11 серпня 2014 року м. Дніпропетровськ
В С Т А Н О В И В:
08 серпня 2014 року слідчий слідчого відділу Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури м. Дніпропетровська ОСОБА_3 , про арешт майна ОСОБА_4 .
У судове засіданні слідчий не з`явився, звернувся із письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності.
З метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, ОСОБА_4 в судове засідання не викликався.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які відповідають за їх дії, можливості відчужувати певне своє майно до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу; арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Нормою ч. 4 цієї статті передбачено, що заборона на використання майна або заборона розпоряджатися цим майном можуть застосовуватися лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, підготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю чи частково перетворено.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до наступного висновку. Відповідно до зазначених вище норм, накладати арешт можна лише на майно підозрюваного чи обвинуваченого. Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_4 не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з чим, приходжу до висновку про можливість тимчасового накладення заборони на розпорядження майном, яке належить ОСОБА_4 . Окрім того, майно, про арешт якого прохає слідчий, відповідає критеріям, наведеним у п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
Тимчасово заборонити ОСОБА_4 розпоряджатися майном, а саме:
- двома системними блоками «HENDY»;
- ноутбуком «HP» «Presario CQ 50»;
Строк дії ухвали до 11 жовтня 2014 року включно.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.
Слідчій суддя ОСОБА_1