АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в режимі відео конференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 3 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.08.2014 р., ОСОБА_6 остаточно до відбування визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 5000 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком суду ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він 07.06.2013, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, приблизно о 17 год. 00 хв., знаходячись біля будинку №9 по вул. Дегтярівській в м. Києві, вступив в словесну сварку з охоронцем розташованого у вказаному будинку ломбардного відділення №73 ПТ «Ломбард «Україна» ОСОБА_8 , оскільки останній висловив невстановленій особі вимогу повернути викрадений гаманець, що належить потерпілому. Вказані вимоги потерпілий ОСОБА_8 мотивував тим, що гаманець зник, у той час коли невстановлена особа перебувала в приміщенні вказаного ломбарду, при цьому інших сторонніх осіб у ломбарді не було. Під час даного конфлікту ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці, в світлу пору доби, а також те, що його дії можуть бути помічені іншими особами, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вдарив потерпілого рукою в обличчя та в подальшому почав разом з невстановленою особою наносити удари руками та ногами потерпілому ОСОБА_8 , доки останній не втратив свідомість.

Потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить апеляційний суд вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст.296 КК України у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.08.2014 р., ОСОБА_6 остаточно до відбування визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, в решті вирок залишити без змін. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_8 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Так, суд першої інстанції не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, суспільну небезпеку останнього, який перебуває на обліку лікаря-нарколога, без місця реєстрації, не працює, неодноразово судимий, не визнав свою вину у скоєному, а також обставини вчиненого правопорушення, яке було вчинено у громадському місці, в світлу пору доби, з порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, вчиненні з особливою зухвалістю.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, даних про особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, в тому числі за скоєння аналогічного злочину, без місця реєстрації, офіційно не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 11.01.2002 року з діагнозом: розлади поведінки внаслідок вживання снодійних та седативних речовин, за місцем попереднього ув`язнення характеризується позитивно (Т.1, а.с.152), відсутності у справі обставин, які пом`якшують покарання, наявності обставини яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції правильно визначив вид та розмір покарання в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України, а також правильно обрав принцип часткового складання покарань при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів.

Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для скасування вироку та призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3