Справа №11-306/11 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Левченко
Категорія - Розбій Доповідач - Забара
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Забари І. К.,

суддів - Борсая В. М., Сахнюка В. Г.,

з участю прокурора - Ворфоломеєвої Н.П.,

захисника ОСОБА_1

засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, адвокатів ОСОБА_5, ОСОБА_6, засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_2 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2011 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Суми, вул. Курська, 133/114, раніше судимий: 15.03.2005 року за ч.1 ст. 122 КК України до обмеження волі на строк 1 рік,

засуджений:

за ч.2 ст.121 КК України до позбавлення волі на строк 7 років;

за ч.4 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла;

за ч.3 ст. 357 КК України до арешту на строк 3 місяці.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_2 до відбуття позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднана, у вигляді 4 місяців позбавлення волі, невідбута частина покарання, призначеного за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 15.03.2005 року, та остаточно призначено ОСОБА_2 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років 4 місяці з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

За ч.2 ст. 309 КК України ОСОБА_2 виправданий за недоведеністю його участі у вчиненні злочину.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець м. Суми, вул. 40 років Жовтня, 55/79, раніше судимий: 07.02.1995 року за ч.2 ст. 140 КК України до позбавлення волі на строк 9 місяців, 15.08.1997 року за ч.2 ст. 229-6 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 8 місяців, 06.12.2000 року за ч.2 ст. 196-1 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, 18.04.2002 року за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

засуджений:

за ч.2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 7 років;

за ч.4 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла;

за ч.3 ст. 357 КК України до арешту на строк 3 місяці;

за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_3 до відбуття позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканець с. Яструбине Сумського районного суду Сумської області, раніше судимий: 11.10.2002 року за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 304, 289 ч.2, 69, 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією Ѕ частини особистого майна, 27.12.2002 року за ст.ст. 185 ч.3, 304, 70, 70 ч.4 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці з конфіскацією Ѕ частини особистого майна, 11.07.2006 року звільненого умовно-достроково за постановою суду від 03.07.2006 року на 1 рік 1 місяць 14 днів,

засуджений:

за ч.1 ст. 125 КК України до громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 27.12.2002 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці з конфіскацією Ѕ частини всього належного йому майна і вважати, що він відбув покарання у виді позбавлення волі.

Стягнено в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_7 1636,9 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 25 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Доля речових доказів вирішена у порядку, визначеному ст. 81 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані винними та засуджені за скоєння злочинів за наступних обставин.

22.12.2006 року близько 17-00 год. ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, на ґрунті виниклих неприязливих стосунків умисно завдав потерпілому ОСОБА_8 декілька ударів коліном по обличчю, ліктем по спині, коліном по верхнім кінцівкам та ногам, а також по тулубу, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, ран верхньої губи, синців ділянок правої руки, спини зліва, лівої бокової поверхні грудної клітки.

23.12.2006 року після 00-00 годин ОСОБА_2, ОСОБА_3 та особа, кримінальна справа відносно якої закрита на підставі п.8 ст. 6 КПК України в звязку зі смертю, перебуваючи в стані алкогольного спяніння в квартирі АДРЕСА_1, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, заволоділи належними ОСОБА_8 банківськими картками Промінвестбанку та Укрпромбанку, які є важливими особистими документами, за якими в подальшому отримали з банкомату 290 грн., які належали вказаному потерпілому.

При цьому сумісними діями ОСОБА_3, ОСОБА_2 та особи, кримінальна справа відносно якої закрита на підставі п.8 ст. 6 КПК України в звязку зі смертю, потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сочетаної травми тіла, чисельних переломів ребер та хрящів гортані, розриву нижньої частини правої легені, крововиливи під мякі мозкові оболонки та під тверду мозкову оболонку, від яких він помер на місці події.

Крім того, 23.12.2006 року близько 22-00 год. ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння в квартирі АДРЕСА_1, нанісши потерпілому ОСОБА_9 удар кулаком в голову та спричинивши тим самим легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в області нижньої повіки лівого ока, тобто застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, відкрито заволодів грошима останнього на загальну суму 1100 грн.

В поданих апеляціях:

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок суду першої інстанції стосовно засуджених скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у звязку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, невірним застосуванням кримінального закону, мотивуючи свої вимоги тим, що суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_4 з ч.2 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 125 КК України, а ОСОБА_2 виправдав за ч.2 ст. 309 КК України, також суд неправильно призначив ОСОБА_4 покарання за ст. 71 КК України, в тому числі застосувавши покарання у вигляді конфіскації Ѕ частини належного йому майна, оскільки в цій частині попередній вирок суду виконаний.

