Справа № 751/5642/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/25/2016
Категорія - ст. 263 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000113 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2015 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого директором ПП «Євростиль-2000», раніше не судимого,-

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2015 року виправдано ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю у його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України.

В задоволенні вимоги прокурора про стягнення з ОСОБА_8 процесуальних витрат за проведення експертизи відмовлено.

В обвинувальному акті зазначено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_8 придбав ніж, який став носити без передбаченого законом дозволу та зберігав в салоні свого автомобіля «Mitsubishi Carisma», д.н.з. НОМЕР_1 .

30.01.2015 року, у період часу з 14 год. 57 хв. до 15 год. 42 хв., співробітниками міліції у ході проведення обшуку автомобіля марки «Mitsubishi Carisma», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 та знаходився поряд з будинком № 21-а по провул. Смирнова в м. Чернігові, в салоні між водійським та пасажирським сидіннями, було виявлено та вилучено ніж, який є клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, ножем виготовленим саморобним способом по типу ножів мисливських загального призначення та який ОСОБА_8 , зберігаючи при собі, переносив по території м. Чернігова, не маючи на це передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.2 ст.263 КК України, як умисне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Виправдовуючи ОСОБА_8 , місцевий суд у своєму вироку вказав, що вина останнього стороною обвинувачення у вчиненні даного правопорушення не доведена, що є підставою для постановлення відносно нього виправдувального вироку.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування виправдувального вироку стосовно ОСОБА_8 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та просить ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді штрафу в сумі 510 гривень. Процесуальні витрати на загальну суму 1074,78 грн. стягнути з ОСОБА_8 .

Свої вимоги аргументує тим, що транспортний засіб, в якому вилучено холодну зброю, належить обвинуваченому. В протоколі обшуку зазначено, що від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 надійшли такі пропозиції та зауваження, що стосується ножа, а саме: "Ніж належить особисто ОСОБА_8 " (а.с.53-55). З відеозапису при проведенні обшуку автомобіля слідує, що на запитання кому належить ніж, від ОСОБА_8 поступила відповідь: "Ніж належить мені, використовується на рибалці та відпочинку". Крім того, звертає увагу на показання понятих та просить врахувати, що судом відкинуті як доказ показання свідка ОСОБА_9 . Посилаючись на висновок експерта № 86 від 05.02.2015 року, відсутність дозволу з системи СОГП ЧМВ УМВС України в Чернігівській області та вказані вище докази, автор апеляційної скарги вважає, що вина ОСОБА_8 у транспортуванні холодної зброї без передбаченого законом дозволу за цих обставин доведена.

Звертає увагу, що суд в порушення вимог ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК України не прийняв рішення щодо речових доказів, документів, а в частині процесуальних витрат, лише відмовив у задоволенні вимоги прокурора, яка не заявлялась.

Доповнення прокурора до апеляційної скарги в порядку ст.403 КПК України аналогічні за змістом самій скарзі та лише в резолютивній частині містять додаткове прохання про допит понятих.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, позицію захисника, який вважає вирок суду обґрунтованим і законним, просив залишити його без змін, обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив суд відхилити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В засіданні апеляційного суду були повторно допитані: обвинувачений, свідки, досліджені матеріали справи.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 не визнав себе винним в пред`явленому обвинуваченні в незаконному носінні холодної зброї і пояснив, що автомобіль «Міцубісі» д.н. НОМЕР_1 належить йому, автомобілем користується як він сам так і його син ОСОБА_9 . 29 січня 2015 року він, ОСОБА_8 разом з дружиною ОСОБА_10 їздив на дачу в села Жавинка поблизу Чернігова і повертаючись в Чернігів, вони підвезли двох незнайомих хлопців. Наступного дня вранці син ОСОБА_11 забрав автомобіль, того ж дня в автомобілі працівники міліції робили обшук, в ході якого знайшли ніж в чохлі. Цей ніж обвинуваченому не належить, він висловив припущення, що ніж міг бути загублений невідомими хлопцями, яких він підвозив. Під час обшуку він дійсно сказав, що ніж належить йому, сказав це злякавшись за долю свого сина, який підозрювався в скоєнні злочину.

Свідок ОСОБА_10 дала аналогічні показання стосовно обставин 29 січня 2015 р. і пояснила, що коли після поїздки на дачу вдома забирала речі з машини, то випадково помітила там ніж в чохлі, на який не звернула уваги.

