Дата документу Справа № 313/915/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 313/915/15-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/1912/15 ОСОБА_1
Категорія ст. 336 Доповідач в апел. інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу прокурора на вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Запоріжжя, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України і йому призначено покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 повідомляти КВІ про зміну місця роботи та проживання, не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ, періодично зєявлятись до КВІ для реєстрації.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник-адвокат ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ..

Прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченго внаслідок м`якості, необгрунтоване призначення судом покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України. Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Як встановив суд, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на ухилення від призову за мобілізацією, будучи військовозобов`язаним та визнаним віськово-лікарською комісією від 15 січня 2015 року придатним за станом здоров`я до військової служби і включеним до списку осіб, які підлягають відправці для проходження військової служби за мобілізацією, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову сліжбу», Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», 12 травня 2015 року відмовився отримати від відповідальних осіб Матвіївської сільської ради Веселівського району Запорізької області повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а 14 травня 2015 року о 06 годині 00 хвилин, без поважних причин не з`явився до Мелітопольсько-Веселівського ОРВК в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області з відповідними речами та документами для подальшого направлення до пункту збору для проходження військової служби за мобілізацією, порушивши таким чином порядок комплектування Збройних Сил України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_6 протягом всього досудового розслідування та в судовому засіданні повністю визнавав себе винним у скоєнні злочину за обставин, зазначених у вироку суду, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні зі згоди підсудного та інших учасників судового процесу, суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, обмежився лише допитом обвинуваченого, в ході якого він визнав себе винним в повному обсязі та дослідженням обставин, які характеризують особу підсудного.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, правильність кваліфікації його дій і призначене обвинуваченому покарання в апеляції не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора, тобто в частині призначеного обвинуваченому покарання.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд належним чином врахував характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів середнього ступеню тяжкості, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, і призначив покарання відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, яке колегія суддів вважає необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і попоредження вчинення ним нових злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обставини, які враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, свідчать про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.

В апеляційній скарзі прокурор не навів доводів, які свідчили б про неможливість застосування ст. 75 КК України і звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання.

Порушень вимог матеріального та процесуального права, які могли б стати причиною зміни чи скасування вироку суду, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4