Справа № 525/1468/15-к
Провадження № 1-кс/525/131/2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.12.2015 року сел. Велика Багачка

Слідчий суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю заявника-потерпілого ОСОБА_3 , прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ст.306 КПК України скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області (назва в редакції Закону України «Про міліцію») ОСОБА_5 від 31.08.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, -

в с т а н о в и в:

17.12.2015 року потерпілий ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області зі скаргою в порядку п.3 ч.1 ст.303 КПК України про скасування постанови старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області (назва в редакції Закону України «Про міліцію») ОСОБА_5 від 31.08.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України (про яку заявник дізнався після 09.12.2015 року, що вбачається з матеріалів скарги та ухвали слідчого судді Великобагачанського районного суду від 18.12.2015 року).

Зі змісту скарги ОСОБА_3 вбачається, що постановою старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 31.08.2015 року, копію якої заявник отримав після 09.12.2015 року, було закрито кримінальне провадження №0000022, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2013 року за фактом спричинення йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості 22.04.2011 року на ринковій площі в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області. Потерпілий ОСОБА_6 вважає вищевказану постанову слідчого незаконною, оскільки, як вказує, органом досудового розслідування не з`ясовані всі обставини заподіяння йому ОСОБА_7 тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості; висновки слідчого суперечать обставинам справи щодо отримання ним тілесного ушкодження від умисних дій ОСОБА_7 , також потерпілий зазначає про те, що орган досудового розслідування, закриваючи провадження у справі, не дав належної оцінки показанням свідків, які були очевидцями даної події щодо умисних протиправних дій ОСОБА_7 , безпідставно послався на положення ст.36 КК України, відповідно, орган досудового розслідування дійшов невірного висновку щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КК України та ст.128 КК України.

Посилаючись на вищевикладені обставини, заявник потерпілий ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Великобагачанського районного суду зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 31.08.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України та просив скасувати дану постанову слідчого, висунути обвинувачення гр. ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України і спрямувати справу до суду, надати строк для виконання один місяць (а.с.п.1-10).

Ухвалою слідчого судді Великобагачанського районного суду від 18.12.2015 року було прийнято до розгляду та відкрито судове провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 31.08.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, цією ж ухвалою з Великобагачанського відділення поліції ГУНП в Полтавській області та Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області для вивчення та дослідження слідчим суддею згідно даної ухвали були витребувані матеріали кримінального провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, а також з канцелярії суду витребувані всі судові провадження за скаргами ОСОБА_3 , які надходили до суду в період з 2014-2015 років по кримінальному провадженню №0000022 від 17.01.2013 року (а.с.п.19).

22.12.2015 року розгляд скарги було відкладено на 25.12.2015 року за клопотанням заявника ОСОБА_3 (а.с.42).

В судовому засіданні 25.12.2015 року особа, яка подала скаргу потерпілий ОСОБА_6 подану скаргу підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені у скарзі і просив її задовольнити. Також потерпілий ОСОБА_6 посилався на неповноту з`ясування органом досудового розслідування всіх істотних обставин справи, затягування досудового розслідування по справі та безпідставність посилання слідчого у оскаржуваній постанові на положення ст.36 КК України. Також вказував на те, що він не вчиняв протиправних дій щодо ОСОБА_7 , зокрема тих, що пов`язані із забранням велосипедної шини, оскільки він від прилавку з нею не відходив, в той же час продавець ОСОБА_7 сам вийшов до нього, схопив його не за шину, а за мізинний палець, тобто вважає, що останній діяв з прямим умислом на заподіяння йому тілесного ушкодження. Вважає, що цим обставинам слідчим не надана юридична оцінка з позиції ч.1 ст.122 КК України.

Прокурор Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 в судовому засіданні посилався на те, що підстави для скасування постанови старшого слідчого ОСОБА_5 від 31.08.2015 року відсутні, оскільки після скасування слідчим суддею раніше винесених постанов про закриття кримінального провадження, органом досудового розслідування з`ясовані всі обставини по даному кримінальному провадженню, виконані вказівки слідчого судді і необхідність проведення додаткової перевірки відсутня. Також посилався на те, що з висновками про закриття кримінального провадження погодилась і прокуратура Полтавської області, куди заявник ОСОБА_6 неодноразово звертався зі зверненнями.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника-потерпілого ОСОБА_3 , думку та міркування прокурора Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , вивчивши матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_3 та дослідивши матеріали витребуваного кримінального провадження №0000022, внесеного до ЄРДР 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, оглянувши всі матеріали за скаргами ОСОБА_3 , що надходили до суду протягом 2014-2015 років, і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що в даний час є передбачені законом підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 про скасування постанови старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області (назва в редакції Закону України «Про міліцію») ОСОБА_5 від 31.08.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п.5 ст.3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема, направлення до суду обвинувального акту або закриттям кримінального провадження.

Разом з цим, положеннями ст.8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. При цьому, поняття верховенства права та його зміст розкрито у Рішеннях Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 та від 11.10.2011 року №10-рп/2011.

Відповідно до положень ст.9 цього Кодексу, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності).

При цьому, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами (ст.22 КПК України).

За нормами ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчим суддею Великобагачанського районного суду в межах розгляду скарги ОСОБА_3 встановлено, що 17 січня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що 22 квітня 2011 року близько 9 години на базарній площі в селі Устивиця Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_7 , 1973 р.н. на ґрунті неприязних відносин умисно, шляхом викручування пальця наніс ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді відкритого вивиха проксимального між фалангового суглоба 5 пальця лівої кисті, які згідно акту судово-медичного обстеження №219 від 06.06.2011 року утворились від дії тупих предметів та відносяться до ушкоджень середнього степеню тяжкості, як спричинивши тривалий розлад здоров`я (а.к.п.1) - кримінальне провадження №0000022; попередня правова кваліфікація кримінального провадження ч.1 ст.122 КК України.

Згідно ч.3 ст.110 КПК України, процесуальне рішення слідчого приймається у формі постанови. Норми ч.5 цього Кодексу визнають, що постанова слідчого повинна складатися із вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

З матеріалів кримінального провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України, внесеного до ЄРДР та ухвал слідчого судді Великобагачанського районного суду від 22.09.2014 року, від 05.03.2015 року та від 10.07.2015 року вбачається, що в ході досудового розслідування уповноваженими слідчими по даному кримінальному провадженню станом на 23.07.2014 року проводились певні слідчі дії: було проведено допит потерпілого ОСОБА_3 , а також проведені допити ряду свідків, на яких у своїх свідченнях посилався потерпілий ОСОБА_6 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; проведено відтворення обстановки та обставин події злочину з участю потерпілого ОСОБА_3 , призначено і проведено ряд експертиз, зокрема, судово-медичну та комісійну судово-медичну експертизи; проведено ряд інших слідчих дій, зокрема, у спосіб, передбачений ст.40 КПК України.

Постановою начальника СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_14 від 23.07.2014 року було закрито кримінальне провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України (а.к.п.159).

Ухвалою слідчого суді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 22.09.2014 року скаргу потерпілого ОСОБА_3 було задоволено і скасовано як передчасну постанову начальника СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_14 від 23.07.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України (а.к.п.156-166); цією ж ухвалою зобов`язано орган досудового розслідування провести ряд слідчих (процесуальних) дій по вищевказаному кримінальному провадженню.

В подальшому, органом досудового розслідування та процесуальним керівником (уповноваженим прокурором) проведено ряд слідчих дій по даному кримінальному провадженню: проведено повторний допит потерпілого ОСОБА_6 (а.к.п.179-181); допитано в якості свідка громадянина ОСОБА_7 (а.к.п.186-188); допитано в якості свідків громадян ОСОБА_15 , ОСОБА_12 (а.к.п.189-193); повторно допитано потерпілого ОСОБА_6 (а.к.п.194-197); проведено одночасний допит осіб ОСОБА_12 та ОСОБА_6 (а.к.п.198-201); додатково допитана в якості свідка ОСОБА_16 (а.к.п.202-204); допитано в якості свідка ОСОБА_17 (а.к.п.205-206); витребувано інформацію з Великобагачанської ЦРЛ щодо звернення за медичною допомогою гр-на ОСОБА_7 (а.к.п.207-210).

Після проведення цих процесуальних дій по даному кримінальному провадженню, постановою старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року вищевказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень в діях ОСОБА_7 , передбачених ст.122 (без зазначення частини цієї статті) та ст.128 КК України.

Ухвалою слідчого суді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.03.2015 року скаргу потерпілого ОСОБА_3 було задоволено і скасовано як передчасну постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.01.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України (а.к.п.219-222); цією ж ухвалою слідчого судді зобов`язано орган досудового розслідування провести ряд слідчих (процесуальних) дій по вищевказаному кримінальному провадженню.

В період часу з 05.03.2015 року по 14.06.2015 року органом досудового розслідування проведено ряд слідчих (процесуальних дій), зокрема, 16.03.2015 року проведено слідчий експеримент з участю потерпілого ОСОБА_3 , який показав механізм нанесення йому тілесного ушкодження ОСОБА_7 (а.к.п.226-230), здійснені відповідні запити щодо встановлення ряду обставин справи (а.к.п.231-232,234-235), на які отримані відповіді з медичних установ Миргородського району Полтавської області, приєднано до матеріалів кримінального провадження Витяг з журналу обстежень в рентгенологічному кабінеті Великосорочинської дільничної лікарні (а.к.п.237); 30.03.2015 року вищевказане кримінальне провадження старшим слідчим СВ ОСОБА_5 було закрите (а.к.п.238), однак 17.04.2015 року постановою старшого прокурора прокуратури Великобагачанського району ОСОБА_18 постанова слідчого від 30.03.2015 року була скасована (а.к.п.242), після чого слідчим було надано доручення для проведення слідчих дій на території Миргородського району Полтавської області, де в порядку його виконання 14.05.2015 року був допитаний в якості свідка лікар-травматолог Миргородської ЦРЛ (робоче місце якого у Великосорочинській дільничній лікарні) ОСОБА_19 (а.к.п.244,246) і 14.06.2015 року старшим слідчим СВ Великобагачанського РВ ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень в діях ОСОБА_7 , передбачених ст.122 (без зазначення частини цієї статті) та ст.128 КК України (а.к.п.247-248).

Ухвалою слідчого суді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10.07.2015 року скаргу потерпілого ОСОБА_3 було задоволено і скасовано як постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 14.06.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України (а.к.п.252-255); даною ухвалою слідчого судді зобов`язано орган досудового розслідування встановити ряд обставин, зокрема і щодо посилання у оскаржуваній постанові на положення ст.36 КК України з урахуванням обставин, при яких між ОСОБА_7 та ОСОБА_20 виникла конфліктна ситуація 22.04.2011 року на ринковій площі в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що після цієї дати (10.07.2015 року) і по 31.08.2015 року по кримінальному провадженню №0000022 здійснено такі процесуальні та слідчі дії: 13.07.2015 року прокурором Великобагачанського району Полтавської області надано вказівку начальнику СВ Великобагачанського РВ ОСОБА_14 провести такі слідчі дії: а) встановити вартість велосипедної покришки (шини) станом на 22.04.2011 року; б) шляхом додаткового допиту ОСОБА_3 та ОСОБА_7 встановити, з якою метою ОСОБА_6 брав у руки велосипедну покришку, чи відійшов з нею від прилавку, якщо так, то яку відстань і скільки часі це тривало; в) шляхом додаткового допиту ОСОБА_7 з`ясувати, чи мав він реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням ОСОБА_8 шкоди, необхідної і достатньої для припинення посягання (а.к.п.251); отримана довідка від ПП ОСОБА_21 від 08.08.2015 року про вартість велосипедної шини (а.к.п.256); старшим слідчим СВ ОСОБА_5 надано доручення про проведення слідчих дій щодо повторного допиту потерпілого ОСОБА_3 (а.к.п.257); 19.08.2015 року проведено додатковий допит свідка ОСОБА_7 , який відмовився від дачі показань щодо себе в порядку ст.63 Конституції України та вказав, що тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не наносив (а.к.п.258-259); 16.08.2015 року начальником СКР Великобагачанського РВ ОСОБА_22 в порядку виконання доручення слідчого повторно допитано потерпілого ОСОБА_3 (а.к.п.261-262) і 31.08.2015 року старшим слідчим СВ Великобагачанського РВ ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень в діях ОСОБА_7 , передбачених ч.1 ст.122 та ст.128 КК України (а.к.п.263-264).

Проаналізувавши зміст оскаржуваної потерпілим ОСОБА_20 постанови старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 31.08.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України (закрито за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ст.128 КК України), в межах обґрунтувань скарги ОСОБА_3 та його доводів в судовому засіданні вбачається, що в обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження у постанові слідчим викладені суть конфліктної ситуації, що виникла на ринковій площі 22.04.2011 року в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, показання свідків по даному кримінальному провадженні (які в основній масі були допитані органом досудового розслідування у зв`язку з наявністю вказівок про це в ухвалах слідчого судді за наслідками розгляду скарг ОСОБА_3 на постанови про закриття кримінального провадження), посилання на проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_3 і міститься посилання на положення ст.36 КК України та зазначається про те, що заподіяний ОСОБА_8 22.04.2011 року фізичний біль ОСОБА_7 був спровокований самим потерпілим, його протиправними діями, спрямованими на заволодіння чужим майном (майном продавця ОСОБА_7 ) без дозволу власника; ОСОБА_7 , як вказується, захищаючи право власності від неправомірних посягань та зупиняючи дії ОСОБА_3 , у руці якого знаходилась покришка, викрутив мізинний палець лівої руки. Отже, слідчим вказується про те, що ОСОБА_7 викрутив ОСОБА_8 мізинний палець лівої руки, захищаючи свою власність від неправомірного посягання та зупиняючи дії ОСОБА_3 , у руці якого знаходилась велосипедна покришка.

Слідчий суддя в межах як даної, так і попередніх скарг ОСОБА_3 в чергове зазначає, що відповідно до ч.1 ст.36 КК України та роз`яснень, що містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», необхідною обороною визначаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Також потрібно з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. У п.10 даної постанови також зазначається про те, що оскільки відповідно до ст.11 КК злочином є суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), не утворюють стану необхідної оборони дії, спрямовані на припинення правопорушення та заподіяння шкоди, яка хоча формально й містить ознаки злочину, але через малозначність не становить суспільної небезпеки.

Аналіз вказаних положень законодавства вказує на те, що право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певної підстави (юридичного факту). Відповідно до ч.1 ст.36 КК України, такою підставою є лише вчинення особою суспільно небезпечного посягання.

Як вбачається з системного аналізу показань потерпілого ОСОБА_3 (які є стабільними та послідовними протягом всього досудового розслідування даного кримінального провадження), а також сукупності досліджених матеріалів кримінального провадження, 22.04.2011 року конфлікт між громадянином ОСОБА_6 та громадянином ОСОБА_7 на ринковій площі в с. Устивиця Великобагачанського району виник з приводу заміни секатора, який, як зазначає ОСОБА_6 , він придбав у продавця ОСОБА_7 01.04.2014 року і який зламався в ході роботи, однак, продавець ОСОБА_7 категорично відмовився обміняти поламаний секатор на новий або повернути грошові кошти ОСОБА_8 , викинувши даний секатор. У своїх показаннях в якості потерпілого ОСОБА_6 зазначає про те, що він попередив продавця ОСОБА_7 про те, що взамін поламаного секатора він візьме велосипедну шину, він просто взяв велосипедну шину, яка стояла біля прилавку долі в ліву руку і нікуди з нею не відходив, умислу на заволодіння нею не мав і не міг мати, після чого ОСОБА_7 підійшов до нього і схопив його за мізинний палець лівої ріки і викрутив його, внаслідок чого він відчув біль у мізинному пальці лівої руки і випустив шину. Про те, що ОСОБА_6 взяв біля прилавка ОСОБА_7 велосипедну шину, але з нею нікуди не йшов і стояв на місці зазначають і свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , які були присутні на місці події. Лише свідок ОСОБА_7 (учасник інциденту) вказує на те, що ОСОБА_6 взяв товар з його прилавку, але він вийшов із-за прилавку і зупиняючи дії ОСОБА_3 , вихватив у нього з рук свій товар (велосипедну шину).

