АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11кп/796/1992/2015 Головуючий в суді 1інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві, кримінальне провадження № 0003560 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 03.04.2003 року Печерським районним судом міста Києва за ч. 1 ст.185, ч. 4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений від відбуття покарання 18.12.2008 року умовно-достроково на підставі ст.81 КК України на 1 рік 11 місяців 14 днів;

- 31.05.2010 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, 22.02.2012 року звільнений від відбуття покарання по хворобі на підставі ч.2 ст.84 КК України;

- 08.07.2014 року Оболонським районним судом міста Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.75, ст.76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки та на підставі пункту «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнений від відбування покарання;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

встановила:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України і призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.187 КК України у виді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;

- за ч.1 ст.263 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.263 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - у виді тримання під вартою в Київському СІЗО.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено обчислювати з 27 травня 2015 року.

У справі вирішено питання речових доказів.

За вироком суду, у невстановлений час та місці ОСОБА_6 , знаючи, що ОСОБА_9 займається обміном валюти, вирішив вчинити на нього розбійний напад.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , взявши із собою пристрій для відстрілу гумовими кулями «Stalker 2918-S», споряджений патронами з кулями з еластичного матеріалу, ручну бойову гранату РГД-5 із запалом УЗРГМ, ніж, балончик «Original TW 1000 ререг - fog» з речовиною сльозогінної та дратівної дії, прибув до будинку АДРЕСА_2 , де зайшов до під`їзду будинку та почав чекати там ОСОБА_9 , знаючи, що той буде перебувати 27.05.2015 року по вулиці Введенській, № 7/9 в м. Києві із значною сумою грошових коштів.

В подальшому, реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, приблизно о 16 год. 15 хв. 27.05.2015, перебуваючи на площадці першого поверху в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_9 , який зайшов до під`їзду, після чого направив в його бік пістолет «Stalker 2918-S», споряджений патронами з кулями з еластичного матеріалу, та наказав лягти на підлогу і віддати сумки, тим самим погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_9 , побачивши в руках ОСОБА_6 пістолет, сприймаючи дії останнього як такі, які є небезпечними для його життя та здоров`я, почав лягати на підлогу під`їзду.

В цей час ОСОБА_6 з метою позбавлення потерпілого можливості здійснення опору, застосувавши балончик «Original TW 1000 peper - fog», розпилив в обличчя ОСОБА_9 речовину сльозогінної та дратівливої дії, після чого забрав з рук потерпілого шкіряну сумку, вартістю 800 грн., в якій знаходилися грошові кошти в сумі 30000 грн., мобільний телефон «Black Berry», вартістю 1000 грн., планшет «iPad», вартістю 26000 грн.

Після цього ОСОБА_6 заволодівши майном на загальну суму 57 800 грн., мав намір з місця вчинення злочину втекти, однак, вийшовши з під`їзду, був затриманий потерпілим та перехожими.

Крім цього, у невстановлений час і у невстановленому місці ОСОБА_6 , без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав ручну бойову гранату РГД-5 із запалом УЗРГМ, яка відноситься до бойових припасів.

В подальшому ОСОБА_6 , зберігаючи при собі вказану вище бойову гранату, переніс її з невстановленого місця до будинку АДРЕСА_2 , де 27.05.2015 року, близько 16 години 15 хвилин, був затриманий після вчинення розбою та під час затримання у нього була вилучена вказана ручна бойова граната РГД-5 із запалом УЗРГМ, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до боєприпасів.

Крім цього, у невстановлений час і у невстановленому місці, ОСОБА_6 придбав мисливський ніж, який відноситься до холодної зброї.

В подальшому ОСОБА_6 , зберігаючи при собі даний ніж, переніс його з невстановленого місця до будинку АДРЕСА_2 , де 27.05.2015 року, близько 16.15 години, був затриманий після вчинення розбою та під час затримання в нього був вилучений вказаний мисливський ніж, який являється холодною зброєю колючо-ріжучої дії та є мисливським ножем загального призначення, виготовлений саморобним способом.

Не погоджуючись з вирок суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість вироку суду першої інстанції, просить його змінити в частині призначеного покарання, застосувати ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 187 КК України. Мотивуючи доводи апеляційної скарги захисник зазначає, що призначене судом покарання ОСОБА_6 не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі ОСОБА_6 , та є несправедливим внаслідок суворості, оскільки судом не в повній мірі враховано всі дані про особу обвинуваченого. Адвокат вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано визнано обставиною, яка обтяжує покарання рецидив вчиненого обвинуваченим злочину. Також захисник вказує, що судом не було враховано, що в результаті вчинення ОСОБА_6 злочину тяжких наслідків не наступило, потерпілий у кримінальному провадженні претензій до обвинуваченого не має.

Разом з тим, адвокат звертає увагу на те, що в судовому засіданні першої інстанції він надавав довідки про те, що ОСОБА_6 страждає низкою тяжких захворювань, які потребують належного та постійного контролю, систематичного обстеження та лікування в спеціальних медичних закладах, та в умовах тривалого строку відбування покарання можуть призвести до загострення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій, в носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, в носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені доказами в справі в їх сукупності, які не заперечувались також і ОСОБА_6 , досліджувались судом за згодою обвинуваченого та інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України та ніким з учасників провадження в апеляційних скаргах не оспорюються.

Колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду в межах поданих апеляційних скарг.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації це покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як зазначено у вироку, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше неодноразово судимий, тривалий час перебуває на обліку у лікаря нарколога та не перебуває у лікаря психіатра, має батька інваліда, страждає на ряд тяжких захворювань.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжують покарання, судом визнано рецидив злочинів.

З урахуванням зазначених обставин в їх сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку, про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій кримінального закону, за яким його притягнуто до відповідальності.

Доводи апеляційної скарги захисника, про те, що судом не враховано, що в результаті вчинення ОСОБА_6 злочину не настало тяжких наслідків, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки при визначенні виду та розміру покарання судом враховано дану обставину та призначено покарання не в максимальних межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України.

Колегія суддів ставиться критично до доводів, викладених в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції необґрунтовано визнано обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 рецидиви злочинів.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 має непогашені судимості за злочини, передбачені ст. 185 КК України, що не впливає на кваліфікацію його дій, а тому визнання рецидиву злочину обставиною, що обтяжує покарання, не суперечить загальним положенням КК України.

З урахуванням зазначених обставин в їх сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання, визначеного санкціями ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 263 КК України та неможливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України і призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.187 КК України у виді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;

- за ч.1 ст.263 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.263 КК України у виді двох років позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

______________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4