Справа №11а-156/2010 Головуючий у І інстанції: Мікула О.І.
Категорія ст.186 ч.2 КК України Доповідач: Пайонкевич Т.Т.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2010 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Пайонкевича Т.Т.

суддів: Галина В.П., Макойди З.М.

з участю прокурора: Малиш Н.С.

засудженого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2009 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 27.05.2003 року Франківським районним судом м. Львова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.357, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, 12.10.2007 року Франківським районним судом м. Львова за ч.2 ст.185 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4,

засуджено за:

-ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) позбавлення волі;

Запобіжний захід, щодо засудженого ОСОБА_1 залишено раніше обраний, взяття під варту.

Строк відбуття покарання засудженому визначено рахувати з часу фактичного затримання, тобто з дати складання протоколу затримання - 04.08.2009 року.

Вирішено питання речових доказів згідно вимог закону.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 04.08.2009 року близько 09.50 год., знаходячись у парку на площі Кропивницького в м. Львові біля костелу, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, помітив, як у потерпілого ОСОБА_2 випав мобільний телефон марки "Сіменс С55", переслідуючи корисливу зацікавленість, повторно, відкрито викрав мобільний телефон марки "Сіменс С55" в корпусі сірого кольору вартістю 240 грн., в якому знаходилася картка оператора мобільного зв'язку "Київстар" вартістю 25 грн., на рахунку якої коштів не було, у потерпілого ОСОБА_2, а саме: підняв із землі даний мобільний телефон, на прохання потерпілого ОСОБА_2 повернути телефон не повернув, а швидкою ходою направився в сторону зупинки громадського транспорту на пл. Кропивницького.

Засуджений ОСОБА_1 подав апеляцію, в якій просить пом'якшити обране йому покарання застосувавши до нього ст.69 КК України. Посилаючись на те, що він хворіє на туберкульоз і перебуває на диспансерному обліку в медичній установі у лікаря-фтизіатра з діагнозом: ЗЗТБ верхніх часток обох легень (фіброзні вогнища, туберкулома). Також зазначає, що під час досудового слідства він активно сприяв розкриттю злочину, визнавав свою вину та щиро розкаявся.

Заслухавши доповідача, доводи засудженого на підтримання поданої ним апеляції, міркування прокурора із запереченнями на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Винуватість засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочині при вказаних у вироку обставинах доведена повністю та в апеляції не оспорюється, а його діям дана правильна кримінально-правова оцінка.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд належним чином врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, особу засудженого, його задовільну характеристику за місцем проживання, те, що він перебуває на диспансерному обліку в медичній установі у лікаря-фтизіатра з діагнозом: ЗЗТБ верхніх часток обох легень (фіброзні вогнища, туберкулома), разом з тим, він раніше неодноразово суджений за аналогічні злочини проти власності. Також суд врахував пом'якшуючі покарання обставини а саме: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, міра покарання ОСОБА_1 за ч.2 ст.186 КК України обгрунтовано визначена судом як мінімальна межа, передбачена санкцією даної статті.

Суд також правильно зазначив, що не має підстав для застосовування примусового лікування відповідно до ст.96 КК України, оскільки таке не рекомендовано застосовувати згідно з висновком спеціальної медичної, наркологічної комісії №474 від 26.08.2009 року (а.с. 65).

За наведених обставин колегія суддів вважає, що покарання засудженому ОСОБА_1 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України, а тому підстав для задоволення його апеляції і застосування до останнього покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 186 ч.2 КК України немає.

Керуючись ст.ст.366, 377, 379 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Франківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2009 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України на протязі 6 місяців з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: