Ухвала

іменем україни

29 вересня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів: ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 09 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Тернополя, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, такого, що в силу ст. 89 КК не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 311 КК - до покарання у виді штрафу в розмірі 680 грн.

За вироком ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 30 жовтня 2014 року близько 17.00 год в автомобілі під керуванням ОСОБА_2, який рухався з смт Залізців Зборівського району Тернопільської області в напрямку м. Тернополя, у невстановленому слідством місці незаконно придбав прекурсор ангідриту оцтової кислоти вагою 3,1804 г, який зберігав та перевозив у внутнішній кишені своєї куртки, без мети збуту.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставини кримінального провадження, просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки вважає, що дії засудженого ОСОБА_1 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 311 КК.

Розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 370 КП К судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції згідно зі ст. 404 КПК , переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги з дотриманням меж судового розгляду, встановлених ст. 337 КПК , та не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте у суді першої інстанції.

Цих вимог суд апеляційної інстанції дотримався, та обґрунтовано в своїй ухвалі зазначив про те, що обвинувачення ОСОБА_1 висувалося лише за ч. 1 ст. 311 КК, а прокурор під час судового розгляду в суді першої інстанції своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 337 КПК не скористався та не змінив і не висунув обвинувачення у вчиненні ОСОБА_1 більш тяжкого злочину в поряду, передбаченому статтями 338, 339 цього кодексу.

Таким чином, апеляційний суд був позбавлений процесуального права ухвалити за апеляційною скаргою прокурора свій вирок за ч. 2 ст. 311 КК згідно зі ст. 420 КПК. Такого права був позбавлений і суд першої інстанції.

Вирок та ухвала цих судів відповідають вимогам статей 370, 373, 374 та 419 КПК.

Оскільки зі скарги та наданих до них судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити прокурору у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

(підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_3