Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9.,

при секретарі ОСОБА_10,

розглянувши в судовому засіданні 10 вересня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження № 0000091 щодо

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

за ст. 307 ч. 2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_11.,

в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_12 просить вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_4 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Вважає, що призначене апеляційним судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, оскільки таке покарання визначене без врахування всіх обставин справи.

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 30 грудня 2014 року ОСОБА_4 засудженого за ст. 307 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та на нього покладено відповідні обов'язки.

Вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він в кінці липня 2013 року умисно, незаконно придбав з метою подальшого збуту листя коноплі, яке приніс до нежилого будинку по АДРЕСА_2 Тульчинського району Вінницької області та залишив сушитись. Згодом подрібнив листя коноплі та умисно, незаконно виготовив наркотичну речовину, яка згідно висновку експерта № 200 від 24.02.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, загальною вагою 33,748 г у перерахунку на висушену речовину. В подальшому вказаний наркотичний засіб поклав у полімерний пакет та незаконно зберігав у приміщенні будинку по АДРЕСА_2 Тульчинського району Вінницької області виготовлену наркотичну речовину з метою збуту.

22 лютого 2014 року ОСОБА_6 по телефону домовився з чоловіком на ім'я ОСОБА_5 про збут йому наркотичної речовини об'ємом 400 грам за 400 гривень.

23 лютого 2014 року близько 17 години ОСОБА_6 згідно домовленості зустрівся з чоловіком на ім'я ОСОБА_5 на АДРЕСА_3 Вінницької області та умисно незаконно з корисливих спонукань збув за 400 гривень частину придбаної в липні 2013 року речовини рослинного походження, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, загальною масою 31,934 грами у перерахунку на висушену речовину. Решту подрібненої речовини у коробці з-під сірників зберігав при собі, а в період з 17 години 45 хвилин по 18 годину 20 хвилин працівники міліції вилучили у ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 400 гривень, отримані ним від чоловіка на ім'я ОСОБА_5 за збут наркотичної речовини, та коробку з-під сірників заповнену подрібненою наркотичною речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 200 від 24.02.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, загальною вагою 1,814 грама у перерахунку на висушену речовину.

Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 11 березня 2015 року зазначений вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування скасовано і йому призначено за ст. 307 ч. 2 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора про заперечення проти касаційної скарги та законність і обґрунтованість вироку апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обґрунтованість засудження ОСОБА_4 та правильність кваліфікації його дій за ст. 307 ч. 2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не спростовують висновки апеляційного суду щодо призначеного ОСОБА_4 покарання.

При призначені ОСОБА_4 покарання апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу засудженого, обставини, що пом'якшують і обтяжують його покарання, та конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення.

Так, апеляційний суд врахував, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, особу засудженого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проживає в родині з матір'ю та бабусею, які мають поганий стан здоров'я, за останньою з яких здійснює догляд. Щире каяття ОСОБА_4, його активне сприяння розкриттю злочину, перебування його сім'ї у скрутному матеріальному становищі та поганий стан здоров'я засудженого враховано обставинами, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було.

Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування при призначенні покарання ОСОБА_4 положень ст. 69 ч.ч. 1, 2 КК України, призначивши основне покарання нижче від найнижчої межі санкції частини 2 статті 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та не призначив додаткове покарання у виді конфіскації майна. При цьому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, погодившись із доводами апеляційної скарги прокурора в цій частині, та навів у вироку переконливі мотиви цього, зазначивши, що застосування ст. 75 КК України не забезпечить досягнення мети покарання, виправлення засудженого та запобігання вчинення нових злочинів. З такими висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів.

Отже, покарання засудженому ОСОБА_4 призначено апеляційним судом відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Вирок апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 420 ч.ч. 1, 2 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги, скасування вироку апеляційного суду і призначення нового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції чи зміни цього вироку та пом'якшення призначеного засудженому покарання не знаходить.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

вирок Апеляційного суду Вінницької області від 11 березня 2015 року щодо ОСОБА_4 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника засудженого - адвоката ОСОБА_12 - без задоволення.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _____________________ ________________

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9