Постанова

іменем України

13 квітня 2012 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Шафатинській О.В.

з участю прокурора: Кухарука В.В.

слідчого: Куліша І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський подання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_1, погоджене з Володимир-Волинським міжрайонним прокурором Кухтей В.С., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю та жителю ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянину України, росіянину, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученому, працюючому генеральним директором ТзОВ «Клієнт-ЗЕТ-центр.Україна», не судимому, обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ст.86-1 КК України (в редакції 1960 року),-

встановив:

З подання вбачається, що ОСОБА_2, шляхом подачі неправдивих відомостей в Пустомитівську райдержадміністрацію Львівської області про те, що створене ним ТзОВ «Концерн Рема»увійшло у ВАТ «Львівський завод «РЕМА»з передачею 25,5% акцій, які фактично належать членам трудового колективу та державі, не маючи на те відповідного рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Львівський завод РЕМА»та щляхом подачі неправдивих відомостей в органи державної статистичної звітності про те, що в Статутному фонді створеного і очолюваного ним товариства є в наявності майно на суму 10 млн.645 тисяч гривень, якого фактично не було, 15 жовтня 1997 року зареєстрував таким чином ТзОВ «Концерн РЕМА».

В подальшому, ОСОБА_2 як президент створеного ним товариства, являючись посадовою особою, достовірно знаючи про те, що він незаконно зареєстрував ТзОВ «Концерн РЕМА», вказав в статутному фонді про наявність майна, якого фактично не було та про те, що ТзОВ «Концерн РЕМА»ніколи не виготовляло і не зберігало на своїх складах будь-яке медичне обладнання. 18 грудня 1997 року, з метою заключення угоди від імені фіктивно створеного ним ТзОВ «Концерн РЕМА»з Володимир- Волинською центральною районною лікарнею та платником податків ВАТ "Володимирцукор" з участю представників Володимир-Волинської міської Ради та податкової адміністрації та незаконного заволодіння в дальнішому належного даним підприємствам майна шляхом обману та зловживанням їх довір'"ям, прибув м. Володимир-Волинський Волинської області.

Після пред"явлення установчих та інших документів незаконного створеного ним ТзОВ '"Концерн Рема", не повідомляючи представникам Володимир-Волинської ЦРЛ, ВАТ "Володимирцукор", міської Ради та податкової адміністрації,- правдиві відомості про незаконну реєстрацію товариства та відсутність майна , приховуючи дані про те, що їх товариство ніколи не займалось виготовленням, не має і не зберігає на своїх складах медичного обладнання, ОСОБА_2 умисно, з корисливою метою, достеменно усвідомлюючи той факт, шо він вводить в оману потерпілих та ніколи не виконає умови заключеної ним в дальнішому угоди, а заключає угоду з метою заволодіння державним майном, 18 грудня 1997 року підписав протокол взаемозаліку №55, згідно якого ОСОБА_3" в рахунок отриманого від ВАТ "Володимирцукор" в кількості 113,5 тонн на суму 137,5 тисяч грн., мав поставити на таку ж суму медичне обладнання для Володимир-Волинської центральної районної лікарні.

Крім того ОСОБА_2,продовжуючи вводити в оману представників Володимир-Волинської ЦРЛ, укладає і підписує додатковий договір поставки від 28 серпня 1998 року між ТзОВ»Концерн Рема» та Володимир-Волинською ЦРЛ про поставку обумовленого в протоколі взаемозаліку №55 медичного обладнання відповідного асортименту вказаного в гарантійному листі товариства №І9а від 18.12.1997 року.

На виконання умов протоколу взаємозаліку №55 ТзОВ "Концерн Рема" згідно накладної №28 від 25.12.1997 року поставив всього чотири найменування частково несправного медичного обладнання на загальну сумму 10670 гривень, а інше обладнання в адресу Володимир-Волинської ЦРЛ так і не поступило.

В свою чергу,на виконання протоколу взаемозаліку №55 від 18.12.1997 року ОСОБА_3" по дорученнях серії ДАЕ №415376 від 22.12.1997 року, №415379 від 26.12.1997 року через ОСОБА_4 згідно накладних №№ 425,426,428,429,430,431 за період з 23.12. по 26.12.1997 року отримало 113,5 тонн цукру на сумму 137500 гривень.

Отриманий на ВАТ"Володимирцукор" і привезений в м.Львів цукор, в кількості 113,5 тонн ОСОБА_5 спільно та за попереднім зговором з колишнім головним бухгалтером ОСОБА_3" ОСОБА_6, реалізували за готівку невстановленим підприємствам, організаціям та громадянам, виручені від цього кошти в суммі 137,5 тисяч гривень присвоїв.

Намагаючись приховати факт реалізації 113,5 тонн отриманого ними цукру і присвоєння ними грошей, отриманих від його реалізації, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 обманюючи працівників заводу ТзОВ"Молем" в м.Белзі,що входив в склад засновників ОСОБА_3", обіцяючи пізніше видати їм гроші,з допомогою бухгалтера по оплаті праці ОСОБА_7 та комірника ОСОБА_8 склали фіктивні відомості про видачу заробітної плати цукром в рахунок заборгованності по заробітній платі за 1996-1997 роки, які були підписані обманутими ними працівниками,які ні цукру ні грошей по цих відомостях так і не отримали.

Таким чином, в результаті умисних,протиправних з корисливих мотивів дій ОСОБА_2 вчинених ним спільно та за попереднім зговором з ОСОБА_6 ними було викрадено 113,5 тонн цукру на сумму 137,5 тисяч гривень, тобто державного майна належного виконкому Володимир-Волинської міської ради Волинської області в особливо великих розмірах.

14 травня 2002 року стосовно ОСОБА_5,який шляхом обману та зловживанням довір"ям,спільно та за попереднім зговором групою осіб вчинив розкрадання державного майна в особливо великих розмірах, тобто злочин,передбачений ст. 86 -1 КК України( в редакції 1960 року) було винесено постанову про порушення кримінальної справи та про притягнення його як обвинуваченого по даній кримінальній справі.

Однак пред"явити ОСОБА_5 обвинувачення та допитати його в якості обвинуваченого і провести інші необхідні дії по даній кримінальній справі не можливо, так як з вересня 1999 року ОСОБА_5 з свого постійного місця проживання в м.Львові зник і його місцезнаходження в даний час невідоме.

В звязку з тим, що ОСОБА_5 скоївши тяжкий злочин, передбачений ст. 86-1 КК України навмисно і активно ухиляється від слідства і суда,чим перешкоджає встановленню об"єктивної істини по справі та проведення досудового слідства в повному об"емі і в установлені строки, на підставі вимогст.ст. 138,139,130,148-150,155 КПКУкраїни,стосовно ОСОБА_5 15травня2002 року була винесена постанова про оголошення його в розшук,проведення якого доручено працівникам УБОЗ УМВС України у Волинській області.

Приймаючии до уваги той факт,що перебуваючи на свободі ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність і вчинити новий злочин,з метою непопушення подібного, встановлення об"єктивної істини по справі, проведення досудового слідства в повному об"емі і оголошення ОСОБА_5 у міждержавний розшук, просять застосути до нього міру запобіжного заходу тримання під вартою.

Постановою Володимир-Волинського міського суду від 07 червня 2002 року розгляд подання було відкладено до затримання ОСОБА_2

13 квітня 2012 року ОСОБА_2 було розшукано по місцю його проживання та о 03 год 00 хв того ж дня затримано та поміщено в ІТТ Володимир-Волинського МВ УМВС України.

Прокурор та слідчий Куліш І.М., в провадженні якого знаходиться кримінальна справа, подання підтримали.

Перевіривши матеріали подання, кримінальної справи, з»ясувавши думку прокурора, слідчого та ОСОБА_2, суд приходить до висновку, в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень КК України, 10, підлягають перегляду всі справи про злочини осіб, які вчинили розкрадання державного або колективного майна у великих чи особливо великих розмірах, передбачене частиною четвертою статті 81, частиною четвертою статті 82, частиною четвертою статті 84, частиною другою статті 86, статтею 86-1 Кримінального кодексу України 1960 року, для вирішення питань про зміну кваліфікації дій цих осіб на відповідні частини і статті цього Кодексу (статті 185, 186, 187, 190, 191).

Вказаних вимог закону органами досудового слідства не дотримано.

Запобіжний захід у вигляді взяття під варту може бути застосований у випадках, передбачених ст.155 КПК України.

Як вбачається з витягу ВІТ УМВС, ОСОБА_2 поставлений на облік як розшукувана особа лише в 2011 році, працює та має постійне місце проживання, не судимий.

Як пояснив ОСОБА_2 в суді, він не знав про те, що відносно нього порушено кримінальну справу, винесено постанову про притягнення к обвинуваченого і не знав, що перебуває у розшуку. Постанову про порушення відносно нього кримінальної справи отримав під час його затримання. Дані пояснення ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в суді і стверджуються матеріалами оглянутої кримінальної справи.

На підставі ст.ст.29,55,62,63,129 Конституції України, керуючись ст.ст. 148-150,155,1651,1652 КПК України, суд-

постановив:

В задоволенні подання про обрання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_4, обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ст.86-1 КК України (в редакції 1960 року), запобіжного заходу тримання під вартою відмовити, звільнивши його з-під варти з залу суду негайно.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом 3-х діб з моменту її проголошення.

Головуючий :