На необхідність аналізу обставин події, що мала місце 22.04.2011 року на ринковій площі в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області, виходячи з аналізу показань як потерпілого ОСОБА_3 , так і свідка ОСОБА_7 , а також інших допитаних свідків в даному кримінальному провадженні, в контексті положень ст.36 КК України слідчий суддя неодноразово вказував органу досудового розслідування при скасуванні постанов слідчих про закриття вищевказаного кримінального провадження, зокрема, щодо додаткового з`ясування можливої протиправності вчиненого діяння 22.04.2011 року при даній конкретній обстановці, що виникла між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з приводу обміну поламаного секатора, однак і на даний час у оскаржуваній потерпілим ОСОБА_6 постанові слідчого від 31.08.2015 року міститься лише формальне посилання на ст.36 КК України без будь-якого аналізу обставин події (зокрема і обставин того, з приводу чого виник спір, при яких обставинах ОСОБА_6 взяв у руки велосипедну шину, про які він детально вказує під час допитів його як потерпілого) саме в контексті ст.36 КК України, враховуючи встановлену вартість велосипедної покришки (шини), яка не є значною, та того, що ОСОБА_6 , взявши велосипедну шину в ліву руку, з нею не відходив від прилавку, а також того, що у потерпілого ОСОБА_3 виявлене тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №71 від 22.05.2014 року; при цьому, згідно висновків даної експертизи, тілесне ушкодження, виявлене у ОСОБА_3 , могло утворитися при обставинах, вказаних в протоколах допитів ОСОБА_3 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 . До того ж, у постанові слідчого вказується про те, що ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_3 , зупиняючи його дії і викрутив йому мізинний палець лівої руки (в контексті механізму отримання тілесного ушкодження), тобто мова йде саме про викручування даного пальця потерпілого.

Крім цього, порівняльний аналіз змісту постанов старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ ОСОБА_5 від 14.06.2015 року та від 31.08.2015 року свідчить про те, що за своїм буквальним змістом вони є майже ідентичними, за виключенням добавлених у постанову від 31.08.2015 року показів додаткового допиту потерпілого ОСОБА_3 , показань ОСОБА_7 та вартості велосипедної шини; при цьому, будь-якого аналізу обставин, про які вказував слідчий суддя в ухвалі від 10.07.2015 року в контексті посилань на положення ст.36 КК України, в оскаржуваній постанові не наведено, а висновки щодо отримання тілесного ушкодження ОСОБА_20 є ідентичними за текстом з висновками, що викладені у постанові слідчого від 14.06.2015 року, що в свій сукупності, свідчить про те, що ці обставини так і залишилися не перевіреними і не встановленими органом досудового розслідування.

В контексті доводів скарги ОСОБА_3 та з урахуванням його показань на досудовому слідстві вбачається, що з`ясування цих обставин в контексті висновків слідчого про необхідну оборону, висновків комісійної судово-медичної експертизи щодо характеру отриманого ОСОБА_20 тілесного ушкодження, в сукупності з встановленою вартістю велосипедної шини (покришки), яка не є значною та причин, через які виникла конфліктна ситуація 22.04.2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_20 , мають суттєве значення, оскільки згідно положень кримінального законодавства, по своїй правовій суті суспільне небезпечне діяння повинно створювати невідкладну необхідність в заподіянні шкоди посягаючому, діяння повинно бути реальним, при цьому, істотною характеристикою посягання є його наявність, протягом якої у особи існує право на необхідну оборони. Крім цього, при з`ясуванні наявності загрози заподіяння шкоди необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну; також потрібно з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Дані обставини, що підлягають обов`язковому з`ясуванню та перевірці при посиланні слідчого на стан необхідної оборони, з урахування вищевикладених обставин у цій ухвалі, досі залишаються не з`ясованими в межах даного кримінального провадження і не зазначені у оскаржуваній постанові старшого слідчого СВ ОСОБА_5 від 31.08.2015 року. При цьому, слідчий суддя вкотре відмічає, що не з`ясувавши вищевказаних обставин в їх сукупності, не можливо зробити висновки, зокрема, і щодо обставин, визначених у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», які також охоплюються змістом застосування положень ст.36 КК України в сукупності з положеннями ст.11 КК України, і підлягають юридичній оцінці в межах конкретного кримінального провадження.

Крім цього, в оскаржуваній постанові від 31.08.2015 року слідчим зазначено про те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України. Між тим, в оскаржуваній постанові взагалі відсутні будь-які обґрунтування та висновки щодо ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України (та як вони кореспондуються з положеннями ст.36 КК України, на які мається посилання в постанові слідчого), хоча з обставин, які є предметом розгляду в межах даного кримінального провадження, з урахуванням висновків комісійної судово-медичної експертизи №71 від 22.05.2014 року та показань потерпілого ОСОБА_3 щодо характеру та обставин отримання ним тілесних ушкоджень, така перевірка вбачається необхідною і логічною, оскільки з об`єктивної сторони даний злочин (ст.128 КК України) характеризується дією або бездіяльністю у виді посягання на здоров`я людини, наслідками у виді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони він характеризується у формі як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості.

