пр. № 1-кп/759/86/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2016 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0006735 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 , разом із особою, матеріали кримінального справдження відносно якої виділені в окреме провадження, 07.07.2015р., приблизно в 22 години, знаходячись за адресою м.Київ, вул.Чорнобильська, 21, незаконно заволоділи автомобілем марки «Renault Kangoo» жовтого кольору, д.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_3 , разом із особою, матеріали кримінального справдження відносно якої виділені в окреме провадження, 07.07.2015 року, близько 22-00 год., реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння автомобілем «Renault Kangoo», перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , де із шафи дитячої кімнати без дозволу власника ОСОБА_5 , заволоділи ключами до вказаного автомобіля та направилися до вказаного автомобіля, який стояв припаркований поблизу будинку.

В подальшому відчинивши за допомогою ключа вказаний автомобіль ОСОБА_3 разом із особою, матеріали кримінального справдження відносно якої виділені в окреме провадження, після невдалої спроби завести автомобіль почали його штовхати, після чого, таким чином призвели в дію двигун вказаного автомобіля, та сівши до салону на вказаному автомобілі з місця вчинення злочину зникли в невідомому напрямку.

Після заволодіння автомобілем ОСОБА_3 разом із особою, матеріали кримінального справдження відносно якої виділені в окреме провадження, користувалися автомобілем в період часу з 22.00 год 07.07.2015 по 20.35 год 08.07.2015 доки не були затримані на вказаному автомобілі працівниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_3 показав, що 07.07.2015 року, близько 22-00 години, він без дозволу взяв автомобіль, який належить ОСОБА_5 . Автомобіль він взяв разом зі своїм товаришем ОСОБА_6 . Документів на автомобіль в нього не було. Керувати автомобілем він не вмів і в нього взагалі не було водійського посвідчення, тому за кермо сів ОСОБА_7 . Вони катались на автомобілі майже добу.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив показання потерпілого, а саме, що коли ОСОБА_5 намагався їх зупинити, він говорив ОСОБА_8 , щоб той їхав далі та не зупинявся. Цивільний позов визнає в повному обсязі.

Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, щиро кається у вчиненому.

Крім власних показань вина ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України підтверджується показаннями потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що на початку липня 2015 року, йому зателефонували сусіди, які знали, що він за містом та повідомили, що його авто зникло з місця стоянки. Також його дружині телефонувала подруга ОСОБА_3 та говорила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 катаються на його автомобілі. Він зателефонував на 102 та повідомив про те, що в нього вкрали автомобіль. Наступного дня він поїхав до ОСОБА_10 та знову зателефонував на 102 . Приїхавши додому він разом з дружиною побачили безлад в квартирі. Дружина почала прибирати, а він пішов в магазин і в дворі будинку побачив свій автомобіль за кермом, якого був ОСОБА_9 , а ОСОБА_11 сидів на пасажирському сидінні. Далі він намагаючись зупинити автомобіль і почав бігти на нього, але хлопці не зупинились та ледь не збили його і поїхали далі. Потім він повернувся додому та знову зателефонував на 102. Через деякий час до нього зателефонували з міліції та повідомили, що його авто знайшли. Після того, як йому повернули автомобіль він виявив його несправність та звернувся на СТО де йому повідомили, що в його автомобіль замість дизельного пального залили бензин. Матеріальна шкода становить 21 930 грн. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що того дня він був в себе вдома та до нього написав в соціальній мережі ОСОБА_3 і запропонував покататися на автомобілі та взяти кошти на пальне. Коли він вийшов на вулицю то побачив там автомобіль «Рено Кенго» жовтого кольору, в якому був ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .. Так як було жарко, вони поїхали на озеро в Пущу-Водицю і по дорозі заїхали на АЗС де він дав 150 грн. на пальне. Далі вони покупались на озері, а потім його підвезли назад на метро ОСОБА_13 і вони розійшлися. ОСОБА_3 сказав, що то автомобіль його сестри, а чи брав він дозвіл в неї, йому не повідомляли. ОСОБА_3 сказав, що взяв автомобіль просто покататись. Так, як ОСОБА_3 та ОСОБА_9 були повнолітні він думав, що в них є водійські посвідчення та не хвилювався. За кермом автомобіля був ОСОБА_7 , а ОСОБА_3 сидів на пасажирському сидінні. Вони йому ніяких документів на автомобіль не показували та посвідчення водія в них він не бачив також. Чим заправляли автомобіль він не знає, він просто дав гроші і все.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що 07.07.2015 року разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 гуляли та він повідомив йому, що в нього вдома нікого не має та можна взяти ключі від автомобіля щоб покататися на ньому. Вони так і зробили та катались майже добу. Коли вони приїхали додому, то власник авто - ОСОБА_5 намагався їх зупинити, але вони поїхали далі. Після цього в лісі їх затримали працівники міліції.

Також ОСОБА_14 показав, що знав про те, що автомобіль не ОСОБА_3 і він бере його без дозволу. Тієї ночі вони спали біля будинку в автомобілі. Вони брали автомобіль марки «Рено Кенгу» д.н. НОМЕР_1 , 07.07.2015 року, близько 22-00 год. в м.Києві біля будинку №21 по вул.Чорнобильській. Затримали їх близько 20-35 год. 08.07.2015 року. За кермом автомобіля був він, обвинувачений ОСОБА_3 був на пасажирському сидінні.

Крім показань потерпілого та свідків вина ОСОБА_3 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України об`єктивно підтверджується наступним:

-протоколом огляду місця події від 08.07.2015р., згідно якого було оглянуто та вилучено автомобіль «Рено Кенгу» д.н. НОМЕР_1 та ключі (а.п.40-41);

-постановою про визнання речових доказів (а.п.38-39);

Вищевказані докази дослідженні у судовому засіданні, суд визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення в обвинувальному акті вважає повністю доведеним, факт спричинення ОСОБА_3 та особою, матеріали кримінального справдження відносно якої виділені в окреме провадження, матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на суму 133 337 гривень. Вищевказана сума взята з висновку спеціаліста (а.п.42-44) і становить дійсну (ринкову) вартість автомобіля «Рено Кенгу» д.н. НОМЕР_1 .

Дослідивши докази, представлені стороною обвинувачення, вислухавши показання обвинуваченого та потерпілого, суд приходить до висновку, що автомобіль «Рено Кенгу» д.н. НОМЕР_1 був потерпілому повернутий (а.п.37), а спричинення матеріальної шкоди на суму 133 337 гривень, не знайшов свого підтвердження.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005р. (із змінами) матеріальну шкоду слід визнавати значною в разі заподіяння реальних збитків на суму від 100 до 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а великою на суму понад 250 таких мінімумів. При вирішенні питання про те, чи були збитки реальними, необхідно виходити з положень п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України, де зазначено, що такими збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витратами, що вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином аналізуючи та оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені у судовому засіданні, суд знаходить, що стороною обвинувачення не здобуто достатньо доказів, які могли б довести факт спричинення ОСОБА_3 та особою, матеріали кримінального справдження відносно якої виділені в окреме провадження, матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на суму 133 337 гривень., а тому даний факт викладений в обвинувальному акті, підлягає виключенню з пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.289 ч.2 КК України правильно, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття в скоєному, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено і вважає за необхідне обрати йому міру покарання у виді позбавлення волі.

Поряд з цим, суд з врахуванням фактичних обставин по справі, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, не працює, має постійне місце проживання, характеризується посередньо, знаходить за можливе його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства, обравши йому міру покарання не пов`язану з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі згідно ст.75 КК України.

Цивільний позов потерпілого задовольнити в повному обсязі.

Речові докази по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки та на підставі ст.76 КК України зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , кошти у розмірі 31 930 гривень.

Речові докази по справі: автомобіль «Рено Кенгу» д.н. НОМЕР_1 , ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: ОСОБА_1