УХВАЛА
Іменем України
22 грудня 2015 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, маючого трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, інваліда 3-ї групи загального захворювання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підогрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002021 від 12.04.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , який підозрюєаться у тому, що 11.04.2015 року у лісовому масиві біля с.Березівка, Житомирського району ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , вчинили умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 шляхом нанесення руками і ногами чисельних ударів по голові ОСОБА_9 , після чого за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 , застосовуючи вибуховий пристрій, умисно вбили потерпілого.

Крім цього ОСОБА_7 підозрюється у тому, що у квітні 2015 року, знаходячись у зоні проведення антитерористичної операції, а саме в с.Луганське, Мар`їнського району, Донецької області, останній незаконно придбав три одиниці бойових припасів (корпус гранати РГД-5, два корпуса гранат Ф-1 придатні для вибуху та боєприпаси стрілецької вогнепальної зброї 28 військових патронів калібру 5,45 мм), які перевіз із зони проведення АТО, до свого місця проживання, де зберігав їх до 25.09.2015.

25.09.2015 за підозрою у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_7 затримано у порядку ст.208 КПК України.

26.09.2015 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому п.12 ч.2 ст.115 КК України.

26.09.2015 слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, якою встановлено строк дії до 24.11.2015 року.

30.10.2015 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.263 КК України.

23.11.2015 Корольовським районним судом м. Житомира підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 3-х місяців, до 24.12.2015.

18.12.2015 року прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до шести місяців до 24.03.2016 року, обґрунтовуючи неможливістю завершити досудове розслідування провадження №0002021 до 24.12.2015 року через необхідність: витребувати висновки ряду експертиз; встановити та допитати в якості свідків ряд осіб, яким можуть бути відомі відомості про обставини вчинення даних злочинів; вирішити питання про внесення відомостей до ЄРДР за ознаками інших кримінальних правопорушень, передбаченого ч.4 ст.187 КК України; вирішити питання про повідомлення підозри ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України; вирішити питання про повідомлення підозри ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та за ч.1 ст.15, п.1,5 ч.2 ст. 115 КК України; повідомити про підозру ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кінцевій редакції; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі дії, необхідність яких може виникнути в ході проведення досудового розслідування.

У судовому засіданні слідчий та прокурор подане клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 6 місяців підтримали, а також зазначили, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вказували на неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів у зв"язку з чим просили клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні свою причетність у інкримінованому йому злочину, передбаченому ч.1 ст.263 КК України визнав та заперечував проти своєї причетності до вчинення злочину, передбаченому ст.115 КК України, вказував на порушення його прав під час затримання та подав заяву про відмову від своїх свідчень, які він надавав під час досудового розслідування, як таких, що отримані ним із застосуванням погрози фізичною розправою, психологічним тиском та нелюдським поводженням з метою схиляння для дачі визнавальних показань у вчиненні кримінальних правопорушень, також вказував на погіршення стану свого здоров`я та неналежне лікування, у зв`язку із чим заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечувала, вказувала на порушення права підозрюваного під час його затримання, нескладання протоколу під час затримання та його складання в значно пізніший час, незаконність дій правоохоронних органів під час затримання, надягання на підозрюваного кайданків, що порізали руки та спричинили тілесні ушкодження, обмеження слідчим доступу захисника до підозрюваного та здійснення слідчим відвідин підозрюваного поза межами вчинення слідчих дій з метою тиску на нього для надання визнавальних показань, а також посилаючись на неналежне проведення досудового розслідування, необґрунтованість підозри у вчинення злочину, передбаченому ст.115 КК України та репутацію підозрюваного як такого, що приймав учать діях в зоні АТО, просила застосувати запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечував, посилаючись на відсутність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченому п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а також вказуючи на те, що у розслідуванні кримінального правопорушення, передбаченому ст. 263 КК України проведені всі слідчі дії, та ризики, передбачені ст. 177 КПК України по цьому епізоду відсутні просив відмовити у задоволені клопотання прокурора або застосувати більш м`який альтернативний запобіжний захід як домашній арешт чи визначити помірний розмір застави.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, підозрюваного та його захисників, дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Стаття 5 § 3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини забезпечує особам, які заарештовані або затримані за підозрою в вчиненні кримінального злочину, гарантію від безпідставного чи невиправданого позбавлення волі (див. рішення Aquilina v. Malta of 29 April 1999, § 47, T.W. v. Malta 29 April 1999, § 41, Sabeur Ben Ali v. Malta 29 June 2000, §28).

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимими доказів, поданих стороною обвинувачення на обґрунтування причетності підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України у зв`язку із поданням у судовому засіданні ОСОБА_7 заяви про відмову від своїх свідчень, наданих під час досудового розслідування, як таких, що отримані слідством внаслідок погрози йому фізичною розправою, психологічним тиском та нелюдського поводження.

З огляду на викладене слідчий суддя не приймає до уваги додані до клопотання показання підозрюваного ОСОБА_7 та протокол слідчого експерименту від 26.09.2015 за участю підозрюваного ОСОБА_7 щодо його участі у вчиненні вбивства ОСОБА_9 на обґрунтування причетності підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин"(див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(с) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Розумна підозра, згадана в статті 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стаття 5 § 1(с) навіть не передбачає, що поліція має одержати достатні докази для висунення обвинувачення як на час арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, зокрема, протоколи огляду місця події від 15.04.2015 щодо огляду трупу ОСОБА_9 та огляду ділянки місцевості у лісовому масиві, де виявлено труп ОСОБА_9 , висновок судово-медичної експертизи від 15.04.2015, яким встановлено причину смерті ОСОБА_9 ; показання потерпілої ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протокол обшуку від 25.09.2015, проведеного за місцем проживання ОСОБА_7 , висновки експерта № 4/80 від 26.09.2015, №4/81 від 20.10.2015, №554 від 03.11.2015, № 1/1297 від 29.10.2015; протоколи пред`явлення особи підозрюваного ОСОБА_7 для впізнання свідкам ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

18.12.2015 року постановою заступника військового прокурора Центрального регіону України ОСОБА_15 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002021 від 12.04.2015 продовжено до шести місяців, тобто до 25 березня 2016 року.

Прокурор у судовому засіданні пояснив, що на даний час слідством вчиняються всі необхідні слідчі та процесуальні дії для вчасного завершення досудового розслідування, однак зазначив, що проведення призначеної у справі судової молекулярно-генетичної експертизи є тривалим у часі, не залежить від слідства та займає біля 3 місяців, також вказував на складність справи щодо розслідування ряду особливо тяжких злочинів та поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , який відмовився від усіх показань, наданих під час досудового розслідування.

Слідчий суддя бере до уваги об`єктивну неможливість завершення досудового розслідування №0002021 до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, тобто до 24.12.2015 р. з огляду на необхідність витребування висновків до раніше призначених експертиз; встановлення місцезнаходження викаденого майна потерпілого та необхідність вчинення ряду інших слідчих та процесуальних дій.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , слідчим суддею враховується, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, тобто особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, причетність до якого ОСОБА_7 не визнав та слідчі дії по якому в даний час проводяться, а також те, що після застосування до нього ухвалою суду від 26.09.2015 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній додатково підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а тому слідчий суддя вважає, що встановлені в ухвалі слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26.09.2015 року ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та до теперішнього часу існує загроза переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, можливості вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на співучасника, потерпілих та свідків, спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчим суддею враховуються дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має сім`ю, 3 малолітніх дітей, має постійне місце проживання, є безробітним та має інвалідність 3 групи, однак слідчий суддя вважає, що всі ці відомості самі по собі не можуть бути підставою для звільнення підозрюваного з під варти із застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, оскільки останні не зможуть запобігти встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою строком в межах продовженого строку досудового розслідування.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, слідчий суддя відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України вбачає за можливе не визначити розмір застави у вказаному кримінальному провадженні при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, слідчий суддя не може залишити поза увагою зроблену усно, подану та прийнту слідчими суддею письмово заяву підозрюваного ОСОБА_7 , а також скарги захисника ОСОБА_5 щодо здійснення з боку правоохоронних органів погрози застосування фізичною розправою, психологічного тиску та нелюдського поводження з метою схиляння ОСОБА_7 до зізнання у вчиненні злочину, під час перебування в СІЗО установи виконання покарань №8 м. Житомира.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КПК України забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

В силу приписів ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне здійснити відповідне реагування за заявою підозрюваного ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 6 ст. 206 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 178, 183, 184, 194, 196, 199, 206 КПК України, слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до шести місяців, тобто до 24 березня 2016 року до 14 год. 45 хв.

Доручити прокуратурі Житомирської області провести перевірку фактів застосування фізичного насильства, психологічного та нелюдського поводження відносно ОСОБА_7 з боку правоохоронних органів за його заявою від 22.12.2015 року.

Зобов"язати керівництво СІЗО Житомирського УВП №8 забезпечити проведення невідкладного медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на предмет стану здоров`я, наявності тілесних ушкоджень.

Зобов"язати прокуратуру Житомирської області про результати перевірок повідомити ОСОБА_7 , його захисників та Корольовський районний суд м. Житомира.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1