Провадження № 1/522/1075/15
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
Судді ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2
За участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Одеси, освіта середньо-спеціальна, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
- у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 286 ч.2 КК України,
02 жовтня 2015 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.
05 жовтня 2015 року судом ухвалено рішення про призначення підготовчого судового засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 , не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 в свою чергу вважала за неможливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду та просила повернути його прокурору, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 порушив п.п 1.5, 2.3, та 18.1 ПДР. Однак не вказано, що ОСОБА_6 порушив також п. 2.1. (п.п. г) ПДР. в якому сказано, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А в матеріалах справи немає ніяких свідчень відносно того, що такий сертифікат був при водії при скоєні ДТП.
Далі, підозрюваний порушив п. 2.10 ПДР. в якому зазначено, що в разі причетності до ДТП водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і зупинитися на місці пригоди (пп. а). Як видно з обвинувального акту ОСОБА_6 залишив місце скоєння ДТП. та повіз потерпілу до медичного закладу: далі, включити аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки, в відповідності з вимогами п. 9.10 ПДР (пп. б); не переміщувати транспортний засіб і предмети, які мають відношення до пригоди (пп. в); прийняти необхідні засоби для надання першої медичної допомоги потерпілим, визвати карету першої медичної допомоги, а коли це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу (пп. і); повідомити про ДТП в орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси свідків, ждати прибуття працівників міліції (пп. д); прийняти всі відомі засоби для зберігання слідів пригоди, відгородження їх та організувати об`їзд місця пригоди (пп. е).
Також ОСОБА_6 порушив п. 16.2 ПДР. в якому йдеться, що на регульованому чи нерегульованому перехресті водій, повернувши наліво чи направо, повинен уступити дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку кін повертає.
Всі вказані порушення фактично встановлені досудовим слідством, однак не відображені в обвинувальному акті, тобто обвинувальний акт не відповідає вимогам ч. 5 ст. 291 КПК України.
Заслухавши думку прокурора, інших учасників провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, підлягає поверненню прокурору, як такий що не відповідає вимогам КПК України.
У відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Так, статтею 291 КПК України визначений ряд вимог щодо змісту обвинувального акту, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, та цивільний позов, а також розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленим, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень п. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті ) закону України про кримінальну відповідальність.
Всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 взагалі не містить формулювання обвинувачення.
В даному обвинувальному акті викладені лише зміст підозри, а також ті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюються ОСОБА_6 й правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній.
Такі відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_6 , за цим процесуальним рішенням, мають статус підозрюваного.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , а тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є безпідставними.
Вказівки в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_6 скоїв інкриміноване йому кримінальне правопорушення, є безпідставним, оскільки обвинувачення останньому висунуте не було у встановленому законом порядку та не міститься в самому обвинувальному акті. Більш того, така вказівка в обвинувальному акті є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Крім того, аналізуючи клопотання захисника суд змушений погодитись з доводами представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 та необхідності повернення обвинувального акту для усунення недоліків, через невідповідність його вимогам ст. 291 КПК України, також через відсутність в обвинувальному акті вказівки на те, що обвинувачений своїми діями порушив також пункти 2.1. (п.п. г), 2.10, 16.2 ПДР.
Отже, вказане обвинувачення є неконкретним і таким, що порушує право на захист обвинуваченого ОСОБА_6 .
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків вимогам КПК України, в зв`язку з чим він підлягає поверненню прокурору.
За таких обставин, суд, керуючись ст.ст. 42, 290, 291, 314 КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення через Приморський районний суд м. Одеси.
Суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .