АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000916 та № 0002221 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду міста Чернівців від 26 листопада 2015 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець міста Чернівців, зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживаючий в АДРЕСА_2 , не працюючий, неодружений, раніше судимий вироком Шевченківського районного суду міста Чернівців від 10 лютого 2009 року за ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України на три роки позбавлення волі, вироком цього ж суду від 24 лютого 2012 року за ст. 185 ч.3 КК України на три роки позбавлення волі, звільнений 14 листопада 2014 року по відбуттю строку покарання, визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.185 КК України на два роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначно покарання у виді позбавлення волі на три роки шість місяців. Строк відбування покарання обчислено з моменту затримання - з 27 липня 2015 року. Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілих ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 1554 гривень 69 коп, ОСОБА_9 - 11124 гривень, а також на користь держави процесуальні витрати в сумі 2502 гривні 36 коп.; вирішена доля речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:

Крим. провад. № 11-кп/794/25/16 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ст.185 ч.2,ч.3 КК України Доповідач: ОСОБА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_6 у апеляційній скарзі просить вирок суду змінити і на підставі встановлених судом першої інстанції пом`якшуючих обставин (визнання вини, сприяння розкриттю злочину та щире каяття) призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ст.185 ч.3 КК України. Також просить при призначенні покарання врахувати, що він по місцю проживання позитивно характеризується та має тяжке захворювання.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, призначити йому покарання із застосуванням ч.1ст.69 та ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробування з урахування наявного у нього тяжкого захворювання. При цьому апелянт посилається на те, що суд, призначаючи покарання, безпідставно не врахував вимоги ст.69 та ст.75 КК України, оскільки наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання (визнання вини, сприяння розкриттю злочину, щире каяття, фактичне відшкодування завданої злочином шкоди, наявність тяжкого захворювання) , є підставою для застосування менш суворого покарання ніж передбачено санкціями ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України. Також апелянт просить змінити розмір відшкодування матеріальної шкоди за цивільним позовом потерпілого ОСОБА_9 і стягнути її в розмірі, визнаному ОСОБА_6 .

Згідно вироку районного суду ОСОБА_6 18 березня 2015 року приблизно о 04 годині, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, з будівельного майданчика на території храму «Успіня

Святої Богородиці» по проспекту Незалежності № 141 міста Чернівців таємно викрав металеву арматуру в кількості 124 метри, яку переніс на територію паркувального майданчику ринку «Рейтинг» по вулиці Р.Шухевича міста Чернівців. Продовжуючи свої злочинні дії, наступного дня 19 березня 2015 року приблизно o 05 годині ОСОБА_6 за попередньою змовою з цією ж невстановленою слідством особою, матеріали досудового розслідування відносно якої виділені в окреме провадження, з будівельного майданчику на території храму «Успіня Святої Богородиці» по проспекту Незалежності № 141 міста Чернівців таємно викрав металеву арматуру в кількості 300 метрів, яку переніс на територію паркувального майданчику біля ринку «Рейтинг» по вулиці Р.Шухевича міста Чернівців. Всього викрали металеву арматуру в кількості 424 метри вартістю 4823 гривні, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 , який є настоятелем цього храму і у віданні якого перебувала ця арматура, матеріальну шкоду.

05 липня 2015 року приблизно о 05 годині ОСОБА_6 ,

пошкодивши металопластикове вікно, проник в офісне приміщення адвокатської контори по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно (два ноутбуки з зарядним пристроєм), яке належить потерпілому ОСОБА_12 , на загальну суму 6248 гривень, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду.

20 липня 2015 року приблизно о 02 годині ОСОБА_6 , пошкодивши склопакет металопластикового вікна, проник в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке знаходиться в будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1569 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії, 25 липня 2015 року приблизно о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_6 за допомогою раніше заготовленої металевої арматури розбив склопакет металопластикового вікна, відчинив його і проник у середину приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: ноутбук марки «Леново зінк пад» вартістю 9000 гривень, принтер марки «Samsung» вартістю 960 гривень, дві камери внутрішнього відеоспостереження марки «Едімакс IC-3115W» вартістю 2248 гривень 50 коп., металевий сейф чорного кольору вартістю 1000 гривень, спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на суму 13 208 гривень 50 коп.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи поданих апеляційних скарг і просили їх задовольнити, прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб у потерпілого ОСОБА_11 , та у таємному викрадені чужого майна вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у приміщення потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , при обставинах наведених у вироку, повністю доведена дослідженими судом доказами і не оскаржується в апеляційних скаргах.

Також повністю доведена винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна потерпілого ОСОБА_9 , вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в приміщення.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 показав, що 25 липня 2015 року він і дружина прийшли на роботу і побачили, що в приміщенні, яке він орендує, розбите вікно та викрадені їх речі. З цього приводу вони одразу звернулися у правоохоронні органи. Аналогічні показання в суді дала і дружина потерпілого ОСОБА_13 , яка підтвердила, що коли вони напередодні зачиняли магазин, на столі залишався ноутбук, який там постійно перебував, однак, 25 липня 2015 року, коли вони прийшли на роботу, його вже там не було. Також потерпілий ОСОБА_9 та допитана у якості свідка ОСОБА_13 підтвердили, що у заяві про вчинення крадіжки майна з приміщення магазину одразу зазначити та перерахували всі викрадені речі та їх вартість, в тому числі ноутбук та дві відеокамери.

