Справа № 396/2315/15-к
Провадження № 1-кп/396/196/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.11.2015 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника служби у справах дітей Новоукраїнської РДА ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Новоукраїнка Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, народився та проживає в АДРЕСА_1 , не працює, освіта неповна середня, учень 11 класу Новоукраїнської ЗОШ №6, раніше не судимий,
Угода про примирення між обвинуваченим, законним представником, захисником та потерпілим досягнута під час судового розгляду провадження.
Відповідно до обвинувального акту неповнолітній ОСОБА_4 обвинувачується у кримінальному правопорушенні за наступних обставин:
11 вересня 2015 року близько 16 год.30 хв. на території спортивного майданчика, розташованого поруч з центральним стадіоном по пров. Ковальський в м. Новоукраїнка, обвинувачений ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізовуючи його, шляхом вільного доступу, зі спортивної куртки, яка знаходилася на лавці, таємно викрав мобільний телефон марки «Леново А526» синього корпусу в силіконовому чохлі, непрацюючою сім-карткою оператора мобільного зв`язку МТС, сім-карткою оператора мобільного зв`язк «Лайф» та карткою пам`яті ємкістю 16 ГБ, який належить потерпілому ОСОБА_7 , та знаходився в користуванні його сина неповнолітнього ОСОБА_9 , 2000 р.н., який перебував у цей час на спортивному майданчику. Обернувши таким чином на свою користь чуже майно, ОСОБА_4 помістив викрадений мобільний телефон до рюкзака ОСОБА_10 , який також перебував у цей час на спортмайданчику, без відома останнього. У подальшому коли ОСОБА_10 пішов зі стадіону, ОСОБА_4 прослідував за ним та забрав викрадений телефон як свій.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.
Розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_7 становить 1983,82 грн.
Станом на 06 листопада 2015 року матеріальні збитки завдані потерпілому кримінальним правопорушенням обвинувачений погасив в повному обсязі, повернувши мобільний телефон, таким чином потерпілий ОСОБА_7 погоджується, що матеріальні збитки йому відшкодовані.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, у скоєному щиро розкаюється.
Згідно ст. 12 КК України даний злочини відносяться до злочину середньої тяжкості.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , законний представник, в присутності захисника та потерпілий ОСОБА_7 під час судового розгляду провадження досягли угоди про примирення, підписали її, причому ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин.
Між обвинуваченим, законним представником, захисником і потерпілим в суді була досягнута угода про примирення за ч.1 ст. 185 КК України, відповідно до якої обвинувачений не потребує застосування покарання, відповідно до ч.1 ст.105 КК України, застосувавши заходи виховного характеру- передавши під нагляд батька.
Враховуючи, що батько обвинуваченого- його законний представник в суді ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою передати йому сина на поруки, керуючись статтями 98, 99, 102, 105 КК України та просить суд звільнити суд від покарання, застосуваши заходи виховного характеру, передавши сина на поруки, які на його думку можуть забезпечити виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 із застосуванням примусових заходів виховного характеру, а саме: обмежити дозвілля, заборонивши покидати місце проживання з 22 до 6 години та передати під нагляд батька ОСОБА_6 терміном на один рік.
Потерпілий ОСОБА_7 свою позицію при затвердженні угоди, обґрунтовує тим, що упродовж слідства та суду ОСОБА_4 свою вину визнав, збитки відшкодував, попросив у нього вибачення, він також має сина одного віку з обвинуваченим і бажає щоб діти надалі підтримували дружні стосунки і мирно співіснували.
Матеріальні збитки відшкодовано у повному обсязі.
Суд розглянув обвинувальний акт у кримінальному провадженні відповідно положень ст. ст. 471, 473, ч. 5 ст. 474 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 , законний представник, в присутності захисника та потерпілий ОСОБА_7 заявили, що вони цілком розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Узгоджені сторонами застосування заходів виховного характеру є такими, що відповідають ступенню тяжкості кримінального правопорушення та особінеповнолітнього обвинуваченого.
За таких обставин, угоду про примирення належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
При цьому, суд вважає, так як ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, який характеризуються позитивно, вперше вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов не заявлявся, матеріальні збитки відшкодовано, внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки, він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, а також у зв`язку з написанням заяви батька обвинуваченого ОСОБА_6 , який бажає взяти на поруки свого сина ОСОБА_4 , в зв`язку з цим до ОСОБА_4 , який на час скоєння кримінального правопорушення є неповнолітнім можуть бути застосовані примусові міри виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батька.
Згідно ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Суд вважає, що на момент постановлення вироку неповнолітній ОСОБА_4 не потребує застосування покарання, та за доцільне застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, а саме у вигляді передачі під нагляд батька ОСОБА_6 , обмеживши дозвілля.
Судові витрати, відсутні.
Керуючись ст. ст. 105, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Угоду про примирення між ОСОБА_4 , законним представником, захисником та ОСОБА_7 затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
На підставі ст. 105 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру, передавши під нагляд батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та обмежити дозвілля, заборонивши покидати місце проживання з 22 до 6 години.
Строк примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити 1 (один) рік.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1