справа 274/2183/15-к провадження: 1-кп/0274/71/16
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.02.2016 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білилівка, Ружинського району, Житомирської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, раніше несудимого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 407 ч. 3 КК України,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В:
20 березня 2014 року Володарськ - Волинським ОРВК Житомирської області солдата ОСОБА_3 було призвано на військову службу за мобілізацією на особливий період та направлено для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) від 20 березня 2014 року № 60 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків частини та на всі види забезпечення. Того ж дня, наказом № 2 командира військової частини солдата ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги гарматного самохідно-артилерійського взводу.
Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст.ст. 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, солдат ОСОБА_3 , під час проходження військової служби за призовом у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених
нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.
Реалізуючи задумане, 29 березня 2014 року військовослужбовець
військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) солдат ОСОБА_3 , в
порушення вимог ст.ст. 17, 65, 67 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 119, 120
Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4
Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом,
знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час
мобілізації на особливий період, без дозволу командування та інших поважних
причин, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по
захисту Вітчизни, її незалежності та територіальної цілісності та з метою
тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив
територію військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_2 , та до 30 січня 2015 року проводив
час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував.
30 січня 2015 року солдат ОСОБА_3 прибув до військової частини НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_2 ) та приступив до виконання службових обов`язків.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалість понад один місяць, чим вчинив злочин, передбачений ст. 407 ч. 3 КК України.
В ході судового розгляду ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та по суті обвинувачення пояснив, що 20.03.2014 року він був призваний на військову службу. В повістці було вказано, що його призивають на 10 діб. Він відбув 10 діб у військовій частині на АДРЕСА_2 . Після 10 діб їм було наказано залишатись. Враховуючи, що він відбув зазначений строк, ОСОБА_3 поїхав додому. По місцю проживання він працював. Потім йому прийшов лист з вимогою з`явитись до прокуратури. В прокуратурі йому наказали їхати до військової частини. Коли він повернувся до військової частини, то його поставили на облік і він дослужив до кінця мобілізації два місяці.
Також обвинувачений зазначив, що на той час він усвідомлював, що призивався лише на 10 діб. Про це йому казав капітан, який був у військоматі у складі комісії.
Коли він перебував у військовій частині то вони займались підготовкою. Після 10 діб вони хотіли забрати військові квітки. Комбат наказав залишатись, однак не казав на який період. Під час перебування у військовій частині йому доводили, що він є військовослужбовцем з певними правами та обов`язками.
Якщо б він знав, що будуть такі наслідки, то не залишав би військову частину. У вчиненому щиро розкаявся.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:
витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 60 від 20.03.2014 року, відповідно до якого військовозобов`язаного рядового ОСОБА_3 з 20.03.2014 року зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення та направлено для відпрацювання завдань бойової підготовки на полігон частини в АДРЕСА_3 (т. 2 а. п. 15);
витягом з наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_4 за № 2 від 20.03.2014 року, відповідно до якого рядового ОСОБА_3 призначено номером обслуги гарматного самохідно-артилерійського взводу гарматної самохідно-артилерійської батареї гарматного самохідно-артилерійського дивізіону ВОС 134533А (т. 1 а. п. 18);
витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 68 від 01.04.2014 року, відповідно до якого рядового ОСОБА_3 вважати таким, що самовільно залишив частину, знятий з 02.04.2014 року з котлового забезпечення частини (т. 1 а .п 19);
витягом з наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_5 за № 24 від 30.01.2015 року, відповідно до якого рядового ОСОБА_3 вважати таким, що повернувся після самовільного залишення військової частини. 30.01.2015 року зарахований на котлове та грошове забезпечення частини (т. 1 а .п 20);
витягом з наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_5 за № 55 від 09.03.2015 року, відповідно до якого рядового ОСОБА_3 звільнено з військової служби у запас. Вважається таким, що справи та посаду здав. З 09.03.2015 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (т. 1 а .п 21);
Дослідивши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в скоєнні злочину.
Суд знаходить вину ОСОБА_3 у самовільному залишені військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, повністю доведеною.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин середньої тяжкості, особу винного, який за місцем проходження служби характеризується як позитивно, так і негативно. За місцем проживання характеризується посередньо, раніше несудимий.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 ч.1 п. 1 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі. Однак, враховуючи, що обвинувачений щиро розкаявся, раніше несудимий, суд вважає можливим, відповідно до ст. 75 КК України, звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов у провадженні не заявлено. Процесуальних витрат немає.
Керуючись ст.ст. 369- 371, 373- 374 КПК України, суд, -
визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом одрічного іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 ч.1 п.п. 3,4 КК України зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1