Єдиний унікальний номер 236/835/14-к
Номер провадження 11-кп/775/261/2016

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу засудженого на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 квітня 2014 року, якою вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 19.11.2013 року приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень ст.19 Конвенції ООН проти корупції» від 21 лютого 2014 року та ухвалено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Лиман Донецької області, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, інвалідом не являється, працює вихователем санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації «Смарагдове місто», не одруженого, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

вважати засудженим: за ст.364 ч.1 КК України до трьох років обмеження волі з позбавленням права займати посади та займатися діяльністю в органах, які здійснюють правозастосовні та правоохоронні функції строком на три роки зі штрафом в сумі 12750 грн.; за ст.309 ч.1 КК України до 4 місяців арешту. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - до трьох років обмеження волі з позбавленням права займати посади та займатися діяльністю в органах, які здійснюють правозастосовні та правоохоронні функції строком на три роки зі штрафом в сумі 12750 грн. На підставі ч.1 ст. 75 КК України, ОСОБА_7 вважати звільненим, від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч.1 ст. 76 КК України.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 квітня 2014 року вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 19.11.2013 року приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень ст.19 Конвенції ООН проти корупції» від 21.02.2014 року.

Суд ухвалив ОСОБА_7 вважати засудженим: за ст.364 ч.1 КК України до трьох років обмеження волі з позбавленням права займати посади та займатися діяльністю в органах, які здійснюють правозастосовні та правоохоронні функції строком на три роки зі штрафом в сумі 12750 грн.; за ст.309 ч.1 КК України до 4 місяців арешту. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - до трьох років обмеження волі з позбавленням права займати посади та займатися діяльністю в органах, які здійснюють правозастосовні та правоохоронні функції строком на три роки зі штрафом в сумі 12750 грн. На підставі ч.1 ст. 75 КК України, ОСОБА_7 вважати звільненим, від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч.1 ст. 76 КК України.

З вищевказаною ухвалою не погодився засуджений та оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуваною ухвалою суд погіршив його стан, і замість звільнення його від покарання за ст.364 ч.3 КК України, його визнано винним у вчинені злочину за ст.364 ч.1 КК України, а також, окрім обмеження волі та позбавлення права займати відповідні посади, йому призначено нове додаткове покарання у виді штрафу в сумі 12 750 грн.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, надав довідку про відбуття, як основного, так і додаткового покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 19.11.2013 року.

Прокурор просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.5 ч.1 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень ст.19 Конвенції ООН проти корупції» від 21.02.2014 року (далі по тексту Закон), частину 3 ст.364 КК України виключено.

Згідно п.п.2,3 Прикінцевих положень Закону, Звільнити від покарання (основного і додаткового) осіб, засуджених за діяння, караність яких усувається цим Законом. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність яких усувається цим Законом, здійснюється в порядку, передбаченому статтею 539 Кримінального процесуального кодексу України. Питання про таке звільнення вирішуються судами протягом п`яти днів з дня надходження відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів, встановлених законом.

На обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції вказав, що частину 3 статті 364 КК України виключено. Проте, працівники правоохоронних органів, для яких частиною 3 була передбачена окрема відповідальність, повинні нести таку ж відповідальність як і інші службові особи, що вчинили зловживання владою чи службовим становищем.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки дії засудженого ОСОБА_7 передбачені ч.1 ст.364 КК України, санкція якої передбачає менш суворе основне покарання.

Разом з тим, суд першої інстанції, вважаючи ОСОБА_7 засудженим, окрім іншого, до додаткового покарання у виді штрафу, не врахував, що вироком суду таке додаткове покарання не призначалось.

Таким чином, висновки суду в цій частині погіршили становище засудженого посиливши йому покарання, а тому суперечать вимогам ст.5 ч.3 КК України, згідно якої, Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про зміну оскаржуваної ухвали та виключенню з неї указівки про призначення додаткового покарання у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 квітня 2014 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з ухвали вказівку про призначення додаткового покарання у виді штрафу в сумі 12 750 грн.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді