Справа № 362/6191/14-к
Провадження № 1-кп/362/86/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року року
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 ,
потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Василькові матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001062 від 25.08.2014 за обвинуваченням:
ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Митниця Васильківського району Київської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, офіційно непрацюючого, проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України,-
ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Митниця Васильківського району Київської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працює, проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого /відповідно до ст.89 КК України/, -
за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України,-
ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Митниця Васильківського району Київської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працює, проживає в АДРЕСА_3 , раніше не судимого, -
за ч.2 ст.296 КК України,-
ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Митниця Васильківського району Київської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, працює різноробочим в ТОВ «Біржа Сервіс», проживає в АДРЕСА_4 , раніше не судимого, -
за ч.2 ст.296 КК України,-
ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Митниця Васильківського району Київської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працює, проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
за ч.2 ст.296 КК України,-
ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Митниця Васильківського району Київської області, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працює, проживає в АДРЕСА_4 , раніше не судимого, -
за ч.2 ст.296 КК України,-
ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця с. Митниця Васильківського району Київської області, громадянина України, українця, освіта повна середня, не одруженого, не працює, проживає в АДРЕСА_5 , раніше не судимого, -
за ч.2 ст.296 КК України,-
ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця с. Митниця Васильківського району Київської області, громадянина України, українця, освіта повна середня, не одруженого, не працює, проживає в АДРЕСА_4 , раніше не судимого, -
за ч.2 ст.296 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акту, 24 серпня 2014 року під час знаходження ОСОБА_9 разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , в барі, який розташований по АДРЕСА_6 між ОСОБА_9 та жителями с. Барахти ОСОБА_29 і ОСОБА_30 виникла сварка, в ході якої учасники конфлікту нанесли один одному по декілька ударів руками та ногами по різним частинам тіла, після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_13 сіли до автомобіля марки «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 та направилися до с. Митниця, Васильківського району, Київської області.
Приїхавши до бару, який розташований по АДРЕСА_4 , ОСОБА_13 разом з ОСОБА_9 розповіли про даний випадок своїм знайомим, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та запропонували повернутись в с. Барахти, Васильківського району, Київської області та розібратись з кривдниками.
Погодившись на дану пропозицію, всі вказані особи сіли до автомобілів марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_10 , та автомобіль «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_13 ,і вирушили до с. Барахти, Васильківського району, Київської області.
25 серпня 2014 року, близько 02 год. 20 х., вказані особи , під`їхавши до приміщення бару, розташованого по АДРЕСА_6 , де ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які алкогольні напої не вживали, знаходячись у громадському місці, маючи намір на вчинення хуліганських дій, спільно підбігли до приміщення бару за вищевказаною адресою, де в цей час на вулиці відпочивали ОСОБА_18 , ОСОБА_31 , ОСОБА_19 , ОСОБА_32 , ОСОБА_17 та ОСОБА_33 , які ніякого відношення до конфлікту з ОСОБА_9 не мали.
Після цього, ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_34 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи демонстративну зневагу до встановлених в суспільстві норм та правил поведінки, з особливою зухвалістю, безпричинно умисно почали завдавати ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_35 , ОСОБА_17 та ОСОБА_36 численні удари руками і ногами по різних частинах тіла. Після вчинення зазначених хуліганських дій, ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_34 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з місця вчинення кримінального правопорушення на вищезазначених автомобілях зникли.
Хуліганські дії продовжувались тривалий час на протязі 5-10 хвилин, порушуючи спокій та умови відпочинку людей.
В результаті нанесених ударів потерпілі отримали тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №449 від 26.09.2014 року у ОСОБА_18 маються тілесні ушкодження у вигляді: садна верхньої губи, крововилив у підборідній області, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №446 від 17 вересня 2014 року у ОСОБА_19 маються тілесні ушкодження у вигляді: множинних саден в лівій завушній області, в центральній частині лобної області, на спинці носа і задньої поверхні спини зліва, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №586 від 24.11.2014 року у ОСОБА_37 маються тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носа, крововиливи блія очних областей, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження що потягли короткочасний розлад здоров`я.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №445 від 24.09.2014 року у ОСОБА_17 маються тілесні ушкодження у вигляді: гематоми з крововиливом в праву частину потиличної області, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я.
Окрім цього, під час вчинення зазначених хуліганських дій, 25 серпня 2014 року, близько 02 год. 20 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_10 , який алкогольні напої не вживав, знаходячись поруч з баром, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , де відпочивали ОСОБА_33 , ОСОБА_32 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_38 та ОСОБА_18 , маючи на меті спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_39 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , реалізуючи спільний злочинний умисел, наблизились до останнього, який перебував на майданчику поряд з вказаним баром та умисно з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи групою осіб, завдали ОСОБА_39 численні удари руками і ногами в голову та інші частини тіла.
В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_33 помер на місці.
Згідно висновку судово-медичної екпсретизи №242 від 05.11.2014 року, у ОСОБА_40 виявлені наступні тілесні ушкодження: садно в тім`яній ділянці голови, садна на лівому променево-зап`ясному суглобі, в ділянці таза з ліва, садно на передній поверхні лівого колінного суглоба, крововиливи в м`які тканини голови, крововиливи під тверду та м`яку мозкову оболонку, крововилив у шлуночки головного мозку, забій головного мозку.
Смерть ОСОБА_40 настала від закритої черепно-мозкової травми у вигляді садна на голові, крововиливи в м`які тканини голови, крововиливів під оболонки та у шлуночки головного мозку, забою головного мозку.
Закрита черепно-мозкова травма перебуває у причинновому зв`язку зі смертю, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя.
Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області 21.10.2015 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 засуджено за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України до 9 років позбавлення волі, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 засуджено за ч.2 ст.296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..75 звільнено від покарання з іспитовим строком 2 /два/ роки.
Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 28.01.2016 року обвинувальний вирок щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 скасовано з мотивів порушення кримінального процесуального закону, а саме невідповідності обвинувального акту вимогам закону і справа повернута на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, посилаючись на те, що підстави для його повернення відсутні, та обрати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що більш м,який запобіжний захід не запезпечить належної поведінки обвинувачених, до того ж останні, перебуваючи на свободі можуть впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених.
Захисники обвинувачених просили повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам Закону, щодо пред,явленого обвинувачення. Захисниками ОСОБА_8 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_41 і ОСОБА_10 з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням відповідних обов,язків, з мотивацією тривалого перебування останніх під вартою, недоведеності їх вини матеріалами досудового розслідування.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 підтримали думку своїх захисників щодо повернення обвинувального акта прокурору, інші обвинувачені поклались на думку суду , крім того обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 просили змінити їм міру запобіжного заходу на більш м,яку, підтримавши клопотання своїх захисників.
Заслухавши учасників процесу, суд приходить до наступних висновків:
Відповідно до вимог ст.314 КПК України після отримання обвинувального акту суд призначає і проводить підготовче судове засідання, в якому має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України..
Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими , правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Пунктом а) ч.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
У п.1 ч.3 ст. 42 КПК України зазначено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати , у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
.
Під час підготовчого судового засідання у зазначеному кримінальному провадженні встановлено, що обвинувальний акт не містить викладення фактичних обставин кримінального правопорушення. Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 при вчиненні хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи демонстративну зневагу до встановлених в суспільстві норм та правил поведінки, з особливою зухвалістю, безпричинно, умисно завдавали ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_19 , ОСОБА_35 , ОСОБА_17 та ОСОБА_36 численні удари руками та ногами по різних частинах тіла.
Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи на меті спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_36 , реалізуючи спільний злочинний умисел, наблизились до останнього, який перебував на майданчику поряд з баром та умисно з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, діючи групою осіб, завдали ОСОБА_36 численні удари руками і ногами в голову та інші частини тіла.
Тобто, дії обвинувачених під час вчинення ними хуліганських дій та завдання тяжкого тілесного ушкодження не розмежовані і не конкретизовані, в зв,язку з чим - відсутнє об,єктивне формулювання обвинувачення, яке досудове слідство вважає встановленим, що суперечить вимогам ст. 291 КПК України, і свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК , оскільки суд в подальшому пов,язаний межами фактичних обставин, встановлених у ході досудового розслідування, і детально не виписаних у обвинувальному акті , що передбачає на зазначеній стадії процесу повернення обвинувального акту прокурору, який його затверджував.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що обвинувальний акт з додатками кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , необхідно повернути начальнику Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК.
Відповідно до частини 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого, за відсутності таких клопотань сторін, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Оскільки ст. 314 КПК України не визначено процедуру продовження на час судового розгляду такого запобіжного заходу як тримання під вартою, обраного під час досудового слідства, суд, вирішуючи дане питання, виходить з вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованої 17.07.1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якими передбачено гарантії права на свободу та особисту недоторканість, враховуючи, що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як вмотивованим рішенням суду тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».
Статтями 13 і 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України «від 10.02.2011 року встановлено, що «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції ( п.74 ).
Крім того, у цьому ж рішенні Суд зазначив, що «ст.46 Конвенції, у світлі її тлумачення в контексті статті 1 покладає на державу відповідача юридичний обов,язок вжити заходів загального характеру для забезпечення права стосовно інших осіб, ситуація яких аналогічна ситуації заявника, а саме: усунути проблеми, які призвели до таких висновків Суду ( п.97 )
Суд вважає, що задля запобігання встановленому в зазначеному Рішенні Судом системному порушенні, а саме: практиці, яка виникла «у зв,язку із законодавчою прогалиною і яка допускає можливість тримання особи під вартою протягом необмеженого і непередбачуваного строку за обставин, коли таке тримання під вартою не передбачається ні конкретним положенням законодавства, ні судовим рішенням, сама по собі суперечить принципу юридичної визначеності, який випливає з Конвенції і який є одним із основних елементів верховенства права «( п.74 ), питання про запобіжний захід ОСОБА_9 і ОСОБА_10 підлягає вирішенню в зазначеному підготовчому засіданні судом з ухваленням вмотивованого рішення, і таке рішення є випраданим, оскільки наявні специфічні ознаки того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу , які, незважаючи на на існування презумпції невинуватості , переважають правило поваги до особистої свободи.
Судом враховано, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 мають постійне місце проживання, раніше не судимі, звинувачені у вчиненні тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, а отже існує високий ризик можливості вчинення інших протиправних діянь, ухилення від явки до суду та незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших обвинувачених, враховано при цьому і резонансність справи та чисельність потерпілих., а отже наявність справжнього публічного інтересу , який з урахуванням презумпції невинуватості , виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, тому суд вважає необхідним на даній стадії судового розгляду обрати обвинуваченим ОСОБА_9 і ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою .
Керуючись ст.29 Конституції України, ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р, ст. 42 ч.2, ст. 291 ч.2 п.5, ст.ст. 314-316 , 392 КПК України , суд ,-
У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0001062 від 25.08.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ., ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України - повернути начальнику Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області у зв,язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам КПК України.

Обрати щодо:
ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Митниця Васильківського району Київської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працює, проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
запобіжний захід у виді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області строком на 30 днів - до 23 березня 2016 року.
ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Митниця Васильківського району Київської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працює, проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого /відповідно до ст.89 КК України/, -
запобіжний захід у виді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області строком на 30 днів - до 23 березня 2016 року.

В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_44 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на більш м,який - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 діб, в частині обрання запобіжного заходу ухвала оскарженню не підлягає..
Суддя ОСОБА_1 .