Засуджений ОСОБА_3 також просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, мотивуючи свої вимоги тим, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам, однобічність та неповноту зясування обставин, невірно кваліфікував його дії, зробивши висновки на суперечливих доказах та домислах, так як він наполягає, що від його ударів потерпілий ОСОБА_8 померти не міг.

Адвокат ОСОБА_5 зазначає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, вина засудженого ОСОБА_3 за ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України недоведена, сам механізм заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому не був встановлений, оскільки з ним не проводилось відтворення обстановки та обставин події, при цьому суд не надав належної оцінки поясненням експерта ОСОБА_10 в судовому засіданні. Тому просить вирок суду першої інстанції змінити, закривши відносно ОСОБА_11 справу за ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187 КК України, та помякшити призначене покарання.

Адвокат ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_2 просять змінити вирок суду відносно засудженого ОСОБА_2, помякшивши йому призначене судом покарання шляхом застосування ст. 69 КК України, оскільки судом першої інстанції при призначенні покарання засудженому не в повній мірі були враховані дані про його особу, стан здоровя та сімейний стан.

Вислухавши доповідь судді, засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтримку поданих апеляцій, засудженого ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_1, які просять вирок суду залишити без зміни, думку прокурора на підтримку поданої ним апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, в задоволенні інших апеляцій слід відмовити з наступних підстав.

Викладені у вироку висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів, які ретельно перевірені в судовому засіданні в установленому кримінально-процесуальним законодавством порядку.

Судом першої інстанції належним чином проаналізовані вказівки засудженого ОСОБА_3 та його захисника про його непричетність до заподіяння в групі осіб потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть останнього, а також недоведеності його причетності також групою осіб до вчинення на потерпілого розбійного нападу, викрадення особливо важливих документів та скоєння грабежу грошових коштів у ОСОБА_9

Більше того суд навів докази та мотиви, якими зазначені доводи засудженого ОСОБА_3 спростовуються.

Так, в ході розгляду справи судом першої інстанції сам ОСОБА_3 підтвердив, що він приймав участь в побитті потерпілого ОСОБА_8 разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_12, нанісши потерпілому близько 3 ударів в живіт за те, що той сказав неправильний код банківських карток. Також підтвердив, що саме він забрав гроші ОСОБА_9 в сумі 1100 грн., коли всі заснули.

При цьому допитаний в якості підозрюваного та обвинуваченого в ході досудового слідства ОСОБА_3 визнавав, що приймав участь у побитті потерпілого ОСОБА_8 з метою заволодіння його грошима, які знаходились на банківському рахунку.

Засуджений ОСОБА_2 як в ході досудового слідства, так і під час розгляду справи судом підтвердив факт побиття потерпілого ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_3, а також факт заволодіння ними двома банківськими картками вказаного потерпілого та грошима останнього в сумі 290 грн., заподіявши при цьому потерпілому тілесні ушкодження, від яких він помер.

Засуджений ОСОБА_4 також підтвердив суду, що бачив як ОСОБА_12 з ОСОБА_2 били ОСОБА_8 Участь в побитті потерпілого приймав і ОСОБА_3.

В ході досудового слідства ОСОБА_4 також пояснював, що він бачив, як ОСОБА_2 душив ОСОБА_8, сидячи на ньому зверху. Потім ОСОБА_2, ОСОБА_12 та ОСОБА_3 наносили потерпілому удари, при цьому вимагали назвати коди карток.

Допитаний в ході досудового слідства ОСОБА_12, кримінальна справа відносно якого закрита на підставі п. 8 ст. 6 КПК України в звязку зі смертю, в якості підозрюваного, обвинуваченого та при проведенні очних ставок вказував, що після того, як він випустив ОСОБА_4 з квартири і повернувся до зали, там лежав потерпілий, якого продовжували бити ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ногами і руками по усім частинам тіла. Він побачив на дивані дві банківські картки. ОСОБА_3 і ОСОБА_2 В. зажадали від ОСОБА_8 назвати коди карток. Він також приєднався до них і наніс приблизно 4-5 ударів кулаками рук по голові лежачому на підлозі ОСОБА_8 Усього втрьох вони нанесли близько 15 ударів по усім частинами тіла ОСОБА_8 ОСОБА_8 сказав код картки, додавши, що на обох картках він однаковий. Після цього ОСОБА_12 взяв одну картку і разом з ОСОБА_13, який при побитті ОСОБА_8 не був присутній, і ОСОБА_2 пішли до банкомата на вул. Харківській м. Суми біля магазину «Сейм», але гроші не зняли, оскільки ОСОБА_8 повідомив невірний код картки. Повернувшись додому, він, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 знову почали бити ОСОБА_8, нанесли руками по всьому тілу близько 15 ударів, тобто кожний не менш чим по п'ять ударів, вимагаючи назвати код. ОСОБА_8 назвав їм код банківської картки. Після чого вони знову пішли до тих же банкоматів, де зняли гроші. Коли повернулися додому ОСОБА_8 був ще живий, він хрипів лежачи на підлозі, його більше ніхто не бив.

Потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що 23.12.2006 року, коли він знаходився по вул. СКД 34/40 в м. Суми, ОСОБА_3 наніс йому удар кулаком у ліве око, від якого він впав на ліжко в спальні. Після цього ОСОБА_3 схопив його гроші - 1100 грн. і пішов із квартири.

Свої показання ОСОБА_9 підтвердив і в ході очної ставки між ним та ОСОБА_3 (т. 3 а. с. 305).

Такі пояснення потерпілого узгоджуються із висновком судово-медичної експертизи відповідно до якої у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в області нижньої повіки лівого ока, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, якими могли бути кулаки рук (том 2 а. с. 212) Вони ж спростовують твердження ОСОБА_3 про таємне викрадення ним грошей потерпілого.

Із показань свідка ОСОБА_14, які були оголошені в судовому засіданні (т. 3 а. с. 80-84), вбачається, що в грудні 2006 року близько 13 години знаходилася в АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_13, ОСОБА_15. У цей час у квартиру зайшли ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_3 Пізніше прийшов ОСОБА_2 Під час вживання спиртних напоїв, за те, що ОСОБА_8 назвався «злодієм у законі» ОСОБА_4 його побив, спричинивши 4 удари в район голови й один удар по тулубу. Після цього ОСОБА_8 вибачився і дав гроші на придбання спиртного. ОСОБА_8 продовжив разом з ними вживати спиртні напої, у нього були синці під очима і з носа спочатку йшла кров, потім зупинилася. Потім ОСОБА_8 почав засинати за столом, тому ОСОБА_13 з ОСОБА_2 завели його у ванну, умили, а потім відвели в зал спати. В цей час зі спальні вийшли ОСОБА_12 і ОСОБА_2 та зайшли в зал до ОСОБА_8 Вона почула як вони один одному сказали «витягуй у нього картки». ОСОБА_8 в цей час лежав на диван і ОСОБА_12 витягнув із задньої кишені його штанів банківські картки в кількості 2-х штук. Вони запитали у ОСОБА_8 коди карток. Він їм сказав якісь цифри. Далі ОСОБА_12 і ОСОБА_2 пішли з квартири. Приблизно через 10 хв. ОСОБА_12 та ОСОБА_2 повернулися, зайшли в зал і почали бити ОСОБА_8 вдвох, скинули його з дивана і почали бити по всьому тілу ногами, нанесли кожен близько 6 ударів. При цьому вони запитували у потерпілого «який код». У цей час повз неї пройшов ОСОБА_4 і також зайшов у зал. Потім до них пішов ОСОБА_3 і вигнав ОСОБА_4, сказавши, щоб він ішов, а вони самі розберуться. ОСОБА_16 пішов взагалі з квартири, а ОСОБА_3, ОСОБА_12 і ОСОБА_2 почали бити ОСОБА_8 по всьому тілу кулаками по грудям, у живіт, по ребрах. Били вони його втрьох близько 15 хвилин, нанесли близько 20 ударів кожен, при цьому випитували код карток з банку. Коли ОСОБА_8 сказав коди, ОСОБА_3, ОСОБА_12 та ОСОБА_2 пішли з квартири знімати гроші. Приблизно через 30 хв. вони повернулися з горілкою та закускою і продовжували розпивати спиртне. ОСОБА_8 був ще живий, стогнав та хрипів. ОСОБА_9 не був присутній при побитті ОСОБА_8 Потім всі лягли спати. Вранці наступного дня вона побачила, що ОСОБА_8 помер. Вона почала всіх будити, вирішили труп залишити в квартирі до вечора та продовжили вживати спиртне. Через деякий час їх затримали працівники міліції.

Свої пояснення ОСОБА_14 підтвердила і в ході очних ставок між нею та ОСОБА_9 (т. 3 а. с. 90-91), ОСОБА_13 (т. 3 а. с. 101-103), ОСОБА_4 (т. 3 а. с. 129-133), ОСОБА_3 (т. 3 а. с. 307-309).

