмовляє з обвинуваченим. Розмова між ними тривала недовго. В цей час ОСОБА_32 вирішив вступитись за потерпілого та напав на ОСОБА_28 хлопця з компанії обвинуваченого, та вони почали битися. Потерпілий вирішив підійти та розборонити їх. Потерпілий почав підходити до ОСОБА_34 та ОСОБА_28 . В цей час обвинувачений також почав підходити до них та сказав, що він зараз усіх «поріже». Потерпілий пішов назустріч обвинуваченому, який дістав із рюкзака ніж та, тримаючи ніж у лівій руці, почав йти до потерпілого. Обвинувачений не менше 3-х разів махнув ножем, намагаючись вдарити потерпілого, але той двічі ухилився від ударів. Після чого потерпілий 2-3 рази вдарив обвинуваченого в обличчя, а той у цей момент вдарив потерпілого у живіт ножем. Потерпілий підняв светр і всі побачили, що у нього сильно йшла кров. Всі перелякались. Обвинувачений, побачивши рану у потерпілого, втік, а хлопці з компанії обвинуваченого побігли до аптеки за медикаментами для потерпілого. Він викликав «швидку». Конфлікт між потерпілим та обвинуваченим, як йому відомо, почався із-за того, що обвинувачений погрожував потерпілому через Інтернет, що він його заріже, застрелить.
Свідок ОСОБА_35 показав суду, що 21 січня 2015 року він та потерпілий зустріли обвинуваченого з друзями. Обвинувачений сказав їм, щоб вони уходили з цього місця, погрожуючи при цьому чимось, що було у нього в рюкзаку. Вони пішли. Через декілька тижнів вони з потерпілим в компанії свої друзів зустріли обвинуваченого, який також був із друзями. Потерпілий запропонував обвинуваченому відійти для з`ясування стосунків. Обвинувачений на це погодився. Коли вони опинилися на місті, він побачив, що у обвинуваченого та одного із його друзів в руках були ножі. Обвинувачений крикнув, що всіх заріже і першим наніс удар ножем потерпілому в живіт, а потім у тулуб. Потерпілий у відповідь наніс два удари руками обвинуваченому по обличчю. Після цього бійка припинилася.
Свідок ОСОБА_36 показав суду, що 13 лютого 2015 року він разом із обвинуваченим в компанії свої друзів зустріли потерпілого, який також був із друзями. Потерпілий запропонував обвинуваченому відійти поговорити. Обвинувачений погодився. Коли вони зайшли за будинок, потерпілий наніс 5-6 ударів руками обвинуваченому. Потерпілий та обвинувачений впали на землю. Після того, як вони піднялися з землі, він побачив на тілі потерпілого кров, а також що потерпілий щось зірвав з живота. Він не бачив в руках обвинуваченого ніж.
Свідок ОСОБА_37 показав суду, що 13 лютого 2015 року він разом із обвинуваченим в компанії свої друзів зустріли потерпілого, який також був із друзями. Потерпілий запропонував обвинуваченому відійти поговорити. Обвинувачений погодився. Коли вони зайшли за будинок, потерпілий та обвинувачений подралися і впали на землю. При цьому потерпілий наносив удари обвинуваченому по обличчю. Після того, як вони піднялися з землі, він побачив поранення на тілі потерпілого. Він не знає, як поранився потерпілий. В руках обвинуваченого він ножа не бачив. Він сам під час бійки держав ніж в руках, для самозахисту.
Свідок ОСОБА_38 показав суду, що на початку 2015 року він разом із обвинуваченим в компанії свої друзів зустріли потерпілого, який також був із друзями. Всі разом вони зайшли за будинок, біля якого зустрілися. Почалася бійка між потерпілим та обвинуваченим. Він бачив, що обвинувачений лежав на землі, а потерпілий був зверху на ньому. Через декілька хвилин він побачив кров у потерпілого. Як потерпілий отримав поранення, він не бачив. Тоді ж він також дрався із ОСОБА_39 .
Свідок ОСОБА_40 показав суду, що на прохання матері обвинуваченого він прибув до лікарні, в яку було доставлено потерпілого після поранення. В лікарні в його присутності мати потерпілого заявила, що її син отримав поранення в результаті падіння. Він також бачив обвинуваченого, у якого були садна на лобі, носу та губі.
