Справа № 544/1400/15-к
№ пров.1-кп/544/116/2015
Номер рядка звіту 12
В И Р О К
іменем України
27 жовтня 2015 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000360 від 24.07.2015р., за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Пирятин Полтавської області, громадянин України, освіта вища, займається підприємницькою діяльністю, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Згідно з рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 01.04.2013 року ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 800грн. щомісяця, починаючи з 18.03.2013 року до повноліття дитини. Однак, ОСОБА_5 , будучи попереджений органом виконавчої служби про необхідність виплачувати аліменти, ігноруючи дане рішення, від платежу, встановленого рішенням суду, коштів на утримання доньки злісно ухиляється. З цією метою, будучи фізично здоровим і працездатним, належних заходів до виплати аліментів на доньку не вживає, ніякої матеріальної допомоги не надає, внаслідок чого за період з 01 грудня 2014 року по 01 серпня 2015 року по сплаті аліментів утворилася заборгованість у сумі 6400 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи фактичних обставин справи, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, суду пояснив, що дійсно має неповнолітню доньку Дану, на яку він зобов`язаний виплачувати аліменти, але аліменти не виплачував, зобов`язується погасити всю заборгованість, розкаюється у скоєному, просить суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_5 зобов`язаний виплачувати аліменти на доньку Дану, однак ухиляється від сплати аліментів, починаючи з 01 грудня 2014 року аліменти не сплачує, ніякої матеріальної допомоги не надає, просить покарати обвинуваченого за несплату аліментів.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, суд находить їх достатніми та істинними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини справи, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позицій, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, займається підприємницькою діяльністю, на обліку лікарів: нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст.89 КК України не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття в скоєному.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Беручи до уваги викладене, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , всі пом`якшувальні покарання обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приймає до уваги положення ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів, вважає, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, йому слід призначити покарання у виді штрафу.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і призначити покарання за даним законом у виді штрафу в розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1