Провадження № 1-кп/752/713/14

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2014 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Любомль Волинської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 357 ч. 3, 358 ч. 1, 358 ч. 4, 222 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 04.02.2014 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_5 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно заволодів паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Любомльським РВ УМВС України у Волинській області 20.06.2006 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Любомль Волинської області. Крім того, 04.02.2014 року, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 відірвав фотокартку зі свого паспорту та переклеїв її в паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 . Після чого, 04.02.2014 року ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні пункту видачі кредитів Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Старовокзальна, 23, надав працівнику вказаного банку паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , який містив завідомо неправдиві відомості, що стало підставою для прийняття рішення про надання карткового кредиту в розмірі 9000 грн. та укладання договору №02493/04128LCCB «Про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту на отримання карткового кредиту» від 04.02.2014 року. При цьому, усвідомлюючи, що відомості, які містились у наданому паспорті громадянина України не відповідають дійсності, ОСОБА_4 підтвердив викладені у ньому неправдиві дані своїм підписом у договорі №02493/04128LCCB від 04.02.2014 року, що вплинуло на волю кредитора та ураховувалось при прийнятті рішення про надання кредиту та його умов.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 357 ч. 3 КК України як незаконне заволодіння паспортом; за ст. 358 ч. 1 КК України як підроблення офіційного документа, який видається підприємством, установою, організацією, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем; за ст. 358 ч. 4 КК України як використання завідомо підробленого документа; за ст. 222 ч. 1 КК України як надання завідомо неправдивої інформації банку з метою одержання кредиту за відсутності злочину проти власності.

22.09.2014 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 підписано угоду про визнання винуватості, згідно якої обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 357 ч. 3, 358 ч. 1, 358 ч. 4, 222 ч. 1 КК України, сприяв розслідуванню кримінальних правопорушень та з`ясуванню обставин їх вчинення.

Сторони угоди узгодили покарання за ст. 357 ч. 3 КК України - обмеження волі строком на 1 рік, за ст. 358 ч. 1 КК України - обмеження волі строком на 2 роки, за ст. 358 ч. 4 КК України - обмеження волі строком на 1 рік, за ст. 222 ч. 1 КК України - штраф в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, узгодивши остаточно призначити покарання згідно правил ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суровим покаранням менш суворого покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, із застосуванням правил ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 357 ч. 3, 358 ч. 1, 358 ч. 4, 222 ч. 1 КК України віднесені кримінальним законом до категорії злочинів невеликої тяжкості, тому угода не суперечить вимогам закону.

Беручи до уваги вищевикладене, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , яка просила затвердити угоду про визнання винуватості, думку обвинуваченого ОСОБА_4 , який також просив затвердити угоду, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам ст. ст. 469 ч. 4, 472 КПК України, з`ясувавши, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє викладені в ст. 474 ч. 4 КПК України обставини, та з`ясувавши, що останній правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, з урахуванням також особи обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем реєстрації характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд надходить до висновку про необхідність постановити у даному кримінальному провадженні вирок відносно ОСОБА_4 , яким затвердити угоду про визнання ним винуватості та визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 357 ч. 3 КК України, а саме - в тому, що він незаконно заволодів паспортом за обставин, викладених в угоді, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, а саме - в тому, що він підробив офіційний документ, який видається підприємством, установою, організацією, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його підроблювачем за обставин, викладених в угоді, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України, а саме - в тому, що він використав завідомо підроблений документ за обставин, викладених в угоді, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 222 ч. 1 КК України, а саме - в тому, що він надав завідомо неправдиву інформацію банку з метою одержання кредиту за обставин, викладених в угоді та призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, а саме: за ст. 357 ч. 3 КК України - обмеження волі строком на 1 рік, за ст. 358 ч. 1 КК України - обмеження волі строком на 2 роки, за ст. 358 ч. 4 КК України - обмеження волі строком на 1 рік, за ст. 222 ч. 1 КК України - штраф в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, остаточно призначивши покарання за сукупністю злочинів згідно правил ст. 70 КК України за принципом поглинення більш суворим покаранням менш суворого - обмеження волі строком на 2 роки, із застосуванням правил ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати по кримінальному провадженню вартість проведеної технічної експертизи документів №764 від 10.09.2014 року.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Керуючись ст. ст. 314 ч. 3 п. 1, 368, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 22.09.2014 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 357 ч. 3, 358 ч. 1, 358 ч. 4, 222 ч. 1 КК України та призначити йому покарання:

за ст. 357 ч. 3 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;

за ст. 358 ч. 1 КК України - 2 (два) роки обмеження волі;

за ст. 358 ч. 4 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;

за ст. 222 ч. 1 КК України - штраф в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів за принципом поглинення більш суворим покаранням менш суворого - 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_2 ) судові витрати по кримінальному провадженню - вартість проведеної технічної експертизи документів у розмірі 1229 (однієї тисячі двісті двадцять дев`ять) грн. 80 коп. в дохід держави.

Речові докази договір №02493/04128LCCV від 04.02.2014 року «Про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту на отримання карткового кредиту», додаток №1 до договору №02493/04128 LCCV від 04.02.2014 року, банківську картку ПАТ «Платинум Банк» № НОМЕР_3 , а також пін-картку, на якому зображено код « 9154» для здійснення операцій, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення, обвинуваченим - виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором - виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1