Показаннями свідка ОСОБА_15, дослідженими в судовому засіданні про те, що 22.12.2006 року він прийшов в гості до ОСОБА_12, де вживав спиртні напої до моменту затримання 24.12.2006 року. В квартирі були ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Періодично дехто з зазначених осіб виходив за спиртними напоями. В один з зазначених днів ОСОБА_12 привів додому раніше незнайомого чоловіка ОСОБА_8 Він також вживав з ними спиртні напої. Взагалі ці дні практично не памятає, т. я був пяний. Памятає, що ОСОБА_9 намагався домовитись з ОСОБА_12 про те, що він буде за 650 грн. знімати у останнього квартиру. Дізнався по те, що в квартирі труп ОСОБА_8 тільки після затримання працівниками міліції 24.12.2006 року. Сам нікого не бив, так як у нього була зламана нога та на неї накладений гіпс. (т. 3 а. с. 75-79).

Зазначені показання засуджених, потерпілого ОСОБА_9 та свідків щодо обставин скоєння злочинів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в основному узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом повно та всебічно, а також відповідають фактичним обставинам справи і тому суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

Крім цього, вина засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в скоєному підтверджується: протоколом огляду місця події - АДРЕСА_3, в ході проведення якого був виявлений труп ОСОБА_8 з ознаками насильницької смерті (т. 1 а. с. 104-144); протоколами впізнання по фотокарткам з участю ОСОБА_9, ОСОБА_4, в ході яких всі зазначені особи впізнали на фото ОСОБА_3, як особу, що була присутня в АДРЕСА_2 під час скоєння злочину, і як особу що наносила удари потерпілому ОСОБА_8 та заволодівала його банківськими картками (т. 3 а. с. 291-294); протоколами відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_12, в ході яких останні продемонстрували механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 (т. 3 а. с. 135-137; 166-167; 226-229); протоколами виїмки носильних речей у осіб, що були присутні в АДРЕСА_2, а саме: у ОСОБА_14, ОСОБА_15 В.В., ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 147-160); висновками судово-медичних експертиз речових доказів носильних речей ОСОБА_3, згідно якого походження слідів крові в зр. № 7,9 від потерпілого ОСОБА_8 можливе, домішка крові потерпілого ОСОБА_8 в зр. № № 2,8,11 не виключається (т. 2 а. с. 43-48) та носильних речей ОСОБА_2, згідно якого домішка крові потерпілого ОСОБА_8 в зр. № № 2,3,5 не виключається. (т. 2 а.с. 62-65); висновками судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз, згідно яких тілесні ушкодження у вигляді численних переломів кісток грудної клітки, що призвели до порушення її каркасності (переломи ребер з обох сторін з розривами пристінної плеври, грудної кістки), розриву тканини нижньої частки правої легені, у вигляді переломів підязикової кістки поміж тілом і обома великими рогами, вертикальних переломів лівої пластинки щитоподібного хряща і перснеподібного хряща зліва, повного перелому лівого верхнього рожка щитоподібного хряща, спричинення яких супроводжувалося загрозливим для життя станом -стисканням судин і органів шиї з виникненням проявів асфіксії, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження та що смерть потерпілого ОСОБА_8 наступила внаслідок закритої тупої травми грудної клітки, яка супроводжувалася переломом груднини, численними переломами ребер з обох сторін з розривами пристінної плеври, розривом правої легені, перебіг яких ускладнився розвитком травматичного шоку і гострої серцево-легеневої недостатності, між травмою грудної клітки і смертю потерпілого мається прямий причинний звязок (т. 2 а. с. 254-260, 268-269); висновками додаткових судово-медичних експертиз за результатами відтворення обстановки та обставин події за участю обвинувачених ОСОБА_12, ОСОБА_2, допиту ОСОБА_3, якими підтверджується механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 внаслідок їх злочинних дій ( т. 2 а. с. 286-287, 295-297, 305-307).

Доводи апеляцій засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та невідповідність вироку вимогам КПК України, на думку колегії суддів є явно надуманими, оскільки постановлений судом першої інстанції вирок відносно засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є законним і обґрунтованим, у відповідності з вимогами ст. 334 КПК України його мотивувальна частина містить формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину, наведені обставини, які визначають ступінь тяжкості вчинених злочинів, докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкинув інші докази, обставин, що помякшують та обтяжують покарання, мотиви зміни обвинувачення, у разі визнання частини останнього необґрунтованою підстави для цього.

Вказівка засудженого ОСОБА_3 та його захисника на недоведеність його вини у скоєні інкримінованих злочинів та ненадання оцінки поясненням експерта ОСОБА_10 є безпідставними, оскільки спростовуються наведеними вище доказами, а пояснення експерта оцінені у сукупності з іншими доказами по справі. Саме твердження ОСОБА_3 про нанесення ним ОСОБА_8 не більше 3 ударів спростовуються вищенаведеними показаннями ОСОБА_14 та ОСОБА_12.

