АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 розглянув у відкритому засіданні матеріали за апеляцією адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 11.09.2015 року.

Даною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області про накладення арешту на речі та предмети, які були вилучені в ході проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_9 , а саме:

-термінал типу Айбокс зелено-жовтого кольору для внесення грошових коштів без будь-яких позначень;

-1 комп`ютерний системний блок марки HP з наявним на ньому номерним позначенням НОМЕР_1 ;

-1 монітор марки FUJITSU SIMENS S/N ye7j047227;

-4 монітори марок ASER без яких-небудь номерних позначень на них;

-5 комп`ютерних мишок марок Genius;

-1 клавіатура марки SVEN;

-4 системні блоки без будь-яких номерних позначень на них;

-1 блок живлення з наявним на ньому номерним позначенням ATX350PNR;

-1 блок живлення з наявним на ньому номерним позначенням GPS 350 EB;

-1 блок живлення з наявним на ньому номерним позначенням ATX400N;

-1 блок живлення з наявним на ньому номерним позначенням НОМЕР_2 ;

Ухвала слідчого судді мотивована метою встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні, відомості про які можуть містити речі та документи, зазначені в клопотанні слідчого. Вважає накладення арешту на майно обґрунтованим з метою забезпечення проведення експертиз в даному кримінальному провадженні, для встановлення важливих обставин кримінального провадження та встановлення відомостей, які можуть бути речовими доказами у справі.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 11.09.2015 року щодо арешту майна та відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Вказує на те, що ОСОБА_8 жодної підозри не пред`явлено, а тому ухвала про задоволення клопотання слідчого є безпідставною. Звертає увагу суду на те, що слідчим не долучено до матеріалів клопотання документи, що підтверджують право власності на майно, яке належить арештувати.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляції, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь - якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, тобто підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно вказаних вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги захисника в частині того, що його довірителю не висунуто підозри, а тому , в силу вимог ст. 170 КПК України , на майно , вилучене з приміщення , яке він орендує не може бути накладено арешт на майно.

З доданої захисником в судовому засіданні копії договору оренди нежитлового приміщення від 02.03.2015 року, укладеного між громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та копії договору оренди комп`ютерної техніки від 12.01.2015 року вбачається, що ОСОБА_8 не являється власником приміщення та комп`ютерної техніки на які накладено арешт. Крім того, згідно пункту 5.1. договору оренди комп`ютерної техніки від 12.01.2015 року даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печаткою Орендодавця. З наданої захисником завіреної копії примірника договору вбачається, що останній не скріплений печаткою орендодавця , а тому є не чинним.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що як захисником, в ході судового розгляду не доведено, так і долученими та наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджено, що саме ОСОБА_8 є належним власником чи володільцем вилученого майна.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, тобто пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

З дослідженої в ході апеляційного розгляду постанови слідчого від 11.09. 2015 року вбачається, що вилучені під час обшуку приміщення, розташованого в АДРЕСА_1 речі, використані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, а тому визнані речовими доказами.

Таким чином, матеріали судового провадження не містять жодних даних про власників речей та предметів, зазначених в клопотанні слідчого; немає документів, що підтверджують право володіння на вказане майно ОСОБА_8 , а тому накладення слідчим суддею арешту на майно здійснено за достатніх для того правових підстав.

Оскільки клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 173 КПК України, а ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є вмотивованою та обґрунтованою, то апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги є такими, що не заслуговують на увагу.

Керуючись ст. ст.167-175, 407 КПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення , а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 11.09.2015 року про накладення арешту на речі та предмети, вилучені в ході проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: