Справа № 182/3131/15-к
Провадження № 1-кп/0182/473/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2015 р. за № 0001133 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл.., українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, з середньою освітою, неодруженого, не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 08.04.2015 р. приблизно о 01-20 год, знаходячись на вул.. Ілліча в м. Нікополь Дніпропетровської обл.., грубо порушуючи ст.. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканність житла та іншого володіння особи, умисно, всупереч волі законного володільця та проживаючих в будинку осіб, переліз через відчинену хвіртку і проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 . Після чого проник до відокремленого від житла приміщення горища житлового будинку, що є іншим володінням особи. Таким чином, ОСОБА_3 умисно грубо порушив гарантоване Конституцією України право потерпілого ОСОБА_5 на недоторканість іншого володіння особи.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав у повному обсязі і показав суду, що у квітні 2015 р. у нічний час він проходив повз домоволодіння потерпілого, проник на територію, т.я. хотів викрасти металеві вироби, але нічого не узяв, потім почув шум, заліз на горище і там його затримали. При собі у нього нічого не знайшли, т.я. він нічого не вкрав.
У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумніві у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена.
Дії обвинуваченого мають вірну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.. 12 КК України відносяться до невеликої тяжкості; обставини справи; особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи неможливість сплати штрафу, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі.
Але, враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 2), 3) ч.1 ст. 76 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.1 ст. 162 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п 2), 3), 4) ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Міра запобіжного заходу не обиралася. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1