Дата документу 11.02.2016
Провадження № 1-кп/334/89/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0004557 від 24 вересня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого загально середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10 квітня 2015 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці 5 днів. Звільнений 14 серпня 2015 року по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2015 року, приблизно о 24.00 годині, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проходячи біля парапету який знаходитися навпроти будинку №4-а по вулиці Ладозькій в м. Запоріжжя, побачив сплячого чоловіка, яким виявився ОСОБА_5 . Після чого у нього виник злочинний план, направлений на таємне заволодінням майном ОСОБА_5 , який він реалізовуючи, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, почав лазити по кишеням останнього, де в одній з яких виявив мобільний телефон «Nokia 6233» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю 350 гривень.

Заволодівши вказаним мобільним телефоном, він почав слідувати у двори будинків №4 та №6 по вулиці Ладозькій в м. Запоріжжя, проте не довів свій злочинний намір до кінця з причин незалежних від них волі, оскільки був зупинений співробітниками міліції при спробі сховатися вглиб зазначених вище будинків.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України визнав повністю і суду пояснив, що дійсно при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміноване йому діяння. У скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї провини і свідчень, винність ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджується і іншими фактичними доказами справи, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, у відповідності зі ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у

такому випадку вони будуть позбавлені право оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави кваліфікувати дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вивчаючи особу винного, судом встановлено наступне: ОСОБА_4 раніше судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

При визначенні виду та розміру покарання суд бере до уваги, що ОСОБА_4 провину визнав повністю, розкаявся у скоєному як обставини які пом`якшують покарання, обтяжуючих обставин в ході судового слідства не встановлено.

Враховуючи ці обставини, ступінь і характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу обвинуваченого, раніше судимого, який провину свою визнав повністю, в скоєному розкаявся, суд приходить до висновку, про призначення покарання не в максимальних межах санкції ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, що буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 2(двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Nokia 6233» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , який згідно гарантійної розписки передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити законному власникові за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1