11.11.15
Справа № 635/6582/15-к
Провадження № 1-кп/635/559/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання,
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від призначеного вироком апеляційного суду Харківської області від 03 листопада 2014 року додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 2 роки, посилаючись на те, що він є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, автомобіль для нього є засобом існування та отримання додаткового доходу. Крім того, зазначив, що він страждає на ряд ряд хронічних захворювань, йому необхідно часто виїжджати до м. Харків для проходження медичних обстежень. На його утриманні також знаходиться хвора дружина, яка потребує постійного догляду.
В судовому засіданні засуджений підтримав зазначені в клопотанні доводи.
Суд, заслухавши думку прокурора и потерпілої, які заперечували проти задоволення клопотання засудженого, вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали, приходить до наступного.
Вироком Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року ОСОБА_4 звільнений від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов ОСОБА_5 задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати, пов`язані з наданням юридичних послуг в сумі 4000, 00 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.
Вироком апеляційного суду Харківської області від 03 листопада 2014 року вирок Харківського районного суду Харківської області від 01 липня 2014 року відносно ОСОБА_4 в частині призначення йому покарання скасований. В частині вирішення цивільного позову ОСОБА_5 вирок змінений.
Призначено ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
Звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі п. «ґ» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.
Збільшено суму відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди на користь ОСОБА_5 до 150000 гривень.
Стягнення обернено на майно ОСОБА_4 , на яке накладено арешт ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2013 року.
В решті вирок суду першої інстанції залишений без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок апеляційного суду Харківської області від 03 листопада 2014 року щодо ОСОБА_4 в частині вирішення цивільного позову змінений: зменшено розмір відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_5 до 50000 грн.
В решті судове рішення залишено без змін.
16 липня 2015 року ОСОБА_4 відшкодовано ОСОБА_5 моральну шкоду р розмірі 50 000 грн., а також витрати, пов`язані з наданням юридичних послуг в сумі 4000 грн.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, на ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення, зокрема, від додаткового покарання, викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 у вчиненому злочину не розкаявся, а матеріали справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, суд не приймає до уваги інформацію ДІМ Харківського РВ ОСОБА_6 та Мереф`янського міського голови ОСОБА_7 щодо активної участі ОСОБА_4 в розвитку міста, оскільки вона не підтверджена об`єктивними даними.
Сам засуджений в судовому засіданні пояснив, що лише двічі приймав участь у суботниках, а саме: 09 травня 2015 року та 05 вересня 2015 року, що не свідчить про активну діяльність засудженого та його виправлення.
Стан здоров`я засудженого, а також відшкодування ним моральної шкоди за відсутності інших чинників не є підставою для звільнення від додаткового покарання.
Таким чином, вважати, що цілі додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами досягнуті раніше ніж у строк покарання, визначений обвинувальним вироком суду у відношенні засудженого, підстав немає.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку що клопотання засудженого є передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.
Суддя ОСОБА_1