Зі змісту дослідженого судом першої інстанції протоколу огляду місця події (т.2 а.с.60, 64-68) від 25 липня 2015 року вбачається, що в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_5 пошкоджено металопластикове вікно. Під час проведення цього огляду вилучені сліди взуття та відбитки долоні і пальців рук, які згідно висновків судових трасологічної та дактилоскопічної експертиз були залишені обвинуваченим ОСОБА_6 (том 2 а.с.95-101, 125-131).

Обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції та в апеляційній інстанції не заперечував того, що він 25 липня 2015 року шляхом пошкодження металопластикового вікна проник в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по вулиці Героїв Майдану міста Чернівців та викрав майно потерпілого ОСОБА_9 , однак заперечував викрадення ноутбука та камер відеоспостереження.

Колегія суддів вважає, що районний суд на підставі досліджених в судовому засіданні доказів прийшов до правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у викрадені ноутбука та двох відеокамер у потерпілого ОСОБА_9 з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по вулиці Героїв Майдану міста Чернівців, підстав для сумніву в правдивості показань потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_13 немає, а невизнання обвинуваченим своєї вини суд правильно розцінив як обраний ним спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за частинами 2 та 3 статті 185 КК України.

Міра покарання засудженому ОСОБА_6 обрана районним судом відповідно до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, обтяжуючих і пом`якшуючих покарання обставин та даних про особу винного. Зокрема, судом прийнято до уваги, що вчинені ОСОБА_6 злочини відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, обвинувачений фактично вину визнав, сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся, що є обставинами, які пом`якшують покарання. При врахуванні даних про особу винного суд взяв до уваги, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, страждає на тяжке захворювання, ніде не працює, за місцем проживання характеризується позитивно і з огляду на всі обставини обгрунтовано прийшов до висновку , що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 не можливе без ізоляції від суспільства, тому призначив йому покарання в межах санкції частин 2 та 3 ст.185 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів.
Твердження обвинуваченого та захисника з приводу того, що суд, призначаючи покарання, не врахував вимоги ст.69 та ст.75 КК України, оскільки наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання (визнання вини, сприяння розкриттю злочину, щире каяття, фактичне відшкодування завданої злочином шкоди, наявність тяжкого захворювання), є підставою для застосування менш суворого покарання, ніж передбачено санкціями ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, є безпідставними, оскільки вищезазначені обставини справи були враховані

районним судом при призначенні покарання. При цьому колегія суддів звертає увагу апелянтів на те, що згідно п.1 ч.1 ст. 66 КК України з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину вважається однією обставиною, яка пом`якшує покарання винного. Також безпідставними є посилання апелянта на відшкодування обвинуваченим завданої злочином шкоди, оскільки в матеріалах справи такі дані відсутні.

Твердження адвоката про неможливість отримання обвинуваченим належної медичної допомоги по місцю відбування покарання також спростовується матеріалами справи, оскільки згідно листа начальника Чернівецької УВП відділу ДПтС України в Чернівецькій області № 33 (т.4 а.с.59) ОСОБА_6 отримує відповідне лікування згідно листка призначень та дієтичне харчування. Будь-яких даних щодо неможливості його утримання в у СІЗО і в подальшому у місцях позбавлення волі суду не надано.
Тому колегія суддів вважає, що вирок суду є законним і обгрунтованим та не підлягає зміні чи скасуванню. Призначена обвинуваченому міра покарання відповідає тяжкості скоєного злочину та особі винного і в цій частині вирок також не підлягає зміні.

Вироком районного суду відносно ОСОБА_6 визначено, що строк відбування ним покарання обчислюється з 27 липня 2015 року, тобто з моменту його затримання (том 1 а.с.202, 207). Закон України, яким внесені зміни у ч.5 ст.72 КК України щодо зарахування судом строку попереднього ув`язнення засудженому до позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, набрав чинності 24 грудня 2015 року, після постановлення вироку. Враховуючи п.3 Прикінцевих положень Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», судова колегія вважає необхідним застосувати вимоги ч.5 ст.72 КК України відносно ОСОБА_6 та зарахувати йому у строк відбування покарання у виді позбавлення волі на три роки шість місяців строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі період з 27 липня 2015 року до набрання вироком чинності, тобто до 26 січня 2016 року.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, ст.72 ч.5 КК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,
У Х В А Л И Л А :
Вирок Шевченківського районного суду міста Чернівців від 26 листопада 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

На підставі ч.2 ст.404 КПК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у період з 27 липня 2015 року до 26 січня 2016 року (набрання вироком чинності) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3