Свідок ОСОБА_9 показав, що автомобіль «Міцубісі» д.н. НОМЕР_1 належить його батьку, обвинуваченому по даній справі, цим автомобілем користувався також і він. 30 січня 2015 року вранці він взяв даний автомобіль вдома у батьків, користувався ним у своїх справах, а в денний час працівники міліції зробили в ньому обшук і знайшли пакети з невідомою речовиною та ніж. Усі ці предмети йому не належать.

Свідок ОСОБА_12 в місцевому та апеляційному суді показав, що був присутнім в якості понятого при проведенні обшуку в автомобілі обвинуваченого. Співробітниками міліції, які поводили обшук, було знайдено ніж в чохлі. На запитання про приналежність ножа ОСОБА_8 показав, що ніж належить йому.

З копії протоколу обшуку від 30 січня 2015 року вбачається, що в автомобілі «Міцубісі» д.н. НОМЕР_1 було знайдено ніж в чохлі, який знаходився в ніші між передніми сидіннями та під задніми сидіннями пакети з речовиною рослинного походження В протоколі зроблено запис про те, що ОСОБА_8 заявив про приналежність ножа йому.( а.с.53-55).

В апеляційному суді, крім того, було досліджено відеозапис даного обшуку, який об`єктивно підтвердив зазначені в протоколі дані.

Згідно висновку експерта № 86 від 05.02.2015 р. вилучений в ході обшуку ніж віднесено до холодної зброї (а.с.61-64).

Згідно висновку експертів № 288, 465(б) від 16.04.2015 р. на даному ножі слідів крові, поту та слідів пальців рук не знайдено (а.с.69-72).

Колегія суддів дослідила в судовому засіданні усі докази, які пропонували сторони кримінального провадження і дійшла висновку, що їх явно недостатньо для постановлення обвинувального вироку.

Позиція сторони обвинувачення ґрунтується фактично на зізнанні, зробленому ОСОБА_8 підчас обшуку, від якого він потім відмовився, заявивши про свою самообмову. Протокол обшуку автомобіля з додатками та показання свідків, які були присутні при обшуку в якості понятих, являються похідними від цього зізнання.

Колегія суддів апеляційного суду наголошує, що це зізнання, отримане в ході обшуку, в будь-якому випадку не можна вважати допустимим доказом, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 87 КПК України ОСОБА_8 не був повідомлений про своє право відмовитися від давання показань та відповідати на запитання.

В ході судового розгляду стороною обвинувачення фактично не було спростовано показання ОСОБА_8 , ОСОБА_10 про те, що ніж дійсно міг бути залишеним в автомобілі сторонніми особами.

З урахуванням того, що ніж було вилучено з автомобіля, яким в той момент користувався не обвинувачений, колегія суддів дійшла переконання про відсутність достатніх доказів обвинувачення ОСОБА_8 в незаконному носінні холодної зброї.

Крім того, колегія суддів наголошує, що кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 263 КК України настає за незаконне носіння, виготовлення, ремонт та збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Тобто, сторона обвинувачення повинна була довести, що ОСОБА_8 за певних обставин носив ніж при собі, чого фактично зроблено не було. Наданими суду доказами доведено, що ніж знаходився в автомобілі, який належав ОСОБА_8 і яким користувався його син. А кримінальна відповідальність за зберігання холодної зброї діючим кримінальним кодексом не передбачена.

Місцевий суд зробив правильний висновок про те, що органи досудового розслідування не виконали в повному обсязі вимоги ст. 91 КПК України в частині доказування події кримінального правопорушення ( часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення).

Так, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_8 за невстановлених обставин у невстановлених осіб придбав ніж, який являвся холодною зброєю, який носив при без передбаченого законом дозволу та зберігав в салоні свого автомобіля. Вказаний ніж було вилучено в результаті обшуку і саме цей ніж ОСОБА_13 зберігаючи при собі, переносив по території м. Чернігова.

Колегія суддів наголошує, що подія кримінального правопорушення в обвинувальному акті фактично не описана. Жодних доказів того, що ОСОБА_8 носив при собі ніж, визнаний холодною зброєю і за яких обставин він це робив, місцевому та апеляційному суду не надано, а зберігання холодної зброї, як вказано вище, не тягне кримінальної відповідальності.

За таких обставин, висновок місцевого суду про відсутність достатніх і допустимих доказів для засудження ОСОБА_8 є вірним.

В ході розгляду справи місцевий суд припустився помилки, не вирішивши питання про речові докази. Проте, цей недолік в розгляді справи не є підставою для скасування вироку суду, а може бути виправлений шляхом постановлення ухвали в порядку виконання вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2015 року по кримінальному провадженню №0000113, щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Зобов`язати суд, який постановив вирок, в порядку ст. 537 КПК України винести ухвалу про долю речових доказів в даній кримінальній справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4