Єдиний унікальний номер 219/2307/15-к
Номер провадження 11-кп/775/223/2015

УХВАЛА

Іменем України

13 жовтня 2015 року

Коллегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні апелляціонного суду Донецької області в місті Артемівську кримінальне провадження за № 0000525 від 09 лютого 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Артемівська Донецької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, який ніде не працює і не вчиться, раніше судимого: 18 березня 2014 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст.185 ч.З, 75 КК України до 3 років позбавлення волі із іспитовим строком на 1 рік, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 ,

якого вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2015 року засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України до знов призначеного частково приєднане невідбуте покарання за попереднім вироком і остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки 1 /один/ місяць.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 , апеляційна скарга відносно якого не подана.

ВСТАНОВИЛА:

08 лютого 2015 року о 16 годині 30 хвилин неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в гостях у ОСОБА_9 за місцем проживання останього, в гостинній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , побачивши, що останній заснув, вирішили вкрасти у нього гроші.

Попередньо ОСОБА_8 та ОСОБА_10 розподілили між собою ролі, відповідно до яких перший повинен був знаходитись біля ОСОБА_11 і стежити за обстановкою та забезпечувати безпеку злочинних дій, а другий - викрасти гроші із кармана куртки потерпілого.

8 лютого 2015 року о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою між собою та сумісно, здійснюючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, із внутрішнього карману куртки потерпілого викрали належні ОСОБА_9 гроші у сумі 2500 гривень.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 ставиться питання про зміну вироку суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_12 покарання, застосування до нього вимог ст 104 КК України та звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням; при цьому апелянт посилається на неповнолітній вік обвинуваченого, стан його психічного здоров*я, а саме наявність у нього несоциалізірованого розладу поведінки, щире каяття у скоєному, повне відшкодування зчиненої матеріальної шкоди потерпілому.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника ОСОБА_6 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги в повному обсязі, прокурора ОСОБА_13 , який заперечував проти апеляції та просив вирок відносно ОСОБА_7 залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фактичні обставини злочину, за який засуджено ОСОБА_7 , доведеність вини останнього і кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Зокрема, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, в тому числі в частині відповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

До такого висновку колегія суддів прийшла, виходячи з того, що суд першої інстанції виконав вимоги ч.1, 4 ст. 71 КК України, згідно яких, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком; отаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був засуджений 18 березня 2014 року вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області за ст. 185 ч.3, 75 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням строком на 1 рік.

Злочин, за вчинення якого ОСОБА_12 засуджено оскаржуваним вироком, він скоїв після 18 березня 2014 року, ніде не працює і не вчиться, тому висновок суду про те, що виправлення зобвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства є цілком вірним.

Така сукупність даних про обвинуваченого приводить колегію суддів до висновку про неможливість виправлення ОСОБА_14 без відбування покарання у виді позбавлення волі і неможливість застосування до нього вимог ст. 104 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.405, 407, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 червня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

На ухвалу можуть бути подані касаційні скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