ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8082/15-к
провадження № 1-кп/753/437/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" серпня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Отрада, Глазуновського району, Орловської області, Російської Федерації, освіта професійно-технічна, розлученого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 03.02.2015 року приблизно 17:20 год., керуючи технічно справним автомобілем Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Бориспільська в м. Києві, згідно висновку судової авто-технічної експертизи №140 ат від 10.04.2015 року, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306 (далі - ПДР), а саме:
18.1 ПДР України - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення вищевказаних вимог ПДР з боку ОСОБА_4 , виразилось в тому, що він керуючи вище вказаним транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований на проїзній частині вул. Бориспільська, неподалік будівлі № 9, в м. Києві, який позначений відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, а саме не переконався, що на даному пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а також несвоєчасно зреагував на пішоходів, які маючи перевагу в русі здійснювали перехід зазначеної проїзної частини безпосередньо по розмітці нерегульованого пішохідного переходу (з ліва направо, відповідно траєкторії руху автомобіля) та існували для нього як небезпека, внаслідок чого скоїв наїзд на одного із них.
Порушення вказаного пункту ПДР ОСОБА_4 , знаходиться в причинному зв`язку з наставшими наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянню пішоходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тілесних ушкоджень.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №497/Е від 03.03.2015 року ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, які виразилися у вигляді закритої травми лівої гомілки: перелому верхньої третини діафіза малогомілкової кістки та медіального мигцелка великогомілкової кістки.
Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися від ударної дії тупих предметів, у строк - 03.02.2015 року, внаслідок транспортної травми (травма при зіткненні автомобіля, який рухався, з пішоходом) в момент первинного контакту з автомобілем ОСОБА_5 , з найбільшою ймовірністю, знаходився у вертикальному чи близькому до вертикального положення тіла.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та суду показав, що 03.02.2015 року рухаючись на своєму автомобілі допустив порушення правил дорожнього руху, що призвело до наїзду на пішохода.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 "поза розумним сумнівом" знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненні злочину та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до злочинів невиликої тяжкості, необережну форму вини вчиненого діяння, щире каяття обвинуваченого, дані, що характеризують особу обвинуваченого, його вік та ствлення до скоєного, позицію прокурора та потерпілого, а також те що він раніше не судимий свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, давав правдиві та послідовні покази в судовому засіданні та погодилася на розгляд кримінального провадження в порядку передбаченому ст.349 КПК України, чим значно зекономив процесуальний час суду для розгляду кримінального провадження.

Враховуючи наведене, покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у вииді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.65,66,67 КК України, ст.ст., 342-380 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати виним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1228,80 грн. за проведення авто технічної експертизи.

Речовий доказ - автомобіль Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 - залишити за належністю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: