Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
ВИРОК

ІМЯМ УКРАЇНИ

3 листопада 2010 р. м. Хмельницький

Хмельницький міський суд у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.

при секретарі Борищук М.В.,

за участю прокурора Боднар Р.Г.,

за участю потерпілого ОСОБА_1

за участю захисника - ОСОБА_2

за участю перекладачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (Словакія), українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, раніше судимого Камянець-Подільським районним судом 22.10.2001 р. за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 70 КК України 3 роки позбавлення волі, з застосуванням ст.45 КК України на 2 роки, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4,

за ч. 2 ст. 187 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою 23 липня 2002 р. біля 2 год. ночі, по вул. Курчатова у м. Хмельницькому неподалік від входу до заводу «Термопластавтомат», з метою заволодіння чужим майном здійснили напад на ОСОБА_1 та заподіяли йому тілесні ушкодження, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заволоділи грішми ОСОБА_1 у сумі 80 грн. та одягом, а саме: чорними джинсами вартістю 100 грн., кросівками вартістю 230 грн., футболкою вартістю 30 грн., шкіряним ременем вартістю 25 грн., носками вартістю 3 грн. та трусами вартістю 5 грн., а всього заволоділи майном на суму 473 грн.

Свою вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не визнав, відмовившись від дачі показань, скориставшись ст. 63 Конституції України.

Потерпілий ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 22 липня 2002 р. він з ОСОБА_7 знаходились у барі «Вест» у м. Хмельницькому. До них підійшли ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, яких він пригостив горілкою та пивом, потративши на все 16 грн. Він розповів їм, що звільнився з роботи, отримав розрахункові гроші і мав намір поїхати до свого друга у мікрорайон Гречани. Всі, окрім ОСОБА_7, поїхали на таксі з ним у мікрорайон Гречани, таксі він оплатив сам.

ОСОБА_8 вийшов на вул. Зарічанській у м. Хмельницькому, а вони вийшли біля заводу «Термопластавтомат». ОСОБА_5 і ОСОБА_6 йшли поряд з ним, а потім хтось з них вдарив його в обличчя. Він завдав обом удару у відповідь і хотів втекти, але ОСОБА_5 підставив ногу і ОСОБА_1 впав. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали бити його ногами по голові та тулубу. Він просив не бити його, пропонував гроші. Однак його продовжували бити, потім він знепритомнів. А опритомнівши, відчув, що з нього повністю зняли одяг - сорочку, штани, в кишенях яких знаходились гроші. Він дібрався до автостоянки біля заводу «Термопластавтомат», охоронець на прохідній автостоянки викликала швидку допомогу і він був доставлений у лікарню.

Допитана у ході досудового розгляду як свідок ОСОБА_9 повідомила, що 23.07.2002 р. біля 3 год. 30 хв. вона перебувала на роботі на автостоянці фірми «Корона». Вийшовши з приміщення вона побачила біля воріт оголеного молодого чоловіка з ознаками побиття, з вуха текла кров. Вона викликала швидку допомогу (т. 1, а. с. 117).

Допитаний у ході досудового слідства як свідок ОСОБА_10 повідомив про те, що у другій половині липня 2002 р. він бачив, що ОСОБА_1 вживав спиртні напої разом з трьома молодими людьми у барі на залізничному вокзалі між 1 та 2 год. ночі (т. 1, а. с. 87).

Допитаний у ході досудового слідства як свідок ОСОБА_11 пояснив, що 23.07.2002 р. він чергував на станції швидкої допомоги у мікрорайоні Гречани. Біля 4 год. ранку надійшов виклик про те, що біля огорожі автостоянки знаходиться побитий чоловік, яким у подальшому виявився ОСОБА_1 Останній був госпіталізований в обласну лікарню (т. 1, а. с. 116).

Винність ОСОБА_5 підтверджується показами у ході досудового слідства як свідка ОСОБА_8, який пояснив, що 22.07.2002 р. він був у барі «Вест» разом з ОСОБА_5, до них підійшли ОСОБА_1 та ОСОБА_7 ОСОБА_1 хотів їхати на таксі у Гречани і разом з ним поїхали ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Пізніше до нього о 5 год. 45 хв. прибув ОСОБА_5, він був переодягнений і пропонував прогулятись (т. 1, а. с. 63).

Винність ОСОБА_5 підтверджується також протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_5, де зазначено, що ОСОБА_5 підставив підніжку ОСОБА_1, останній впав, а він разом зі ОСОБА_6 почали завдавати ОСОБА_1 удари ногами (т. 1, а. с. 23).

Винність ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину також підтверджується висновком експерта, у якому зазначено, що ОСОБА_1 заподіяні тілесні ушкодження у виді внутрішньочерепної травми, яка проявилась забоєм головного мозку, обличчя та мяких тканин голови, які відносяться до середнього ступеня тяжкості і були безпечними для життя у момент спричинення і які, ймовірніше, утворилися від прямих ударів твердими тупими предметами (кулаками, ногами і т. п.), тобто ушкодження у ділянці голови з забоєм головного мозку та субарахноїдальним крововиливом з найбільшою вірогідністю виникли від множинних ударів тупими предметами, якими могли бути взуті ноги. Виникнення забою головного мозку внаслідок падіння з висоти власного зросту на землю, асфальт, бордюр тощо маловірогідне. Садна у ділянці грудної клітки та живота відносяться до легких тілесних ушкоджень. (а. с. 140-143).

Невизнання ОСОБА_5 вини у вчиненні вказаного злочину суд оцінює критично як намагання ухилитись від покарання.

Не вбачається також підстав для виключення з обвинувачення ОСОБА_5 кваліфікаційної ознаки злочину «попередня змова», оскільки про її наявність свідчить погодженість дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні підсудному міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу та обставини, які помякшують чи обтяжують покарання.

ОСОБА_5 раніше судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у наркологічному диспансері не перебуває. Ним відшкодовано ОСОБА_1 2000 грн., що підтверджується розпискою.

Цивільний позов ОСОБА_1 на суму 5000 грн. задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_5 1000 грн., враховуючи те, що останнім сплачено 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного ОСОБА_5 вироком Камянець-Подільського районного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2001 р., у частині засудження за ч. 2 ст. 141 КК України (в ред. 1960 р.) остаточно призначити йому покарання у виді 7 років 2 місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з З листопада 2010 р., зарахувавши йому у строк відбування покарання строк утримання його під вартою з 15 березня 2009 р. по 3 листопада 2010 р. включно.

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку у законну залишити попередню - утримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково у сумі 1000 грн., стягнувши вказану суму з ОСОБА_5

У решті позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб до Апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя Логінова С.М.