В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 534/183/16-к
1-кп/534/43/16
10 лютого 2016 року
Комсомольський міський суд Полтавської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську кримінальне провадження №0000004 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сабирабат Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Азербайджану, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 26.12.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 4 ст. 296, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років обмеження волі, на даний час відбуваючого покарання в Комсомольському ВЦ № 136 УДПтС України в Полтавській області за адресою: Полтавська область м. Комсомольськ вул. Будівельників, 33,
- у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 засуджено вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.12.2012 року до 3 років обмеження волі та з 10.10.2015 року останній відбуває покарання в Комсомольському виправному центрі № 136, що розташований за адресою: Полтавська область м. Комсомольськ вул. Будівельників, 33. По прибуттю до Комсомольського ВЦ № 136 ОСОБА_5 був ознайомлений з вимогами ст. 59 КВК України, ст. 390 КК України та п. 2 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, але за період відбування призначеному йому покарання вимоги засуджений не виконував, а саме:

- 13.10.2015 року ОСОБА_5 допустив грубе порушення вимог ч. 4 ст. 59 КВК України та п. 2 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а саме не виконував законні вимоги адміністрації та не прибрав приміщення згідно графіку, за що 13.10.2015 року отримав стягнення у вигляді попередження;

- 14.10.2015 року допустив грубе порушення вимог ч. 4 ст. 59 КВК України та п. 2 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а саме не виконував законні вимоги адміністрації та не прибрав приміщення згідно графіку, за що 14.10.2015 року отримав стягнення у вигляді догани;

- 19.10.2015 року допустив грубе порушення вимог ч. 4 ст. 59 КВК України та п. 2 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а саме не виконував законні вимоги адміністрації в категоричній формі відмовився прибирати приміщення згідно графіку, за що 19.10.2015 року отримав стягнення сувору догану;

- 20.10.2015 року допустив грубе порушення вимог ч. 4 ст. 59 КВК України та п. 2 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а саме не виконав законні вимоги адміністрації, мав неохайний зовнішній вигляд та категорично відмовився прибирати приміщення згідно графіку, за що 20.10.2015 року отримав стягнення заборона виходу за межі гуртожитку терміном 30 діб;

- 21.10.2015 року допустив грубе порушення вимог ч. 4 ст. 59 КВК України та п. 2 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а саме мав неохайний зовнішній вигляд, не виконував команду «Підйом» та систематично порушував встановлений режим відбування покарання, за що 21.10.2015 року отримав стягнення 3 доби ДІЗО;

- 26.10.2015 року допустив грубе порушення вимог ч. 4 ст. 59 КВК України та п. 2 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а саме відмовився від роботи, визначеної адміністрацією установи та свідомо ухилився від сплати за харчування та комунально-побутові послуги, за що 26.10.2015 року отримав стягнення 3 доби ДІЗО;

- 29.10.2015 року допустив грубе порушення вимог ч. 4 ст. 59 КВК України та п. 2 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а саме не виконав законні вимоги адміністрації та мав неохайний зовнішній вигляд, за що 29.10.2015 року отримав стягнення у вигляді догани;

- 30.10.2015 року перебуваючи в ДІЗО на загальних підставах, допустив грубе порушення вимог ч. 4 ст. 59 КВК України, а саме відмовився від роботи запропонованої адміністрацією та свідомо ухилявся від сплати за харчування та комунально-побутових послуг установи, за що 30.10.2015 року отримав стягнення 10 діб ДІЗО;

- 31.12.2015 року допустив грубе порушення вимог п. 2 розділу ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а саме в категоричній формі відмовився голитися, за що 31.12.2015 року отримав стягнення догану.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.390 КК України, як злісне ухилення від робіт та систематичне порушення встановлених правил проживання, вчинення особою, засудженою до обмеження волі.
Під час досудового розслідування між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором була укладена угода про визнання винуватості від 25.01.2016 р., згідно з якою ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 390 КК Україниу виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.12.2012 року остаточне покарання за сукупністю вироків 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості. Укладення угоди може ініціюватися у будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України дана угода може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесений до злочинів середньої тяжкості у сфері злочини проти правосуддя, потерпілі від якого відсутні, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що укладення угоди з боку обвинуваченого є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать нормам матеріального та процесуального права, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та погодився на призначення узгодженого покарання.

З метою забезпечення виконання вироку суд вважає за необхідним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Виходячи з викладеного, суд наголошує про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, з огляду на що, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 січня 2016 року між ОСОБА_7 усаєвим ОСОБА_8 та прокурором у кримінальному провадженні №0000004.
Визнати ОСОБА_5 винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.390 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.12.2012 року остаточне покарання за сукупністю вироків призначити у виді 1 (один) рік 6 місяців позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Взяти під варту ОСОБА_5 негайно - в залі суду і рахувати йому строк відбуття покарання з 10 лютого 2016 року.

За правилами ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 10 лютого 2016 року по день набрання цим вироком законної сили - включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1