1-кп/357/978/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.12.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006520 від 22.10.2013 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, смт. Іванівка, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, який не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, до якого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
02.09.2013 року, близько 23 години 55 хвилини ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , підійшли до потерпілої ОСОБА_7 , та умисно з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна відкрито заволоділи її речами, а саме ОСОБА_5 вирвав з рук жіночу сумку в якій знаходилися гроші в сумі 6 050 грн., паспорт на ім`я ОСОБА_7 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_7 , чорнобильське посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_8 , чим спричинили ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 6 050 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за епізодом від 02.09.2013 року вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Також, 05.09.2013 року близько 00 години 30 хвилин ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , та ОСОБА_9 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_4 , умисно, з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, яке виразилося в тому, що ОСОБА_6 наніс удар рукою в обличчя потерпілого ОСОБА_10 , після чого останній впав на землю. Потім ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_4 , та ОСОБА_9 оглянувши кишені потерпілого ОСОБА_10 , повторно, відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Нокіа 2220» вартістю 165 грн. зі стартовим пакетом опратора «Київстар» вартістю 25 грн. та коштами в сумі 730 грн., належних ОСОБА_10 , чим спричинили останньому матеріальної шкоди на загальну суму 920 гривень.

Крім того, 06.09.2013 року близько 00 години 05 хвилин ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , перебуваючи на території ЗОШ №12 по б-ру. Комсомольському в м. Біла Церква, умисно з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, яке виразилося в тому, що ОСОБА_6 , наніс удар рукою в обличчя потерпілого ОСОБА_11 , від чого останній впав на землю, в цей час ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , наносили удари потерпілому ОСОБА_12 , після чого повторно, відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Самсунг» вартістю 200 грн., та грошима в сумі 250 грн. належних ОСОБА_11 , та мобільним телефоном марки «Нокіа 520» вартістю 1 688 грн. зі стартовим пакетом «Лайф» вартістю 25 грн., належних ОСОБА_12 , чим спричинили ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 450 гривень, а ОСОБА_12 , матеріальної шкоди на загальну суму 1 711 грн.

Також 06.09.2013 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 перебуваючи біля буд. АДРЕСА_5 , умисно з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, підійшли до потерпілої ОСОБА_13 , та повторно, відкрито заволоділи, а саме зірвали з її плеча жіночу сумку біло-кофейного кольору, в якій знаходилися: цифровий фотоапарат марки «Нікон» вартістю 2 400 грн., ключі від квартири, паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_13 , та гаманець із банківськими картками. Тим самим спричинивши останній матеріального збитку на загальну суму 2 400 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за епізодами від 05.09.2013 року, 06.09.2013 року вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що 02.09.2013 року, близько 23 години 55 хвилини він, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку по вул. Леваневського в м. Біла Церква (який саме номер будинку він не запам`ятав, оскільки не є жителем м. Біла Церква), підійшли до потерпілої ОСОБА_7 , та відкрито заволоділи її речами, а саме ОСОБА_5 вирвав з рук жіночу сумку темного кольору в якій знаходилися грошові кошти та документи потерпілої. Яка сума коштів була в сумочці у потерпілої він не пам`ятає, оскільки до цього випив пива. Грошові кошти вони з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 розділили, а сумочку викинули. Хто саме викинув сумочку він не пам`ятає. Кошти витратили на придбання алкогольних напоїв. Також вказав, що 05.09.2013 року близько 00 години 30 хвилин він, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , та ОСОБА_9 , перебували біля будинку по вул. Комсомольська в м. Біла Церква, який саме будинок не пам`ятає, але поруч знаходиться зупинка маршрутних таксі на м. Узин. ОСОБА_6 наніс удар рукою в обличчя потерпілого ОСОБА_10 , після чого останній впав на землю. Потім ОСОБА_6 , разом з ним ( ОСОБА_4 ) та ОСОБА_9 оглянувши кишені потерпілого ОСОБА_10 , та заволоділи мобільним телефоном (марку мобільного телефона не пам`ятає) та грошовими коштами, суму також не пам`ятає. Грошові кошти розділили між собою та він ( ОСОБА_4 ) витратив свою частину грошових коштів на алкогольні напої. Окрім цього, 06.09.2013 року близько 00 години 05 хвилин він, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , перебували на території ЗОШ № 12 по б-ру Комсомольському в м. Біла Церква. ОСОБА_6 , наніс удар рукою в обличчя потерпілого ОСОБА_11 , від чого останній впав на землю, в цей час ОСОБА_5 , та він ( ОСОБА_4 ) наносили удари потерпілому ОСОБА_12 , після чого заволоділи мобільними телефонами потерпілих (марку не пам`ятає), та грошовими коштами (суму не пам`ятає). Один з телефонів (який саме не пам`ятає) він ( ОСОБА_4 ) продав ОСОБА_14 в м. Узин приблизно за 1000 гривень. Грошові кошти, викрадені у потерпілих та кошти, виручені за продаж мобільного телефону, вони розподілили між собою. Він ( ОСОБА_4 ) свої кошти витратив на придбання продуктів харчування та цигарок. Також зазначив, що він, 06.09.2013 року близько 23 години 30 хвилин, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку по вул. Молодіжна в м. Біла Церква (номер будинку не пам`ятає, оскільки з того моменту прошов тривалий час), підійшли до потерпілої ОСОБА_13 , та зірвали з її плеча жіночу сумку світлого кольору, в якій знаходився цифровий фотоапарат світлого кольору, квадратний (марки він не пам`ятає), гаманець та документи на ім`я потерпілої. Після цього з місця події вони втекли, наступного дня він ( ОСОБА_4 ) продав даний цифровий фотоапарат в м. Узин Кузьменку Василю. Вказував, що по всіх епізодах він ( ОСОБА_4 ), ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 діяли за попередньою змовою.

Розкаюється в скоєному, просить суворо не карати.

Допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали справи, суд вважає доказаною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінуємого йому злочину за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав за згодою учасників судового провадження недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують особу винного, оскільки ці докази ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

При обранні міри покарання суд бере до уваги пом`якшуючу обставину щире каяття, активне сприяння розслідуванню злочину.

Обтяжуючою обставиною по справі є вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого по епізоду від 02.09.2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої та за попередньою змовою групою осіб та по епізодам від 05.09.2013 року, 06.09.2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його характеристику. Обставинами, які характеризують особу обвинуваченого є те, що особа раніше не судима, за місцем реєстрації характеризується формально посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд приходить до висновку, що достатньою мірою для виправлення та упередження скоєння нових злочинів обвинуваченою є міра покарання, передбачена санкцією ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, з огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі і у відповідності до ст. 75 КК України суд вважає за можливе прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком, зобов`язавши останню відповідно до ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 371, 374 та 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, зобов`язавши останнього відповідно до ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти, з-залу суду негайно.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,