Справа № 343/882/15-к
Провадження № 11-кп/779/374/2015
Категорія ст. 213 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_6 на ухвалу Долинського районного суду Івано Франківської області від 22 липня 2015 року, щодо ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ухта, Російської Федерації, проживає АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.213 ч.1 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_6 , вважає ухвалу Долинського районного суду від 22.07.2015 року незаконною та необгрунтованою з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судом, звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України, не з`ясовано, чи обвинувачений припинив свою діяльність по здійсненню операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та спеціального дозволу, що має важливе значення для підтвердження щирого каяття та усунення заподіяної шкоди. Просить ухвалу Долинського районного суду Івано Франківської області від 22.07.2015 року стосовно ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ухвали, ОСОБА_7 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше несудимого, звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 213 ч.1 КК України у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України, а кримінальне провадження № 0000180 від 11.03.2015 року про обвинувачення його за ст. 213 ч.1 КК України закрито.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено,що ОСОБА_7 порушив порядок здійснення операцій з металобрухтом, а саме: здійснював операції з брухтом чорних металів без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого було передбачено законом, а також організував незаконний пункт прийому та схову металобрухту.

Злочин вчинено за таких обставин. Протягом березня 2015 року ОСОБА_7 умисно, з метою особистого збагачення, організував в складському приміщенні по АДРЕСА_2 , яке житель м. Івано Франківська ОСОБА_9 орендував у ТзОВ «Доміон ЛТД», незаконний пункт прийому та схову металобрухту, де незаконно здійснював операції з брухтом чорних металів без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого було передбачено законодавством, чим грубо порушив вимоги Закону України «Про металобрухт» №2114-111 від 16.11.2000 року. 19.03.2015 року працівниками Долинського РВ УМВС України в Івано Франківській області в даному складському приміщенні по АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено 3240,00 кг. металобрухту чорних металів, який ОСОБА_7 незаконно приймав від населення та зберігав з метою подальшого збуту.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_7 заперечив з приводу поданої апеляційної скарги прокурора, просив залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тобто є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і його висновок про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 213 ч.1 КК України ґрунтується на належно зібраних і досліджених по справі достовірних доказах і не оспорюється в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала заподіяні нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Судом першої інстанції встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, який ОСОБА_7 вчинив вперше, що підтверджується вимогою СІТ Долинського РВ УМВС в Івано Франківській області №2783 від 02.04.2015 року (а.с. 27), щиро розкаявся у вчиненому, своїми діями активно сприяв розкриттю злочину, свою вину у вчиненому визнав повністю, збитків його діями не завдано і шкоди не заподіяно.

Однак, прокурор в апеляційній скарзі посилається на те, що судом звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України, не з`ясовано чи обвинувачений припинив свою діяльність по здійсненню операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), що має важливе значення для підтвердження щирого каяття та усунення заподіяної шкоди.

Як вбачається з ухвали Долинського районного суду від 22.07.2015 року (а.с.41-41), під час допиту обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, розуміє, що вчинив неправильно, у вчиненому щиро розкаюється, обіцяє подібного ніколи більше не вчиняти.

Також під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що працівники міліції перевіряли чи він припинив займатися прийомом металу, хоч він це робив вперше і зразу припинив коли виявили його правоохоронці.

Тобто, судом першої інстанції дотримано вимог ст. 45 КК України щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 213 ч.1 КК України у зв`язку з дійовим каяттям і вирок суду в тій частині є достатньо мотивованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як необґрунтовану, оскільки не встановлено підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції виходячи з положень ст. 415 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора, повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_6 залишити - без задоволення, ухвалу Долинського районного суду Івано Франківської області від 22 липня 2015 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст.213 ч.1 КК України у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_2