Свідок ОСОБА_41 показала суду, що 13 лютого 2015 року вона була вдома у обвинуваченого та бачила на його обличчі садна: на лобі, на губі та на носі.
Свідок ОСОБА_42 , працівник поліції, показав суду, що доставляв обвинуваченого до судово-медичного експерта та бачив на обличчі обвинуваченого садна: на лобі, на губі та на носі.
Свідок ОСОБА_16 показала суду, що зі слів сина обвинуваченого ОСОБА_10 , їй відомо, що 13 лютого 2016 року його побив потерпілий. Під час бійки потерпілий впав на сина, у якого в руці був ніж, та отримав поранення. Вона бачила на обличчі сина садна: на лобі, на губі та на носі.
Експерт ОСОБА_43 пояснив суду, що підтверджує висновки судово-медичної експертизи потерпілого, яку він проводив. Згідно результатів експертного дослідження встановлено, що потерпілий та нападник під час отримання потерпілим ножового поранення знаходилися у вертикальному положенні, обличчям до обличчя.
Експерт ОСОБА_44 пояснив суду, що підтверджує висновки судово-медичної експертизи обвинуваченого, яку він проводив разом із групою експертів, зокрема, щодо того, що тілесні ушкодження обвинуваченому завдані трьома ударами.
Винуватість обвинуваченого підтверджується також дослідженими судом матеріалами справи:
- заявою до міліції про вчинений злочин (т.2, а.с.35),
- протоколами огляду предметів (т.2, а.с.30, 50),
- протоколами огляду місця події з фототаблицями (т.2, а.с.39, 72, 77),
- висновком судово-медичної експертизи, згідно якого потерпілому було заподіяне тілесне ушкодження у вигляді одного колото-різаного поранення передньої черевної стінки справа, проникаючого в черевну порожнину з пошкодженням стінки кишкового вигину ободової кишки, що ускладнилося також внутрішньочеревною кровотечею (до 300,0 мл крові зі згустками в черевній порожнині), яке є наслідком одноразової ударної дії гострого плоского предмету типу ножа, та по своєму характеру є небезпечним для життя і поданому критерію, згідно п.2.1.2. і п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» від 1995 року, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (т.2, а.с.45),
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого (т.2, а.с.47), під час якого потерпілий відтворив дії, обстановку та обставини вчиненого кримінального правопорушення,
- висновком експерта (т.2, а.с.63), згідно якого колото-різані ушкодження на тілі потерпілого та на його одежі відповідають один одному, в момент нанесення потерпілому тілесних ушкоджень потерпілий і обвинувачений могли знаходитися напроти друг друга,
- протоколом огляду предметів (т.2, а.с.84-109) роздруківки переписки обвинуваченого із потерпілим через мережу Інтернет, яка підтверджує неприязні стосунки між ними,
- протоколом обшук (т.2, а.с.111),
- висновками судово-медичних експертиз (т.1, а.с.186, 212), згідно яких обвинуваченому ОСОБА_10 було спричинене легке тілесне ушкодження у вигляді підшкірних гематом та саден лоба зліва, правої вушної раковини та синця носа.
Таким чином, ОСОБА_10 своїми умисними діями, які виразилися в заподіянні потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинив злочин, передбачений ст.121 ч.1 КК України.
Суд не погоджується з доводами сторони захисту про те, що обвинувачений під час бійки діяв у стані необхідної оборони або у стані її перевищення.
Згідно ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Судом встановлено, і це зазначено в обвинувальному акті, що ініціатором розв`язання конфлікту, який виник між обвинуваченим і потерпілим, у неправовий спосіб, за допомогою бійки, був потерпілий ОСОБА_12 .
Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 на пропозицію потерпілого погодився.
Висновки суду підтверджуються, насамперед, показаннями в суді потерпілого і обвинуваченого, згідно яких саме потерпілий запропонував обвинуваченому з`ясувати відносин між ними. Ці відносини та обставини висування цієї пропозиції свідчать про те, що потерпілий і обвинувачений добре усвідомлювали неправовий характер розв`язання конфлікту.
Таким чином, судом встановлено, що ініціатором бійки був потерпілий.
Суд вважає, що обвинувачений, погодившись на участь у бійці та приймаючи у ній участь, діяв не з метою захисту, а із неприязних стосунків із потерпілим, що виключає можливість визнання його дій такими, що мали на меті оборону в розумінні ч.1 ст.36 КК України.
За тих саме обставин суд вважає, що в діях обвинуваченого відсутнє перевищення меж необхідної оборони.
Доводи сторони захисту про те, що потерпілий отримав тілесне ушкодження в результаті падіння на ніж, який тримав обвинувачений, суд вважає необґрунтованими.
Зазначені вище показання свідків та потерпілого спростовують цю обставину.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що він раніше не судимий (т.2, а.с.129), є неповнолітнім (т.1, а.с.10), навчається, позитивно характеризується, здоровий, має відповідний його віку рівень фізичного і психічного розвитку, має задовільні умови життя і виховання, виховується обома батьками, на обліку у кримінальній поліції у справах неповнолітніх, в службі у справах дітей не перебуває (т.1, а.с.130, т.2, а.с.130-136).
Дані про особу неповнолітнього обвинуваченого підтверджуються також показаннями його законного представника ОСОБА_11 , його матері ОСОБА_16 , представника служби у справах дітей і представника кримінальної поліції у справах неповнолітніх, які були допитані в судовому засіданні.
Суд вважає, що відсутність належного контролю за поведінкою неповнолітнього обвинуваченого з боку батьків слугувало обставиною, що негативно вплинула на його поведінку.
Досудовим розслідуванням та протягом судового розгляду не встановлено, що неповнолітній обвинувачений був втягнутий у злочинну діяльність дорослими підбурювачами.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає добровільне відшкодування завданого матеріального збитку потерпілому (т.2, а.с.38), вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом, не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого та вважає, що йому має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особа обвинуваченого, його перша судимість дають суду підстави вважати, що його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим відповідно до ст.75 КК України і з урахуванням положень ст.104 КК України він підлягає звільненню від відбування основного покарання з випробуванням.
Враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що на нього не слід покладати обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Потерпілий ОСОБА_12 звернувся до суду із цивільним позовом до обвинуваченого, та його батьків, стверджуючи, що злочином йому заподіяна моральна шкода, пов`язана із заподіянням йому моральних і фізичних страждань (т.1, а.с.12).
Потерпілий просив стягнути з обвинуваченого, а за відсутності у нього коштів з його батьків, на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди - 250000 грн.
Законний представник потерпілого ОСОБА_13 позов підтримала.
Обвинувачений та його батьки, ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , позов не визнали.
Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка його заподіяла, при наявності його вини.
У відповідності зі ст.1179 ЦК України неповнолітній відповідає за заподіяну шкоду самостійно. У випадку відсутності в неповнолітнього майна, достатнього для відшкодування заподіяного шкоди, ця шкода у відсутній частині відшкодовується його батьками.
Викладеними вище доказами підтверджується, частково, розмір цивільного позову і підстави для його задоволення.
Прокурор м.Іллічівська Одеської області ОСОБА_4 звернувся до суду в інтересах державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» з цивільним позовом до обвинуваченого та його батьків про стягнення витрат, пов`язаних зі стаціонарним лікуванням потерпілого у розмірі 4393,18 грн. (т.1, а.с.95).
Представник позивача ОСОБА_15 позов підтримав.
Обвинувачений та його батьки, ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , позов не визнали.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1179 ЦК України та пп.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07 липня 1995 року, неповнолітній відповідає за заподіяну шкоду самостійно. У випадку відсутності у неповнолітнього майна, достатнього для відшкодування заподіяної шкоди, ця шкода у відсутній частині відшкодовується його батьками.
Розмір позову підтверджується довідками про витрати на стаціонарне лікування потерпілого (т.1, а.с.99-102).
За таких обставин позов прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України,
Визнати ОСОБА_10 винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.75 КК України, з урахуванням положень, передбачених ст.104 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину.
Речові докази (т.2, а.с.31, 58, 82, 110): двд-р диски, роздруківку - зберігати в матеріалах кримінальної справи; майку, батнік, шорти, куртку, кросівки, джинси, штани, кофту, черевики - повернути (залишити) власникам; ніж знищити.
Позов прокурора м.Іллічівська Одеської області ОСОБА_4 задовольнити, стягнути з ОСОБА_10 на користь державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» вартість стаціонарного лікування потерпілого у розмірі 4393,18 грн., а при відсутності в нього майна або заробітку, достатніх для відшкодування, обов`язок по відшкодуванню покласти на його батька, ОСОБА_11 , та матір, ОСОБА_16 , у розмірі по 2196,59 грн. з кожного.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя