Провадження № 1-кп/369/494/15
В И Р О К
іменем України
04.11.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження № 0003542 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , неодруженого, офіційно не працюючого, маючого неповну середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 06.06.2013 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, 21.01.2015 ухвалою Прилуцького міського суду Чернігівської області звільненого умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 11 (одинадцять) місяців 25 (двадцять п`ять) днів,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, маючого неповну середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , неодруженого, офіційно не працюючого, який має професійно-технічну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України -

встановив:
ОСОБА_5 , будучі раніше судимим вироком від 06.06.2013 року Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, звільнившись 21.01.2015 року з Прилуцької ВК на підставі ухвали Прилуцького міського суду Чернігівської області умовно-достроково, не відбутий строк 11 (одинадцять) місяців 25 (двадцять п`ять) днів, на шлях виправлення не став, та 18 вересня 2015 року близько першої години, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, перебуваючи на площадці між 6 та 7 поверхом будинку АДРЕСА_4 , в той час як ОСОБА_6 з метою введення в оману потерпілого імітував побиття ОСОБА_7 , підійшов до ОСОБА_4 та застосовував фізичну силу, а саме наніс один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя, після чого ОСОБА_6 наніс один удар в область живота, та в подальшому діючи спільно нанесли потерпілому декілька ударів ногами, одягненими в кросівки, по всім частинам тулуба, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_4 , згідно висновку експерта № 147 від 22.09.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, вушних раковин, правому плечовому суглобі, грудях справа, крововиливах на слизовій оболонці верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, продовжуючи наносити удари потерпілому, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , в той час як ОСОБА_7 спостерігав за навколишньою обстановкою з метою не бути викритим у вчинені злочину, повторно відкрито заволодів майном потерпілого, а саме чоловічим гаманцем, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якому знаходилось 2500 гривень, мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy S 111 GT-19300» вартістю 2544 грн., навушниками до нього марки «Panasonic» вартістю 197 грн., сім-карткою оператора «Лайф» вартістю 18 грн., чохлом до вказаного мобільного телефону вартістю 103 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 5362 грн.

ОСОБА_6 18 вересня 2015 близько першої години, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, перебуваючи на площадці між 6 та 7 поверхом будинку АДРЕСА_4 , разом з ОСОБА_7 , де, з метою введення в оману потерпілого ОСОБА_4 , імітував побиття ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 та застосовував фізичну силу, а саме наніс один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя, після чого ОСОБА_6 наніс один удар в область живота, та, в подальшому, діючи спільно нанесли потерпілому декілька ударів ногами, одягненими в кросівки, по всім частинам тулуба, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_4 згідно висновку експерта №147 від 22.09.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, вушних раковин, правому плечовому суглобі, грудях справа, крововиливах на слизовій оболонці верхньої губи та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, продовжуючи наносити удари потерпілому, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в той час як ОСОБА_7 спостерігав за навколишньою обстановкою з метою не бути викритим у вчинені злочину, повторно відкрито заволодів майном потерпілого, а саме чоловічим гаманцем, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якому знаходилось 2500 гривень, мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy S 111 GT-19300» вартістю 2544 грн., навушниками до нього марки «Panasonic» вартістю 197 грн. з сім-карткою оператора «Лайф» вартістю 18 грн., чохлом до вказаного мобільного телефону вартістю 103 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 5362 грн.
ОСОБА_7 18 вересня 2015 близько першої години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, перебуваючи на площадці між 6 та 7 поверхом будинку АДРЕСА_4 , разом з ОСОБА_6 , який з метою введення в оману потерпілого ОСОБА_4 , імітував побиття ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 та застосовував фізичну силу, а саме наніс один удар кулаком правої руки в область лівої частини обличчя, після чого ОСОБА_6 наніс один удар в область живота, та, в подальшому, діючи спільно, нанесли потерпілому декілька ударів ногами, одягненими в кросівки, по всім частинам тулуба, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_4 згідно висновку експерта № 147 від 22.09.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, вушних раковин, правому плечовому суглобі, грудях справа, крововиливах на слизовій оболонці верхньої губи та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, продовжуючи наносити удари потерпілому, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , в той час як останній спостерігав за навколишньою обстановкою з метою не бути викритим у вчинені злочину, повторно відкрито заволодів майном потерпілого, а саме чоловічим гаманцем, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якому знаходилось 2500 гривень, мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy S 111 GT-19300» вартістю 2544 грн., навушниками до нього марки «Panasonic» вартістю 197 грн., сім-карткою оператора «Лайф» вартістю 18 грн., чохлом до вказаного мобільного телефону вартістю 103 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 5362 грн.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково та суду показав, що 17.09.2015 року разом з товаришем та сусідом ОСОБА_9 відпочивала біля будинку № 39 по вул. Жовтневій у м. Вишневе за місцем свого проживання. Через деякий час побачили спільного знайомого ОСОБА_10 , яким був ще з якимось хлопцем, як в подальшому з`ясувалось ОСОБА_11 . В процесі спілкування, при тому що ОСОБА_12 був п`яний, останній пішов справляти нужду біля вікон житлового будинку. На це ОСОБА_13 зробив ОСОБА_12 зауваження, на що ОСОБА_12 обізвав ОСОБА_13 , що ОСОБА_13 роздратувало. Талалай та ОСОБА_14 відійшли поговорити та потім до ОСОБА_13 підійшов ОСОБА_14 і запропонував пограбувати ОСОБА_12 , оскільки ОСОБА_10 розказав йому, що у ОСОБА_12 є гроші. В трьох ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 домовились пограбувати ОСОБА_12 та з цією метою під вигаданим приводом, начебто зайти до їхнього спільного друга, всі разом зайшли до під`їзду будинку АДРЕСА_4 , де між шостим та сьомим поверхами він наказав ОСОБА_12 віддати гаманець з грішми. ОСОБА_12 відмовився, тому він ударив його кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_12 упав та він його продовжував бити руками та ногами в різні частини тіла, забрав гаманець та мобільний телефон. Стверджував, що ОСОБА_14 та ОСОБА_10 участі у побитті не приймали, а знаходились поряд та імітували бійку між собою. ОСОБА_12 залишили у під`їзді, а самі вийшли на вулицю та, відійшовши від будинку розділили гроші між собою. Мобільний телефон залишили ОСОБА_14 . Щирого каяття не виявив, не жалкував про вчинене, в судовому засіданні ображав потерпілого нецензурною лексикою, за що отримав зауваження та попередження про неможливість подібної поведінки.

Обвинувачений ОСОБА_6 в суді підтвердив версію обвинуваченого ОСОБА_5 , заперечив вживання алкоголю, посилаючись на те, що він спортсмен та спортивні навантаження виключають вживання спиртних напоїв. Також зазначив, що викрали у ОСОБА_12 1400 грн. Попросив вибачення у потерпілого. Щирого каяття не виявив.

Обвинувачений ОСОБА_7 відмовився свідчити перед судом.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що ввечері 17.09.2015 року в м. Вишневе після робочого дня він відпочивав разом зі своїм товаришем ОСОБА_9 , з яким разом пили пиво. До зустрічі з ОСОБА_10 з банкомату ОСОБА_12 зняв 3000 грн. заробітної плати. Коли відпочивали, розплачувався ОСОБА_12 , при цьому ОСОБА_10 бачив, що у ОСОБА_12 є гроші. Гуляли довго, після опівночі, вже 18.09.2015 року, зустріли знайомих ОСОБА_10 , якими виявились ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . В подальшому ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 запропонували піти до їхнього друга в гості в будинок АДРЕСА_4 . ОСОБА_12 погодився та всі разом зайшли до будинку АДРЕСА_4 , проте зупинились на сходовій клітині між шостим та сьомим поверхами, де ОСОБА_13 сказав ОСОБА_12 віддати гаманець з грошима. ОСОБА_12 відмовив, у відповідь на що ОСОБА_13 наніс йому удар кулаком правої руки в ліву сторону обличчя, після чого ОСОБА_14 наніс удар кулаком руки в живіт та потім всі разом почали бити його, наносячи удари взутими ногами по тілу. При цьому ОСОБА_13 забрав у ОСОБА_12 гаманець, в якому було 2500 грн., банківські кратки та водійські права, а також мобільний телефон марки «Samsung Galaxy» в чохлі з сім-карткою «Лайф». Забравши його речі, ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 вибіги з під`їзду. ОСОБА_12 самостійно спустився на перший поверх та попросив консьєржку, щоб вона викликала міліцію та швидку, проте остання йому відмовила. Коли ОСОБА_12 вийшов на вулицю, то неподалік будинку побачив таксистів, один з яких погодився відвезти ОСОБА_12 до райвідділу. В райвідділі ОСОБА_12 повідомив про побиття, викрадення грошей та мобільного телефону. Оскільки під час досудового розслідування обвинувачені не повернули йому викрадені кошти та взагалі не цікавились його станом здоров`я, виявили зухвалість, нізащо побивши його та забравши кошти й телефон, потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив солідарно стягнути з обвинувачених на свою користь 2500 грн. матеріальної шкоди та 15000 грн. моральної шкоди. При призначенні покарання погодився з думкою прокурора про призначення ОСОБА_13 реального покарання та звільнення ОСОБА_14 та ОСОБА_10 від покарання з встановленням іспитового строку.

З досліджених судом доказів слідує, що 18.09.2015 року до ЄРДР за № 0003542 були внесені відомості за заявою ОСОБА_4 про те, що 18.09.2015 року близько 01 години невідомі особи, знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_4 з застосуванням фізичної сили відкрито заволоділи мобільним телефон та коштами в сумі 2500 грн., при цьому завдавши тілесних ушкоджень (том 2 а.с. 1, 6).

Під час допиту у якості потерпілого на досудовому розслідуванні ОСОБА_4 долучив до матеріалів кримінального провадження копії документів на підтвердження того, що викрадений телефон марки «Samsung Galaxy S GT-19300» належить йому (том 2 а.с. 20-22).

Згідно висновку експерта № 147 від 22.09.2015 року при проведені судово-медичної експертизи у ОСОБА_4 було виявлено синці на обличчі, вушних раковинах, правому плечовому суглобі, грудях справа, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи, які утворились від дії тупих предметів та за давністю можуть відповідати 18.09.2015 року (том 2 а.с. 25).

Викрадений телефон марки «Samsung Galaxy S GT-19300» був виявлений у ОСОБА_6 під час його огляду, проведеного 18.09.2015 року з 19.40 до 20.00 біля будинку АДРЕСА_4 (том 2 а.с. 27-33).

Водійські права на ім`я ОСОБА_4 та банківські картки були виявлені 18.09.2015 року під час огляду сміттєвого боку по вул. Жовтневій, 37 в м. Вишневе, на який вказав ОСОБА_6 як на місце, де він викинув речі ОСОБА_4 (том 2 а.с. 34-40).

22.09.2015 року під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_7 розповів, що з ОСОБА_17 він розпивав спиртні напої, в вечірній час вони приїхали в м. Вишневе, де, перебуваючи неподалік будинку № 39 по вул. Жовтневій в м. Вишневе зустріли двох невідомих, якими були хлопці на ім`я ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , з якими продовжили спілкуватись. В процесі розмови він відвів ОСОБА_6 за будинок та ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_14 пограбувати свого товариша ОСОБА_12 забрати в нього телефон та гроші, на що ОСОБА_14 погодився та вони покликали до себе ОСОБА_5 та розповіли йому про свій намір. Хтось з хлопців запропонував зайти в під`їзд, де здійснити свій намір. Зайшовши до під`їзду, всі піднялись сходами на 6-7 поверх. Талалай з ОСОБА_14 зупинились на 6 поверсі, де ОСОБА_14 почав імітувати побиття ОСОБА_10 , під час чого на площадці шостого поверху він чув шум побиття ОСОБА_20 . Через деякий час до них спустився ОСОБА_13 , в руках якого був мобільний телефон та гаманець. Після чого вони в трьох сходами спустились вниз. Поруч біля будинку, відійшовши на невелику відстань вони поділились награбованим, в саме з викрадених коштів йому дісталось 600 грн., в ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишили собі решту грошей та мобільний телефон. Отримавши кошти, ОСОБА_10 поїхав додому, кошти витратив на власні потреби (том 2 а.с. 79-84).

Підозрюваний ОСОБА_6 під час проведення 22.09.2015 року слідчого експерименту повідомив, що 18.09.2015 року в нічний час він з ОСОБА_21 повертались додому. Поблизу будинку АДРЕСА_5 він помітив невідомого чоловіка, який стояв біля будинку та справляв фізіологічну потребу. ОСОБА_16 підійшов до невідомого та почав робити йому зауваження з даного приводу, та між ними виник словесний конфлікт. ОСОБА_14 та ОСОБА_13 запропонували невідомому пройти до будинку АДРЕСА_4 , де сісти на лавочку та продовжити спілкування. Коли присіли на лавочку та конфлікт продовжувався. Щоб залагодити конфлікт ОСОБА_22 запропонував ОСОБА_14 пройти за будинок, де продовжити спілкування. Коли вони відійшли, то ОСОБА_13 з ОСОБА_12 залишились на лавочці розмовляти. Коли вони відійшли в сторону, то ОСОБА_22 запропонував ОСОБА_14 пограбувати свого товариша ОСОБА_12 , а награбоване поділити між собою, щоб ОСОБА_13 до них не чіплявся. Коли до них підійшов ОСОБА_13 , то вони розказали йому свій намір та він погодився пограбувати ОСОБА_23 . Хтось запропонував відвести ОСОБА_23 за будинок, але ОСОБА_13 повідомив, що можуть почути мешканці будинку, тому вони вирішили зайти до під`їзду. Зайшовши в під`їзд всі разом вони на ліфті піднялись на сьомий поверх та спустились сходами на один прольот вниз. На сходовій площадці ОСОБА_14 перебував декілька секунд, потім його покликав ОСОБА_10 та разом вони спустились на шостий поверх. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишились на горі. Талалай попросив ОСОБА_14 , щоб він імітував його побиття, щоб ОСОБА_12 не запідозрив його в зраді і в зговорі. Талалай присів, а ОСОБА_14 почав імітувати його побиття наносив удари по тілу ОСОБА_10 , а той кричав, наче йому боляче. Піднявшись наверх, ОСОБА_14 побачив, як ОСОБА_13 наніс удар ОСОБА_12 . Коли ОСОБА_14 піднявся, то ОСОБА_13 запропонував йому також вдарити ОСОБА_12 . Били вони потерпілого ОСОБА_12 , наносячи йому по декілька ударів по тулубу, після чого ОСОБА_12 впав на підлогу, а ОСОБА_14 спустився до ОСОБА_10 , щоб продовжити імітувати його побиття. Коли вони заходились на шостому поверсі, до них спустився ОСОБА_16 та показав телефон і гаманець. Втрьох вони спустились по сходах вниз, залишивши потерпілого лежати. Вийшовши на вулицю, вони відразу повернули направо та пішли подалі від будинку. Дорогою ОСОБА_10 просив поділити все відразу, але ОСОБА_13 його заспокоїв та сказав, що все поділять, коли відійдуть подалі від будинку. Підійшовши до будинку АДРЕСА_6 , вони зупинились поблизу металевої споруди, розташованої з тильної сторони за будинком. Перебуваючи поблизу металевої споруди, призначеної для вибивання килимових доріжок, вони почали рахувати награбоване. Перерахувавши, вони зрозуміли, що мають 1400 грн. Розподіливши кошти, ОСОБА_10 дали 600 грн. та він пішов у невідомому напрямку. А вони іншою дорогою пішли в напрямку свого будинку. Підійшовши до будинку АДРЕСА_5 , та присівши на лавочку, ОСОБА_14 оглянув гаманець та те, що в ньому будо викинув до сміттєвої урни, а сам гаманець до сміттєвого баку. Після цього разом з ОСОБА_13 вони пішли додому (том 2 а.с. 85-92).

Згідно висновку спеціаліста від 24.09.2015 року вартість мобільного телефону марки «Samsung Galaxy S GT-19300», який знаходився у користуванні власника з 25.04.2015 року, з урахуванням зносу, станом на 18.09.2015 року становить 2544 грн., вартість навушників марки «Панасонік», які знаходились у користуванні власника з червня 2015 року, з урахуванням зносу станом на 18.09.2015 року становить 197 грн., вартість сімкартки оператора «Лайф», яка у користуванні власника знаходилась з 25.04.2015 року, з урахуванням зносу, станом на 18.09.2015 року становить 18 грн., вартість чохла «резинки» до мобільного телефону марки «Samsung Galaxy S GT-19300», який у користуванні власника знаходився з 25.04.2015 року, з урахуванням зносу становить 103 грн. (том 2 а.с. 125-126).

За таких обставин, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд визнає, що потерпілий ОСОБА_4 дав суду в судовому засіданні правдиві послідовні показання, які підтверджуються дослідженими у справі письмовими документами.

Покази обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині того, що бив потерпілого ОСОБА_4 тільки ОСОБА_5 та у потерпілого викрали 1400 грн. спростовуються показами потерпілого, який стверджував, що в гаманці він мав 2500 грн., били його щонайменше двоє осіб, а також проведеним слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_6 , під час якого останній детально розказав механізм пограбування ОСОБА_4 із застосуванням насильства ударів, нанесених як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_6 . Та в цій частині суд вважає покази обвинувачених їхньому лінією захисту, спрямованою на уникнення справедливого покарання за вчинене.

В решті покази обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо часу та місця пограбування потерпілого ОСОБА_4 суд вважає правдивими та визнає їх належним доказом вини обвинувачених у пред`явленому ним обвинуваченні. Разом з тим, з пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд виключає їх звинувачення у вчиненні злочину, будучи в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина не знайшла свого підтвердження під час розгляду кримінального провадження та спростовується показами потерпілого ОСОБА_4 , який показав суду, що в той день спиртні напої він вживав разом з ОСОБА_7 . Належних та допустимих доказів вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стороною обвинувачення суду не надано та в судовому засіданні не доведено.

Тому, враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд визнає, що вина обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України доведена повністю та кваліфікує

дії обвинуваченого ОСОБА_5 за вказаною статтею як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

дії обвинуваченого ОСОБА_6 за вказаною статтею як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

дії обвинуваченого ОСОБА_7 за вказаною статтею як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, його основну активну роль у вчиненому, характеризуючі дані його особи, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого ним діяння, думку потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 186 КК України відноситься до тяжких злочинів, ОСОБА_5 раніше судимий за аналогічний умисний корисливий злочин, вчинив злочин, будучи умовно-достроково звільненим від відубвання покарання за попереднім вироком (том 2 а.с. 171-172, 173), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 177, 178), за місцем проживання характеризується посередньо (том 2 а.с. 175), не працює, обставин, що відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання, суд не встановлено, та, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його зухвале ставлення до вчиненого та виправдання своїх неправомірних дій, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої вказаною статтею.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, його другорядну роль у вчиненому, характеризуючі дані його особи, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого ним діяння, думку потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 186 КК України відноситься до тяжких злочинів, ОСОБА_6 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України (том 2 а.с. 135-137), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 139, 140), має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо (том 2 а.с. 134, 138), не має постійного місця роботи, обставин, що відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання, суд не встановлено, а тому, з урахуванням викладеного, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої вказаною статтею, зі звільнення від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку, оскільки приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства в умовах контролю його поведінки органами кримінально-виконавчої інспекції.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, його роль у вчиненому, а саме те, що ОСОБА_7 запропонував пограбувати ОСОБА_4 , характеризуючі дані особи ОСОБА_7 , його ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого ним діяння, думку потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 186 КК України відноситься до тяжких злочинів, ОСОБА_7 раніше не судимий (том 2 а.с. 154), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 156), за постійним місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка підтримує зв`язки з антигромадським елементом, грубий порушник громадського порядку, на якого неодноразово надходили скарги від сільської громади (том 2 а.с. 155), не працює, обставинам, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено, обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, тому, з урахуванням викладеного, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої вказаною статтею, зі звільнення від відбування призначеного покарання з встановленням максимального іспитового строку, оскільки вважає, що виправлення та виховання обвинуваченого ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, можливе без ізоляції від суспільства в умовах тривалого контролю за його поведінкою органами кримінально-виконавчої інспекції.

Вирішуючи питання про заявлений у справі цивільний позов, суд, вислухавши доводи та мотиви потерпілого на підтвердження заявлених до відшкодування сум, приходить до висновку про доведеність вимог потерпілого ОСОБА_4 про стягнення 2500 грн., оскільки під час судового розгляду доведена саме така сума грошей, викрадених в останнього, та вважає, що 2500 грн. підлягають стягненню з обвинувачених в пропорційних частинах їх у часті у вчиненому злочину. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до переконання про доцільність стягнення з обвинувачених на користь потерпілого по 2500 грн. з кожного.

В решті позову суд відмовляє. Солідарний обов`язок по відшкодування шкоди в судовому засіданні потерпілим доведений не був.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 128-129, 368 371, 373, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частковому приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 06.06.2013 року Києво-Святошинського районного суду Київської області у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою від 22.09.2015 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області запобіжний захід у виді взяття та тримання під вартою в Київському СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області, - залишити без змін.
Строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 22 вересня 2015 року.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком законної сили застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою від 22.09.2015 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області запобіжний захід у виді домашнього арешту, - залишити без змін.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком законної сили застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою від 22.09.2015 року слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області запобіжний захід у виді домашнього арешту, - залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який утримується в умовах Київського СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київської області, на користь ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_7 , 2000 (дві тисячі) грн. матеріальної шкоди та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_7 , 250 (двісті п`ятдесят) грн. матеріальної шкоди та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_7 , 250 (двісті п`ятдесят) грн. матеріальної шкоди та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Речові докази у справі:

мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S GT-19300» ІМЕІ НОМЕР_3 , чохол чорного кольору, картку пам`яті на 2 Гб, картку виплат Приватбанку ( НОМЕР_4 ), картку банку «Восток» ( НОМЕР_5 ), картку постійного покупця магазину «Фора», які повернуті потерпілому ОСОБА_4 залишити у його розпорядженні;

флешкарту на 8 Гб, сім картку мобільного оператора «Київстар», які передані обвинуваченому ОСОБА_6 , - залишити у його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1