Номер провадження: 11/1590/418/2012
Номер справи місцевого суду: 11 - 221/12
Головуючий у першій інстанції Споришева
Доповідач Олініченко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого-судді Олініченко В.В.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю прокурора - Коздоби Л.М.,

захисника - ОСОБА_3,

в присутності засудженого ОСОБА_4, представників потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6, представників цивільних відповідачів ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальну справу за апеляцією представника ОСОБА_9, що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_10, на вирок Любашівського районного суду Одеської області від 23.11.2011 г., яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, гр-н України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, не працюючий, пенсіонер, зареєстрований і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий,

засуджений:

- за ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки;

- на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного судом основного покарання з іспитовим строком 2 роки;

- цивільний позов заступника прокурора Одеської області про відшкодування шкоди задоволено повністю, із засудженого ОСОБА_4 на користь Любашівської ЦРЛ стягнуто 4611 грн. 35 коп., на користь Одеської обласної лікарні 6025 грн., на користь Київської міської лікарні 530 грн. 11 коп., на користь Фастівської ЦРЛ 1999 грн. 03 коп., на користь Львівської міської лікарні 314 грн. 11 коп.; всього із засудженого стягнуто матеріальної шкоди на загальну суму 13 479 грн. 06 коп.;

- цивільні позови ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 залишено без розгляду;

- із засудженого ОСОБА_4 стягнуто витрати повязані з проведенням експертиз в розмірі 3545 грн. 64 коп. на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУМВС України в Одеській області, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком ОСОБА_4 засуджений за те, що 12.06.2011 г. біля 15 годин 50 хвилин, будучи втомленим, керуючи за довіреністю належним ОСОБА_13 автомобілем марки „ОСОБА_14 108 В, д.н. НОМЕР_1, на 339 км + 100 м автошляху „Київ ОСОБА_12 з двохстороннім двохрядним напрямком руху зі сторони м. Київ в напрямку м. Одеса, рухався зі швидкістю біля 100 км/год., не зміг постійно контролювати дорожню обстановку і не вибравши безпечну швидкість та дистанцію, допустив зіткнення з автопотягом в складі автомобіля НОМЕР_2, з причепом, під керуванням водія ОСОБА_15, що рухався попереду, по правій смузі в попутному напрямку. Внаслідок зіткнення пасажири автомобіля „ОСОБА_14 108 В ОСОБА_11 та ОСОБА_12 отримали тяжкі тілесні ушкодження, а пасажири цього ж автомобіля ОСОБА_10 та ОСОБА_16 середньої тяжкості тілесні ушкодження. ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 п. 2.9 п.п. б), п. 2.3 п.п. б), п.п. 12.1, 12.3 і 13.1 Правил дорожнього руху України.

В апеляції представник потерпілого ОСОБА_10 просить вирок Любашівського районного суду Одеської області від 23.11.2011 р. скасувати, справу направити на додаткове розслідування для зясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи згідно ст. 246 КПК України, посилаючись на те, що вказаний вирок винесений з порушенням норм матеріального та процесуального права, досудове та судове слідство проведені однобічно, залишилися недослідженими певні обставини. Апелянту не зрозуміло, чому цивільний позов прокурора задоволений, а цивільні позови потерпілих залишено без розгляду як такі, що не відповідають вимогам закону. Апелянт стверджує, що матеріали кримінальної справи свідчать про те, що досудовим слідством неповністю розслідувана кримінальна справа, не зясований причинний звязок між злочином та причетними до цього фізичними та юридичними особами, не встановлено, хто був замовником мікроавтобуса, хто повинен був укласти з ОСОБА_4 договір , хто повинен нести витрати, - всі ці обставини необхідно було встановити при вирішенні цивільних позовів потерпілих про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Апелянт посилається і на те, що ОСОБА_4 вироком суду звільняється від відбування основного покарання, а відповідає лише за цивільним позовом прокурора, що не є справедливим та не відповідає усім обставинам по справі, оскільки потерпілий ОСОБА_17 в результаті винних протиправних дій засудженого залишився інвалідом та він не може відшкодувати матеріальні та моральні збитки, завдані їм злочином потерпілим.

Заслухавши доповідача, вислухавши ОСОБА_9 представника потерпілого ОСОБА_10, який підтримав апеляцію та вимагав вирок суду скасувати, а справу направити прокурору для проведення додаткового досудового слідства, так як не розслідувані обставини справи, необхідні для розгляду цивільного позову, з вироком в частині засудження ОСОБА_4 згоден; представника потерпілого ОСОБА_12- ОСОБА_18, який заперечував проти апеляції, зазначивши, що вирок є законним, цивільний позов може бути розглянутий в цивільно-правовому порядку в суді за місцем проживання потерпілих і відповідачів, представника відповідача Міжнародної благодійної організації „Екологія-Право-Людина ОСОБА_8, представника відповідача ПАТ „Міська страхова компанія ОСОБА_19, засудженого та його захисника, які також заперечували проти апеляції, вважаючи, що вирок є законним, а цивільний позов, який є складним, має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства за місцем проживання потерпілих та місцем проживання і знаходження відповідачів у м. Львові, так як розглядати цей позов в Любашівькому районі Одеської області недоцільно, розгляд повязаний зі значними матеріальними затратами на поїздки до суду, позов доцільно заявляти після вступу вироку в законну силу та після виплати страховою компанією частини відшкодування потерпілим; прокурора, який просив апеляцію залишити без задоволення, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суду приходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 365 КК України апеляційний суд перевіряє вирок суду в межах апеляції.

Як видно з апеляції представника потерпілого ОСОБА_10, в ній вирок суду в частині засудження ОСОБА_4 за ст. 286 ч. 2 КК України та призначеного покарання - не оскаржується, а тільки в частині рішення по цивільному позову. Інші учасники судового розгляду апеляцій не подали, з вироком згідні в повному обсязі.

Відповідно до вироку суду цивільні позови потерпілих ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 залишено без розгляду.

З протоколу судового засідання вбачається, що всі обставини справи повязані з вчиненням злочину були розглянуті судом в один день 23.11.2011 р. і в цей день було постановлено вирок. Така оперативність суду викликана тим, що майже всі учасники судового розгляду приїхали з м. Львова. Розгляд заявленого потерпілими позову вимагав значного часу та неодноразового відкладення справи для зясування всіх обставин, повязаних з відшкодуванням завданих збитків, що потягло б за собою затягування розгляду справи та додаткові матеріальні затрати для всіх учасників, викликані поїздками до суду. Крім того розгляд цивільного позову в даному випадку був повязаний з проведенням розрахунків по вимогах трьох потерпілих, дослідженням великої кількості документів, що було неможливо зробити без відкладення розгляду справи. При цьому винесення вироку без розвязання в ньому цивільного позову потерпілих не могло позначитись на рішенні суду в частині кваліфікації злочину та міри покарання та інших істотних питань, які вирішуються у вироку.

При таких обставинах суд обґрунтовано залишив позов без розгляду.

Таке рішення суду не є перешкодою для розгляду позовів потерпілих в порядку цивільного судочинства, який передбачає звільнення позивачів від сплати судового збору при предявленні позову, випливаючого з кримінальної справи.

Діючим кримінально-процесуальним законодавством не передбачена можливість скасування вироку в повному обсязі та направлення справи для проведення додаткового розслідування чи на новий судовий розгляд, у разі неправильного вирішення цивільного позову чи залишення його без розгляду, так як позов може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства. З огляду на викладене доводи апелянта є необґрунтованими.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію представника потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Любашівського районного суду Одеської області від 23.11.2011 г., яким ОСОБА_20 засуджено за ст. 286 ч.2 КК України без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.В. Олініченко

ОСОБА_1

ОСОБА_2