Посилання ОСОБА_3 у апеляції на можливе отримання органами досудового слідства свідчень від ОСОБА_12 з порушенням кримінально-процесуального законодавства є явно надуманими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, тому не можуть прийматись до уваги.

Застосування до ОСОБА_3 незаконних методів ведення слідства, які могли б вплинути на правдивість його показань під час досудового слідства, не знайшло свого підтвердження.

Твердження ОСОБА_3 про те, що він був позбавлений можливості прийняти безпосередню участь у дослідженні доказів по справі в ході судового розгляду справи, спростовуються наявними матеріалами справи, в тому числі протоколами судових засідань, з яких вбачається, що він був присутнім при розгляді справи судом, міг користуватись і користувався всіма правами, передбаченими ст. 263 КПК України.

Доводи апеляції прокурора про те, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 333 КПК України, незважаючи на наявність, серед інших, обвинувачення ОСОБА_2 за ч.2 ст. 309 КК України, в мотивувальній та резолютивній частині вироку зазначено, що він виправданий за вказаною статтею, є безпідставними, оскільки суд в цій частині обвинувачення, предявленого ОСОБА_2, у відповідності з вимогами ст. 334 КПК України, навів підстави та мотиви визнання процесуальних дій в ході досудового слідства такими, що були проведені з порушенням законодавства і відповідно відкинутими в якості доказів по справі, з чим, в свою чергу, погоджується і колегія суддів.

Таким чином усі обставини справи щодо засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_2 досліджені судом повно, всебічно та обєктивно, зібраним по справі доказам дана належна оцінка в їх сукупності і дії ОСОБА_3 за ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 186 КК України та дії ОСОБА_2 за ч.2 ст. 121, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 357 КК України кваліфіковані правильно і підстав для їх перекваліфікації не вбачається.

Покарання засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 призначено у відповідності із вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, особи винних, а також обставин, що помякшують та обтяжують покарання, в тому числі і тих, на які посилаються засуджений ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_6 в своїх апеляціях. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано призначив засудженому ОСОБА_2 покарання на підставі ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, оскільки нові злочини той вчинив, не відбувши покарання за попереднім вироком суду.

В той же час, перевіряючи вирок відносно ОСОБА_4, колегія суддів звернула увагу, що суд першої інстанції при призначенні йому додаткового покарання на підставі ст. 71 КК України у вигляді конфіскації Ѕ частини майна, не врахував, що попередній вирок суду від 27.12.2002 року в цій частині виконаний.

Крім цього, в порушення вимог ст.ст. 71, 72 КК України, призначаючи ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.07.2006 року ОСОБА_4 було умовно-достроково звільнено від відбування покарання у вигляді обмеження волі.

Також у відповідності з п.3 ч.1 ст. 367 КПК України підставою для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному суді, є істотне порушення кримінально-процесуального закону.

Однак, судом першої інстанції в частині постановлення вироку відносно засудженого ОСОБА_4 допущені такі порушення кримінально-процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування вироку.

Так, перекваліфіковуючи дії вказаного засудженого з ч.2 ст. 121 на ч.1 ст. 125 КК України, суд першої інстанції не прийняв до уваги положення ч.1 ст. 27 КПК України, а також зміст розяснень п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 року Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів щодо обовязковості одержання від потерпілого письмової або усної заяви (скарги) про притягнення до кримінальної відповідальності підсудного у справі публічного обвинувачення, коли результати судового слідства свідчитимуть про необхідність змінити кваліфікацію злочину на статтю закону, якою передбачено відповідальність за якийсь зі злочинів, перелічених у ч.1 ст. 27 КПК України (справи приватного обвинувачення).

Дані вимоги закону судом першої інстанції при постановленні вироку відносно засудженого ОСОБА_4 дотримані не були, оскільки вказаної заяви від потерпілої ОСОБА_8 ні в ході досудового, ні в ході судового слідства отримано не було, що вбачається з матеріалів справи, а тому вирок в цій частині не можна визнати законним та обґрунтованим і саме тому він в цій частині підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Інші доводи апеляції прокурора відносно ОСОБА_4 повинні бути перевірені судом першої інстанції при новому розгляді справи.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 362, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2011 року в частині засудження ОСОБА_4 скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не змінювати підписка про невиїзд.

В іншій частині вирок суду відносно засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без зміни, а їх апеляції та апеляції захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_5 без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19