УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/4756/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку м. Житомира, освіта середня-спеціальна, не працює, вдова, має на утриманні троє дітей: 2001 року народження, 2002 року народження, 2012 року народження, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму: 14.04.2015 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, -
засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України призначено обвинуваченій ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 14 квітня 2015 року у виді 1 року позбавлення волі та визначено остаточне покарання 1 рік 2 місяці позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_9 вирішено рахувати з 14 березня 2015 року.
Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_9 в задоволення цивільних позовів: на користь потерпілої ОСОБА_10 3896 гривень матеріальної шкоди та на користь потерпілої ОСОБА_8 2440 гривень матеріальної шкоди, 500 гривень моральної шкоди.
Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_9 245,52 гривень процесуальних витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи.
Згідно вироку суду, 05.01.2015 р. близько 10 годин 55 хвилин ОСОБА_9 перебувала в тролейбусі маршруту № 1 «Залізничний вокзал - Залізничний вокзал» в м. Житомирі, де побачила раніше незнайому ОСОБА_11 , яка тримала при собі жіночу сумку. В цей час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_12 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , перебуваючи в салоні тролейбуса № 1, між зупинками громадського транспорту «вулиця Шелушкова» та «вулиця Небесної Сотні» в м. Житомирі, керуючись корисливим мотивом, з метою викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та її дії залишаються непоміченими, опустила руку в жіночу сумку, яка належить ОСОБА_11 , звідки таємно, повторно викрала мобільний телефон марки «FlyІQ 4410» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 2100 грн., в шкіряному чохлі червоного кольору, вартістю 280 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайф» , на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 40 грн. та картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 50 грн., а всього на загальну суму 2470 гривень, та з місця вчинення злочину зникла, чим завдала потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім цього, 07.01.2015 р. близько 14 годин 20 хвилин ОСОБА_9 , перебувала в тролейбусі № 3 «Залізничний вокзал - Богунія» в м. Житомирі, де побачила раніше незнайомого ОСОБА_13 . В цей час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_13 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , перебуваючи в салоні тролейбуса № 3, між зупинками громадського транспорту «площа Перемоги» та «вулиця Ольжича» в м. Житомирі, керуючись корисливим мотивом, з метою викрадення майна, скориставшись тим, що за її злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та її дії залишаються непоміченими, опустила руку в праву кишеню куртки ОСОБА_13 , звідки таємно, повторно викрала мобільний телефон марки «Samsung GT-C3520» ІМЕІ: НОМЕР_3 , вартістю 612,75 грн. та з місця вчинення злочину зникла, чим завдала потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.
13.01.2015 р. близько 08 годин 55 хвилин ОСОБА_9 , перебувала в маршрутному таксі № 44, яке рухалось по маршруту «Західне шосе - вул. Малинська» в м. Житомирі, побачила раніше незнайому ОСОБА_10 . В цей час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , перебуваючи в салоні даного маршрутного таксі, яке рухалось в напрямку вул. Вітрука в м. Житомирі, між зупинками громадського транспорту «вулиця Музична фабрика» та «ТРЦ Фуршет», керуючись корисливим мотивом, з метою викрадення майна, скориставшись тим, що за її злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та її дії залишаються непоміченими, опустила руку в праву кишеню куртки ОСОБА_10 , звідки таємно, повторно викрала мобільний телефон марки «LG-D724», ІМЕІ: НОМЕР_4 , вартістю 3896,90 гривень, та з місця вчинення злочину зникла, чим завдала потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , просить змінити вирок суду, призначити останній покарання 1 рік позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням певних обов`язків. Вважає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Вказує, що судом не враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, а саме: тяжкий матеріальний стан, тяжкий стан здоров`я, ряд хронічних захворювань. Також, зазначає, що неповнолітні діти обвинуваченої ОСОБА_9 потребують догляду зі сторони останньої.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 в підтримання своєї апеляційної скарги, який крім того, зазначив, що дві молодші дитини знаходяться у бабусі, а старша дитина в м.Житомирі, міркування прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_8 в заперечення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_9 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку та в апеляційній скарзі не оскаржується. Дії обвинуваченої ОСОБА_9 за ч.2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_9 суд послався на те, що обставин, які обтяжують її покарання не встановлено, обставиною, яка пом`якшує її покарання є визнання вини та щире каяття у вчиненому.
Суд також врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченої ОСОБА_9 , яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, не має постійного місця роботи, не відшкодувала завдані збитки потерпілим.
Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень неможливе без її ізоляції від суспільства та призначив покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 185 ч. 2 КК України.
З наведеним висновком місцевого суду погоджується і апеляційний суд, оскільки призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є справедливим та необхідним для виправлення засудженої та попередження нових злочинів. Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано наявність на утриманні обвинуваченої ОСОБА_9 неповнолітніх дітей є безпідставними, оскільки, як вбачається з вироку суду, в даних про особу обвинуваченої зазначено про наявність на її утриманні трьох дітей: 2001, 2002, 2012 років народження. Тяжкий матеріальний стан обвинуваченої та її тяжкий стан здоров`я не можуть слугувати підставою, відповідно ч.2 ст. 66 КК України, для пом`якшення покарання. Крім того, в доданій до апеляційної скарги копії довідки від 03.04.2015 року про стан здоров`я ОСОБА_9 зазначено, що на даний час загальний стан здоров`я останньої задовільний (а.п. 93).
Також, апеляційний суд відмічає, що обвинувачена ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення, за яке її засуджено, будучи неодноразово судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення.
Місцевий суд вірно застосував норми ст. 70 ч. 4 КК України та визначив обвинуваченій ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 14 квітня 2015 року.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_9 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 06 липня 2015 року щодо ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою ОСОБА_9 в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді: