печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за участю слідчого ОСОБА_7 , особи, що звернулася з клопотанням - ОСОБА_8 , розглянувши провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_8 в інтересах компанії "Ен.Ей.ВЕЛІДАРА ЛІМІТЕД" про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.05.2015 року у кримінальному провадженні № 0000069 від 06.03.2014 року.

ВСТАНОВИВ:
До суду з клопотанням звернулась юридична особа товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Ен.Ей. ВЕЛІДАРА ЛІМІТЕД» (N.A. WELIDARA LIMITED, зареєстрована у торгівельному реєстрі за законодавством Республіки Кіпр за №326981 за адресою: 1066, м. Нікосія, Кіпр Фемістоклі Дерві, 39, офіс 130. В клопотанні заявник зазначив, що з 15 жовтня 2014 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна є власником нежитлової офісної будівлі під літерою «Г», розташованої в АДРЕСА_1 , яка використовується компанією для провадження господарської діяльності в Україні. В червні 2015 року заявнику стало відомо, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року на підставі клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 накладено арешт на належну на праві власності заявнику нежитлову офісну будівлю за вказаною вище адресою в межах заходів забезпечення кримінального провадження №000069 від 06.03.2014 року. Враховуючи ту обставину, що клопотання про накладення арешту розглянуто судом за відсутності власника майна, останній є добросовісним набувачем та на момент вчинення цивільно-правової угоди купівлі-продажу майно не перебувало у спорі, під забороною та будь-якими обмеженнями, не було вилучено з цивільного обороту, а також те, що заявник жодним чином не перебуває під кримінальним переслідуванням в Україні, компетентними органами йому не повідомлялися будь-які звинувачення у неправомірній поведінці, у тому числі у зв`язку з обставинами, викладеними в ухвалі суду від 07 травня 2015 року, його право як належного власника не оспорюється та не скасовано, проте безпідставно обмежено арештом майна, просить останній скасувати.
У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_8 клопотання підтримала та пояснила, що останній набув права власності на нежитлову будівлю літери «Г», розташованої за адресою АДРЕСА_1 за 51559523,40 грн. на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між Компанією та громадянкою ОСОБА_10 , яка набула право власності на зазначене майно у 2005 році, використовувала його у власній підприємницькій діяльності для отримання особистого доходу з зазначеного часу, свідоцтво про право власності серії та № НОМЕР_1 від 16.12.2013 року, видане ОСОБА_10 реєстраційною службою Головного управління юстиції міста Києва у зв`язку із зміною законодавства для здійснення операцій з нерухомістю.

Одночасно представник заявника зазначила, що при укладенні договору купівлі-продажу відсутні порушення діючого цивільного законодавства щодо розпорядження спільним майном подружжя, 07 грудня 2006 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 укладений шлюбний договір, відповідно до п. 2.1. якого, подружжя дійшли згоди про непоширення на майно, набуте за час шлюбу, режиму спільної сумісної власності і вважають все майно, набуте під час шлюбу особистою приватною власністю того з подружжя, який є його набувачем та на ім`я якого воно зареєстроване чи буде зареєстроване в майбутньому, таким чином згоди іншого з подружжя для укладення договору купівлі-продажу не потребувала.
Представник органу досудового розслідування, слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 проти задоволення клопотання заперечував з тих підстав, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000069 від 06.03.2014, за фактом вчинення службовими особами із числа колишнього вищого керівництва держави заволодіння державним майном в особливо великому розмірі та його легалізація (відмивання), а також інших правопорушень за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст. 209 КК України ОСОБА_11 повідомлено про підозру, у межах кримінального провадження виявлено численні факти легалізації колишнім Головою НАК «Надра України» ОСОБА_11 здобутих злочинним шляхом грошових коштів вважає, що останнім з метою уникнення арешту та конфіскації майна, останнє відчуджене заявнику.
Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали судового провадження приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову, також - цивільний позивач.

Вимоги щодо учасників кримінального провадження, на майно яких може бути накладено арешт, поширюють свою дію і на випадки, коли клопотання про арешт стосується майна, яке було тимчасово вилучене або вилучене за результатами проведення обшуку.

Метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову.

Сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Враховуючи зазначену мету арешту майна, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або ж, якщо метою арешту майна є забезпечення конфіскації, то вартість арештованого майна має узгоджуватись із санкцією статті, яка передбачає покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Відповідно до вимог ст. 170 КПК арешт майна полягає у забороні відчужувати, розпоряджатися чи користуватися майном.

Арешт може бути накладено на:

а) нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права;

б) майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме:

підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Стаття 174 КПК України встановлює порядок скасування арешту майна підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником або володільцем майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Зазначені учасники кримінального провадження мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Також арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, ухвала про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником або володільцем майна, які були присутні при розгляді питання про арешт майна, або із клопотанням про скасування арешту майна мають право звернутися ці ж учасники кримінального провадження, якщо вони не були присутні при розгляді питання про арешт майна.

При застосуванні слідчим суддею такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна останній зобов`язаний перевірити та встановити наявність належних підстав для арешту майна; наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; розмір шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; обставини, якими слідчий обгрунтовує клопотання, дотримання права власника майна щодо надання суду відповідних доказів та пояснень, накладення арешту на майно здійснюєть відносно особи, яка є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000069 від 06.03.2014, за фактом вчинення службовими особами із числа колишнього вищого керівництва держави заволодіння державним майном в особливо великому розмірі та його легалізація «відмивання», а також інших правопорушень за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст. 209 КК України.

24.03.2014 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 191 КК України.
19.05.2014 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 органом досудового розслідування виділене в окреме провадження та зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000391.
Крім того, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000069 за онаками правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209 КК України, яке об`єднано з кримінальним провадженням №000188, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2015 року.
В межах кримінального провадження №000069 в травні 2015 року слідчий звернувся до Печерського районного слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке належить Заявнику, а саме на нежитлову будівлю АДРЕСА_1 , послався на те, що придбання та відчудження зазначеної будівлі мало на меті легалізацію ОСОБА_11 доходів, набутих злочинним шляхом.
Обгрунтовуючи клопотання, зазначив, що ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими посадовими особами у 2007 році вчинив розкрадання державного майна шляхом зловживання службовим становищем, з метою заволодіння комплексом відпочинку «Межгір`я», отриманий злочинним шляхом дохід легалізував шляхом придбання та продажу нерухомого майна у власність родини, а в подальшому Заявнику.
Розгляд клопотання відбувся у відсутність власника майна, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 07.05.2015 року накладений арешт на майно заявника, нежитлову будівлю АДРЕСА_1 .
Майно належить Компанія Ен.Ей. ВЕЛІДАРА ЛІМІТЕД» (N.A. WELIDARA LIMITED, зареєстрована у торгівельному реєстрі за законодавством Республіки Кіпр за №326981 за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі продажу нежитлової будівлі, засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 15.10.2014 року.

При зверненні з зазначеним клопотанням слідчий не інформував суд, що в межах кримінального провадження власнику майна та іншим особам підозра не повідомлена.
Як вбачається з витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадження № 000069 та №000188, з яких вбачається, що жодній особі у межах зазначених кримінальних проваджень підозра не повідомлена.
Крім того, слідчий не надав до клопотання інформацію про те, що ОСОБА_10 набула у власність нежитлову будівлю АДРЕСА_1 у 2005 році, а не як зазначено у клопотанні у 2013 році, тобто до дати вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_11 .
Таким чином, надані органом досудового розслідування слідчому судді дані не були об`єктивними.
Крім того, при розгляді клопотання заявника слідчий підтвердив, що у органу досудового розслідування відсутні об`єктивні дані про наявність зв`язку між заявником та підозрюваним ОСОБА_11 , як кінцевим бенефіціаром або особою, яка здійснює контроль та /або впливає на діяльність заявника.
Укладений між заявником та ОСОБА_10 договір купівлі-продажу майна недійсним ( фіктивним), в установленому законом порядку не визнаний, майно придбане заявником у відповідності до чинного законодавства, добросовісно та оплатно за суму, що перевищує 51 мільйон гривень та на даний час використовується останнім у власній діяльності.
Розпорядження майном ОСОБА_10 здійснила відповідно до шлюбного договору, укладеного 7.12.2006 року та посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_15 , за реєстровим №826.
Відповідно до положень статті 131 КПК України, арешт майна є видом заходів забезпечення кримінального провадження.
Виходячи з загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених частиною 3 статті 132 КПК України, суд, приймаючи рішення виходить з наступного.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи, про який йдеться у клопотанні; 3) може бути виконане завдання , для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Для розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Оскільки, слідчий не довів суду існування обставин, передбачених ч.3 статті 132 КПК України, надані ним документальні дані про відсутність щодо будь якої особи підозри у легалізації злочинних доходів у ході розслідування кримінальних проваджень, в межах який застосований захід забезпечення кримінального провадження майном заявника, та виходячи з того, що потреби досудового розслідування можуть бути забезпечені у встановленому законом порядку, у разі повідомлення обгрунтованої підозри винним особам, керуючись загальними засадами кримінального провадження, визначеними статтею 7 КПК України, суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 16, 131, 132, 170,174,309 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах компанії "Ен.Ей.ВЕЛІДАРА ЛІМІТЕД" про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.05.2015 року на нерухоме майно, яке на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.2014 року належить Компанії "Ен.Ей.ВЕЛІДАРА ЛІМІТЕД" (N.A.WELDARA LIMITED) зареєстрованої під № 326981 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: на нежитлову будівлю (літ. "Г") офіс № 31 по вул. Шота Руставелі у м. Києві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1