АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1862/15-к Номер провадження 11-кп/786/422/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ст.93 КК (1960)р. - Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
з участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000204, за апеляційними скаргами старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 та потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 квітня 2015 року, якою задоволено клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, ОСОБА_10 ,-

ВСТАНОВИЛА:
У апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та призначити судовий розгляд у суді першої інстанції.

Зазначає, що подана стороною захисту, разом із клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, копія ухвали Апеляційного суду Одеської області від 31.03.2015 року про перегляд вироку Малинівського районного суду м. Одеси від 03.02.2015 року стосовно ОСОБА_10 , на підставі якої суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_10 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, не відповідає вимогам КПК України, а тому не може бути прийнята як передумова звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності.

У спільній апеляційній скарзі потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ставиться питання про скасування ухвали та постановлення судового рішення за результатами розгляду обвинувального акту. Просять при перегляді справи в апеляційному суді дослідити докази, перераховані в реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, а також витребувати з судового архіву Крюківського районного суду м. Кременчука матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , дослідити показання засуджених, даних в судовому засіданні щодо обставин і мотивів скоєння злочину стосовно ОСОБА_17 , а також відомих їм обставин ухилення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності.

Зазначають, що вони не погоджуються з кваліфікацією органом досудового розслідування дій ОСОБА_10 за ст. 94 КК України та вважають, що його дії необхідно кваліфікувати за п."б" ст. 93 КК України.

Вказують, що в матеріалах кримінальної справи є дані про те, що ОСОБА_10 ухилявся від правосуддя, внаслідок чого він взагалі не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Крім того, вказують, що приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за результатами підготовчого судового засідання, суд позбавив їх доступу до правосуддя та не дав можливості довести обставини, які мають значення для кримінального провадження, зокрема, що перебіг давності щодо скоєного ОСОБА_10 злочину зупинився внаслідок його ухилення від слідства та суду.

Звертають увагу, що відповідно до практики Європейського суду, якщо заявник не був вислуханий, що позбавило його можливості надати свої аргументи та докази, вважається, що справа не була належним чином розглянута національним судом, чим було порушено параграф 1 ст. 6 Конвенції з прав людини.

Посилаючись на наведене вважають, що при постановленні ухвали стосовно ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області допущена неповнота судового розгляду та неправильно застосоване законодавство України про кримінальну відповідальність, що є безумовною підставою для її скасування.

При постановленні ухвали суд першої інстанції, з посиланням на обвинувальний акт, зазначив, що

ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеси, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачений за ст. 94 КК України (в ред.1960 року),

17.08.1999 року вчинив умисне вбивство, вчинене без вказаних у ст. 93 КК України (в ред.1960 року) ознак, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_17 , тому його дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 94 КК України (в ред.1960 року).

Вказує, що після вчинення зазначеного злочину, ОСОБА_10 був засуджений вироком Малинівського районного суду м. Одеси від 03.02.2015 року із змінами внесеними ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 31.03.2015 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання на іспитовий строк 1 рік.

Звільняючи ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області послався на те, що злочин передбачений ч. 2 ст. 125 КК України є злочином невеликої тяжкості та відповідно до вимог ч. 3 ст. 49 КК України не є підставою для переривання строків давності, а також з урахуванням тяжкості та часу вчинення діяння, яке інкриміноване обвинуваченому, на час проведення судового засідання строк давності притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності збіг.

Крім того в ухвалі зазначено, що потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в судовому засіданні не погодилися з ухвалою Апеляційного суду Одеської області та заперечували проти задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_10 , заявив суду, що зміст правових наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав йому цілком зрозумілий та проти закриття провадження з відповідних підстав не заперечував.

Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який підтримав принесену ним апеляційну скаргу та вважав, що за наявності судового рішення Апеляційного суду Одеської області від 31.03.2015 року, викладеного державною мовою, оспорювана ухвала відповідала б закону, пояснення представника потерпілих ОСОБА_18 на підтримання в повному обсязі апеляційної скарги потерпілих та прокурора, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_19 які заперечували проти апеляційних скарг, їх міркування про законність і обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали справи та доводи, наведені в апеляціях, промови учасників процесу в судових дебатах, не знаходить підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Так, сформульовані в ухвалі висновки суду про наявність законних підстав для закриття провадження зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності відповідають чинному кримінальному та кримінальному процесуальному законодавству.

За змістом ст. 49 КК України матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч.1 ст. 49 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг-частини 2-4 ст.49 КК України. Процесуально-правовими підставами є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК України).

Підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України визнається благополучне закінчення певних строків давності з дня вчинення злочину до набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції.

Частиною 3 ст. 285 КПК України регламентовано, що підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 288 КПК України судом з`ясовано думку потерпілих щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, які заперечували проти закриття справи, однак в судовому засіданні місцевого суду вони не вважали дії ОСОБА_10 більш тяжкими, ніж встановлено у ході досудового слідства. Тому твердження потерпілих про позбавлення їх доступу до правосуддя та унеможливлення доведення ними обставин, які мають значення для кримінального провадження щодо ухилення від слідства та суду ОСОБА_10 , та вплив цієї обставини на перебіг давності скоєного злочину не відповідають наявним у кримінальному провадженні даним. У цьому зв`язку є некоректними посилання потерпілих на те, що вони не були вислухані та позбавлені можливості надати свої аргументи, докази, як і їх твердження про те, що в порушення параграфу 1 ст. 6 Конвенції з прав людини справа не була належним чином розглянута національним судом.

Не визнається такою, що ухиляється від слідства і суду особа, хоч і відома компетентним органам , але причетність якої до вчинення злочину на момент її зникнення не встановлена. Причетність особи до вчинення злочину встановлюється її визнанням у встановленому кримінально- процесуальному порядку підозрюваною або обвинуваченою. Приписами частин 2 і 3 ст. 49 КК України встановлено, що особа, яка ухиляється від слідства і суду, у будь-якому випадку звільняється від кримінальної відповідальності, якщо: а) з дня вчинення злочину будь-якої тяжкості минуло не менше п`ятнадцяти років; б) ця давність не була перервана вчиненням іншого злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину. З наявних у провадженні доказів убачається, що ОСОБА_10 26 серпня 1999 року притягнуто до кримінальної відповідальності і в цей же день оголошено в розшук (а.п.11 зворот). На час постановлення ухвали судом першої інстанції строк давності притягнення до кримінальної відповідальності становить понад 15 років. Злочин вчинено 17 вересня 1999 року. Відповідно до ухвали Апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2015 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначено покарання у вигляді 2-х років обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України з випробувальним строком на 1 рік. Наразі ця ухвала є чинною. З наведеного вбачається, що визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України не є підставою для переривання перебігу строків давності, визначених приписами ст. 49 КК України. У підготовчому судовому засіданні суди також розглядають клопотання обвинувачених, їх захисників про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Згідно з ч. 1 ст. 314 КПК України після отримання клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання на яке викликає учасників судового провадження і у випадку встановлення під час підготовчого судового засідання підстав, передбачених пунктами 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу, має право закрити провадження - ч. 3 ст. 314 КПК України. З матеріалів кримінального провадження випливає, що місцевий суд, виконавши вимоги, передбачені частинами 1 та 2 цієї статті, ухвалив рішення про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, встановивши підстави, передбачені законом України про кримінальну відповідальність. За таких обставин доводи прокурора про те, що ухвала Апеляційного суду Одеської області від 31.03.2015 року про перегляд вироку Малинівського районного суду м. Одеси від 03.02.2015 року стосовно ОСОБА_10 викладена на російській мові, не перешкоджало суду першої інстанції дійти правильного висновку, що ОСОБА_10 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності. Посилання потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на необхідність дослідження в апеляційному суді доказів, перерахованих в реєстрі матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту та витребування з архіву Крюківського районного суду м. Кременчука матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , дослідження показань засуджених, даних в судовому засіданні щодо обставин і мотивів скоєння злочину стосовно ОСОБА_17 та розгляд кримінального провадження по суті за обставин, коли це не було предметом дослідження в суді першої інстанції не ґрунтуються на законі. Доводи апеляційної скарги потерпілих про недотримання судом положень ч. 4 ст. 49 КК України не відповідають вимогам закону, зважаючи на наступне. Санкція ст. 93 КК України в редакції, чинній на момент вчинення інкримінованого діяння, не містила такого покарання як довічне позбавлення волі. Ця стаття передбачала покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8-ми до 15-ти років або смертну кару. Зміни до статті було внесено Законом України від 22 лютого 2000 року №1483-III після прийняття Конституційним Судом України рішення від 29.12.1999р№ 11- рп/99.

Згідно з Постановою Верховного Суду України від 19.03.2015 року № 5-1кс15 строк давності за умисне вбивство при обтяжуючих обставинах, вчинене до 01.09.2001 року становив 10 років. Будь-які процесуальні дії з притягнення особи до кримінальної відповідальності не зупиняють сплив строків давності. Наведене дає підстави для висновку, що у конкретній справі перебіг строку закінчився 17 серпня 2009 року. В Прикінцевих та перехідних положеннях Кримінального Кодексу України 2001 року п.11 розділу II визначено, що Правила, встановлені Кримінальним Кодексом 1960 року щодо давності, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, погашення і зняття судимості, поширюються на осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим Кодексом, за винятком випадків, якщо цим Кодексом пом`якшується кримінальна відповідальність зазначених осіб. В той же час, колегія суддів вважає за необхідне в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України уточнити в резолютивній частині ухвали в абзаці 4 замість прізвища ОСОБА_10 вважати правильним ОСОБА_10 .

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілих.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 та потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 залишити без задоволення.

В порядку ч.3 ст. 404 КПК України в резолютивній частині ухвали в абзаці 4 замість прізвища ОСОБА_10 вважати правильним ОСОБА_10 .

В іншій частині ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з моменту її проголошення Апеляційним судом Полтавської області.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4