Виходячи з сукупності досліджених матеріалів кримінального провадження №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України та висновків слідчого судді, викладених у даній ухвалі, а також в попередніх ухвалах слідчого судді, в межах доводів скарги ОСОБА_3 , яка подана ним до слідчого судді з підстав п.3 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя зазначає про те, що згідно ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя, в межах розгляду скарги потерпілого ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 31.08.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України (щодо пунктів 2 та 3 прохальної частини скарги) зазначає, що до повноважень слідчого судді згідно положень КПК України та згідно самої суті інституту слідчого судді в КПК України в межах розгляд скарги на постанову про закриття кримінального провадження, не входить можливість висунення обвинувачення певні особі, а термін виконання даної ухвали слідчого судді залежить від повноти її виконання відповідним уповноваженим органом (слідчим або прокурором) у порядку та спосіб, що передбачені КПК України. При цьому, слідчий суддя вкотре наголошує, що дещо вільне трактування (на власний розсуд та розуміння) ОСОБА_20 форм закінчення досудового розслідування конкретного кримінального провадження та інших положень КПК України, на даний час, в межах поданої ним до слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області в порядку ст.303 КПК України скарги на постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 31.08.2015 року про закриття конкретного кримінального провадження, не звужує його прав та можливостей щодо права оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності відповідного органу державної влади, його службових і посадових осіб та його права будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень. Також, з огляду на зміст та доводи скарги ОСОБА_3 щодо необхідності пред`явлення обвинувачення ОСОБА_7 слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч.1 ст.36 КПК України та ч.5 ст.40 КПК України прокурор та слідчий є самостійними у своїй процесуальній діяльності (зокрема, щодо можливості пред`явлення підозри певній особі).

При цьому, слідчий суддя, враховуючи, що ним розглядається скарга потерпілого на постанову слідчого про закриття кримінального провадження (п.3 ч.1 ст.303 КПК України), в контексті обґрунтування скарги потерпілого ОСОБА_3 в чергове вважає за необхідне наголосити органу досудового розслідування про те, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 року №19-рп/2011 Комітет міністрів Ради Європи у Рекомендаціях від 28.06.1985 р. R (85) 11 стосовно положень потерпілого в рамках кримінального права і кримінального процесу приписує державам-членам приділяти більше уваги потребам потерпілого на всіх етапах кримінального процесу, а в Рекомендаціях від 12.05.2004 р. Rес (2004) 6 щодо вдосконалення засобів правового захисту зазначає, що права та свободи, гарантовані Конвенцією, мають захищатися передусім на національному рівні.

Згідно ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого може бути постановлена ухвала, зокрема, про скасування рішення слідчого.

Отже, виходячи з вищевикладеного, є передбачені законом підстави для скасування вищевказаної постанови слідчого від 31.08.2015 року з метою встановлення обставини, що мають суттєве значення по даному кримінальному провадженню та які вказані в даній ухвалі слідчого судді, що є формою судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та об`єктивно буде сприяти забезпеченню загальних принципів верховенства права та законності в ході досудового розслідування конкретного кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.8,9,21,303-304,306-307,309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Скаргу потерпілого ОСОБА_3 про скасування постанови старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області (назва в редакції Закону України «Про міліцію») ОСОБА_5 від 31.08.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ч.1 ст.122 КК України за №0000022 від 17.01.2013 року - задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5 від 31.08.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 та ст.128 КК України - скасувати.

Копію даної ухвали направити для виконання старшому слідчому Великобагачанського відділення поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 ; керівнику Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_23 копію даної ухвали направити для відому та контролю; копію даної ухвали також направити заявнику - потерпілому ОСОБА_8 для відому.

Повернути старшому слідчому Великобагачанського відділення поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 17.01.2013 року за ч.1 ст.122 КК України; витребувані матеріали за скаргами ОСОБА_3 , що надходили протягом 2014-2015 років повернути до канцелярії Великобагачанського районного суду Полтавської області.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1