Код суду 233 Справа № 233/435/16-к
Вирок
Іменем України
29 лютого 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Коростень Житомирської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, має дітей 2007, 2009, 2013, 2015 року народження, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , не судимого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , помічник командира батальйону з фінансово- економічної роботи,-
у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 407 ч.4 КК України.
В С Т А Н О В И В:
06 березня 2015 року, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. З Закону України «Про мобілізанійну підготовку та мобілізацію» ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, який діє по теперішній час на території України відповідно Указу Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», та згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині №72 від 15 квітня 2015 року був зарахований до списків військової частини та призначений на посаду помічника командира батальйону з фінансово- економічної служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3
Згідно наказу №№241 від 30 жовтня 2015 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині капітан ОСОБА_4 був направлений у відрядження строком на 10 діб з 30 жовтня 2015 року по 09 листопада 2015 року.
9 листопада 2015 року капітан ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та ст.ст. 9, 11, 16, 58, 59, 82-84, 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст..1 Закону України «Про військовий обов*язок і військову службу», в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь - яких поважних причин для звільнення від обов*язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від виконання обов*язків військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 без дозволу командування, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив нез*явлення з відрядження без поважних причин на службу, свої службові обв*язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 не вживав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від виконання обв*язків військової служби протягом 16 діб до 24 листопада 2015 року, тобто тривалістю понад десять діб але не більше місяця в умовах особливого періоду.
24 листопада 2015 року капітан ОСОБА_4 припинив ухилятися від проходження військової служби та прибув добровільно до місця служби військової частини - польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав та пояснив, що 30 жовтня 2015 року наказом командира польова пошта НОМЕР_1 був направлений у відрядження до м. Києва до 9 листопада 2015 року. Однак до військової частини після закінчення відрядження не повернувся, оскільки у його сім*ї в м. Житомирі виникли проблеми з житлом і щоб його цивільна дружина разом з малолітніми дітьми не залишилася без житла, виїхав до м. Житомира де вирішував зазначені проблеми. 24 листопада 2015 року повернувся до військової частини, де продовжив проходження військової служби.
Відповідно до ст.. 349 КПК України суд, з`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд пересвідчився в тому, що зазначені особи правильно розуміють обставини, що ніким не оспорюються та роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Суд дійшов висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 мала місце і вина його доведена повністю в тому що, він, являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, нез*явився вчасно на службу з відпустки без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця в умовах особливого періоду, крім воєнного стану і дії його правильно кваліфіковані за ст..407 ч.4 КК України..
При призначенні ОСОБА_4 певного виду та конкретної міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проходження служби, не перебуває на обліку у лікаря нарколога і психіатра, обставини, що пом*якшують та обтяжують покарання.
Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає добровільне припинення ухиляння від виконання обов*язків військової служби, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу особистих обставин, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні 4 малолітніх дітей.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги обставини, що пом*якшують покарання ОСОБА_4 , а також враховуючи дані особи обвинуваченого, який не притягався до кримінальної відповідальності, суд вважає можливим застосувати відносно нього ч.1ст..69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і на підставі ст..58 КК України призначене покарання у виді позбавлення волі має бути замінено на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на той же строк з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків від суми грошового забезпечення ОСОБА_4 , оскільки суд вважає що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення його та попередження скоєння ним нових злочинів.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст.314, 369 -374, КПК України, суд - З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
Призначити ОСОБА_4 за ст.. 407 ч.4 КК України покарання, з застосуванням ч.1 ст..69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст..58 КК України, замінитиОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік 6(шість) місяців, з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків від суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Суддя