Єдиний унікальний номер № 285/3101/15-к
Провадження № 1-кп/0285/315/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2015 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баловне, Новоодеського району, Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працюючого оператором АЗС в м. Миколаєві, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , учасника АТО на території Донецької та Луганської областей, РНОКПП НОМЕР_1 , несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
12.04.2014 року молодший сержант ОСОБА_5 призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.04.2014 року № 80 молодший сержант ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини та призначений на посаду до 2 зенітно- артилерійського дивізіону, та, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову за призовом під час мобілізації.
Згідно з приписом № 823 від 22.10.2014 року, 24.10.2014 року молодший сержант ОСОБА_5 мав прибути до військової частини-польова пошта НОМЕР_3 для подальшого проходження служби, де він був призначений на посаду робітника підсобного 1 інженерно-будівельного взводу 4 інженерно-будівельної роти, але у визначений термін не прибув.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, молодший сержант ОСОБА_5 в ході проходження військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно не з`явився вчасно на службу до в/ч-п/п НОМЕР_3 без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Реалізуючи задумане, 24 жовтня 2014 року близько 08 год. 00 хв. молодший сержант ОСОБА_5 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, та діючи умисно не з`явився на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_3 згідно з приписом № 823 від 22.10.2014 року. За час відсутності в частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення вчасно на службу до військової частини та його причини не повідомив та до 22 червня 2015 року проводив час на власний розсуд, місце його перебування було не відоме.
22 червня 2015 року молодший сержант ОСОБА_5 повернувся у розташування частини у пункті постійної дислокації військової частини-польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) для подальшого проходження військової служби, виконання покладених на нього обов`язків за посадою.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у нез`явленні вчасно на службу військовослужбовцем до військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України.
Під час досудового розслідування старшим прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 17 липня 2015 року укладена угода про визнання винуватості.
Згідно даної угоди, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив кримінальне правопорушення вперше.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до післідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відноситься до категорії середньої тяжкості, потерпілі в кримінальному проваджені відсутні, а отже, угода відповідає вимогам КПК України.
Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та погоджується на призначення узгодженого покарання.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погрози або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що сторони розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Враховуючи вищевикладене, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання та переходу до іншого виду покарання, не передбаченого санкцією ч. 3 ст. 407 КК України, у вигляді штрафу, як це і передбачено угодою.
Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд
Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, зазначених ст. 394 КПК України.

Головуючий: