Справа № 639/6880/15-к
Провадження № 1-кп/639/390/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2015 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого експедитором у ТОВ «АНД груп», розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, суд,
встановив:
Рішенням Куп`янського міського суду Харківської області від 10 липня 2013 року з ОСОБА_4 на користь його колишньої дружини, ОСОБА_5 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з 12.06.2013 року до досягнення дитиною повноліття.
23 липня 2013 Куп`янським міським судом Харківської області видано виконавчий лист № 20/2253/13-ц про стягнення аліментів з ОСОБА_4 починаючи з 12.06.2013 до досягнення дитиною повноліття.
Однак, у період з 12 червня 2013 року по березень 2014 року та з червня 2014 року по 01 липня 2015 року ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_7 свідомо не здійснював виплати та участі у вихованні доньки не приймав, матеріальну чи будь-яку іншу допомогу не надавав, обмежуючи дитину в праві на повноцінне життя та всебічний розвиток.
При цьому ОСОБА_4 , з червня 2013 року по травень 2014 року, офіційно працюючи на дочірньому підприємстві «Спринтер» на посаді експедитора, а з 02 березня 2015 року в ТОВ «АНД - Груп» на посаді експедитора, отримував заробітну плату, однак діючи зі злочинним умислом, свій заробіток приховував та аліменти не сплачував, за винятком березня, квітня і травня 2014 року, що становить 1377 гривень 28 копійок.
Таким чином ОСОБА_8 , протягом більше одного року злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_7 .
В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 відповідно до розрахунку від 06.07.2015 року станом на 01.07.2015 року складає 4038 гривень 57 копійок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, та пояснив суду, що він після винесення рішення судом про стягнення аліментів на утримання доньки працював, та мав змогу сплачувати ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, але чому саме не сплачував аліменти пояснити не може, суму боргу на утримання дитини має намір погасити, у скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що рішенням Куп`янського міського суду Харківської області від 10 липня 2013 року з її колишнього чоловіка ОСОБА_4 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , 2013 року народження, в розмірі ? частини з усіх видів заробітків щомісячно, до повноліття дитини.

Але ОСОБА_4 , з червня 2013 року по травень 2014 року, та з березня 2015 року аліменти не сплачував, за винятком березня, квітня і травня 2014 року на суму 1377 гривень 28 коп., на зв`язок із нею не виходив, через що утворилась заборгованість. Просить суд не призначати ОСОБА_4 суворе покарання
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні всіх доказів по справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , та вивченням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утриманий неповнолітньої дитини (аліментів).

Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття у скоєному.

Обтяжуючих покарання обставин, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він розлучений, офіційно працює, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та мешкання, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, те, що ним скоєний злочин невеликої тяжкості, дані про його особу, обставину, яка пом`якшує його покарання.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 повинен нести покарання, яке пов`язане з обмеженням волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Суд, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , те що він повністю визнав свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, щиро покаявся у скоєному, з урахуванням думки потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченому, обставини, яка пом`якшує його покарання, вважає можливим звільнити його від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в ході досудового слідства не обирався.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді обмеження волі звільнити протягом іспитового строку 1 (одного) року 6 (шести) місяців, якщо він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально виконавчої системи про зміну місця мешкання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально - виконавчої інспекції .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1