Провадження №1- кп/760/1026/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

та захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славутич Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України,

в с т а н о в и в:

як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 , з невстановленого слідством часу по 15.08.2015 включно, працюючи заготівельником приймального пункту вторинної сировини, розташованому по АДРЕСА_3 , не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності та не працюючи на підприємстві, що має ліцензію на право здійснення операції з брухтом кольорових металів, здійснював заготівлю брухту кольорових та чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством.

Відповідно до ст.4 «Порядок здійснення операцій з металобрухтом» Закону України №619-ХІV від 05.05.1999 «Про металобрухт» (із змінами та доповненнями), операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами. Діяльність пов`язана із заготівлею, переробкою брухту кольорових металів і його металургійною переробкою, проводиться на підставі ліцензії, що видається в порядку, встановленому законодавством. Ліцензії на заготівлю та переробку брухту кольорових металів можуть видаватися лише спеціалізованим підприємствам.

Так, 15.08.2015 близько 16 год. 00 хв., під час перевірки вищевказаного пункту прийому вторинної сировини, виявлено факт здійснення ОСОБА_4 заготівлі брухту кольорових металів без реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності й відповідної ліцензії Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, та у останнього виявлено та вилучено 1,7 кг брухту кольорових металів.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.213 КК України як дії, які виразились у здійсненні операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації.

31.08.2015 між прокурором прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0007947 та підозрюваним ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з вказаною угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України в обсязі підозри. Крім того, ОСОБА_4 зобов`язується в подальшому кримінальних правопорушень не вчиняти.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.213 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік і підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Згідно з ч.4 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком визнає права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що перелічені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінальному кодексу України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 373,374,475 КПК України, суд,

з а с у д и в:
затвердити угоду від 31.08.2015 між прокурором прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.213 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення з обмеженням :

- обвинуваченою виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КК України;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КК України.

Суддя ОСОБА_1