Ухвала

іменем україни

10 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7

за участю прокурора ОСОБА_8,

виправданого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_9,

розглянула кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь при розгляді провадження апеляційним судом, на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 6 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 6 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 6 грудня 2013 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

який народився в м. Черкаси та

проживає АДРЕСА_1, громадянина України,

раніше не судимого,

виправдано у зв'язку з встановленням відсутності в його діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364 , ч.2 ст.366 КК України .

Застосовані по справі заходи забезпечення скасовані, вирішено питання щодо речових доказів.

Органами досудового розслідування ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що він, працюючи на посаді головного спеціаліста відділу технічного нагляду управління технічного забезпечення будівництва Головного управління капітального будівництва Черкаської обласної державної адміністрації, тобто являючись службовою особою, під час виконання покладених на нього повноважень за веденням технічного нагляду та контролю ходу виконання будівельно-монтажних робіт по об'єкту «Очисні споруди м. Золотоноша - реконструкція», володіючи інформацією про реальні обсяги і вартість виконаних ТОВ «Українська будівельно-промислова компанія» робіт, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, та діючи в інтересах замовника, знаючи про те, що в акти виконаних робіт за грудень 2010 року та березень 2011 року внесено завідомо неправдиві відомості про виконання ряду робіт на загальну суму 147 741 грн., які в дійсності не були виконані, завірив вказані акти своїм підписом та печаткою Головного управління капітального будівництва Черкаської обласної державної адміністрації.

На підставі вказаних актів Управлінням Державного казначейства в Черкаській області на рахунок ТОВ «Українська будівельно-промислова компанія» було безпідставно перераховано грошові кошти в сумі 147 741 грн., чим заподіяно державі збитки на вказану суму, що є тяжкими наслідками.

Крім того ОСОБА_1 обвинувачувався у тому, що він, достовірно знаючи, що до актів виконаних робіт по об'єкту «Очисні споруди м. Золотоноша - реконструкція» за грудень 2010 року та березень 2011 року та довідок про вартість виконаних будівельних робіт від 28.12.2010 року та 23.03.2011 року внесено завідомо неправдиві відомості про виконання ряду робіт ТОВ «Українська будівельно-промислова компанія» на загальну суму 147 741 грн., які в дійсності не були виконані, завірив вказані акти та довідки своїм підписом та печаткою Головного управління капітального будівництва Черкаської обласної державної адміністрації, таким чином вчинив службове підроблення.

На підставі вказаних документів Управлінням Державного казначейства в Черкаській області на рахунок ТОВ «Українська будівельно-промислова компанія» було безпідставно перераховано грошові кошти в сумі 147 741 грн., чим заподіяно державі збитки на вказану суму, що є тяжкими наслідками.

Приймаючи рішення про необхідність виправдання ОСОБА_1 по пред'явленому обвинуваченню, суд послався на те, що надані державним обвинуваченням докази не дають достатніх підстав вважати, що в його діях наявний склад інкримінованих злочинів.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 6 лютого 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. При цьому посилається на допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Зазначає, органом досудового розслідування було зібрано достатньо доказів, які підтверджують вину ОСОБА_1, а судом було безпідставно їх не взято до уваги. Ухвала апеляційного суду не відповідає положенням ст. 419 КПК України, оскільки не було належним чином проаналізовано доводи апеляції прокурора.

На касаційну скаргу прокурора надійшли заперечення від захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_9

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу та вказував на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_9, які заперечували проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст. 324, ч.2 ст. 366 КК України, вказані злочини характеризуються прямим умислом та кваліфікуючою ознакою - заподіяння інтересам держави тяжких наслідків, сума яких в 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на відповідний період часу.

Як вбачається із встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи, дії ОСОБА_1 по звірянню документації не носили умисний характер, а допущені в ній помилки були виправлені до порушення кримінальної справи. Зайво перераховані грошові кошти були повернуті державі. Той факт, що державі не було заподіяно тяжкі наслідки, у касаційній скарзі не оспорює і прокурор.

Також в ході судового засідання не були спростовані доводи ОСОБА_1 про те, що він при затвердженні актів та довідок про обсяги виконаних робіт допустив помилку і службового підроблення не вчиняв.

Зважаючи на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованих злочинів.

Щодо доводів касаційної скарги про те, що судом не було допитано свідка обвинувачення ОСОБА_3, то вони є такими, що не дають підстав для скасування судових рішень виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов'язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладено на прокурора. Заявлене в судовому засіданні клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_3 було задоволено, однак вказаний свідок в судові засідання як суду першої так і апеляційної інстанції не з'являвся, а розгляд справи у зв'язку з цим неодноразово відкладався. Таким чином судом першої та апеляційної інстанції було вжито всіх передбачених законом заходів для виклику та допиту вказаного свідка, однак вони не дали результатів.

Під час апеляційного розгляду справи було належним чином проаналізовано доводи апеляції прокурора, а ухвала відповідає положенням ст. 419 КПК України.

Таким чином колегія суддів вважає, що ухвалені по справі рішення є законними та обґрунтованими, а касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 434-439 КПК України , колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 6 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 6 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6