ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/15/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" вересня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, українки, громадянки України, освіта вища, розлученої, працюючої лікарем акушером-гінекологом у КМКЛ № 1, зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 140 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_10 , працюючи на посаді лікаря акушера-гінеколога пологового відділення Київської міської клінічної лікарні № 1, розташованої за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 121 , відповідно до графіка чергувань 10.09.2010 року о 15 год. заступила на чергування в якості лікаря акушера-гінеколога пологового відділення КМКЛ № 1.
Так, 10.09.2010 року ОСОБА_10 , перебуваючи на чергуванні, реалізувавши передбачене п.3.9 «Посадової інструкції лікаря акушера-гінеколога акушерського відділення Київського центру репродуктивного здоров`я КМКЛ № 1», яка затверджена 02.01.2008 року, право на отримання інформації необхідної для виконання своїх посадових обов`язків та, відповідно до п. 2.3 Методичних рекомендацій щодо організації надання стаціонарної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги, затверджених Наказом МОЗ України № 620 від 29.12.2003 року ( зі змінами), провела загальний огляд вагітної ОСОБА_4 , яку було переведено із палати патології вагітності 2-го акушерського відділення КМКЛ № 1 до родильного залу 10.09.2010 року. Однак, в ході огляду ОСОБА_10 , всупереч вимогам п.2.3 Методичних рекомендацій щодо організації надання стаціонарної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги, затверджених Наказом МОЗ України № 620 від 29.12.2003 року (зі змінами), неналежно виконуючи свої професійні обов`язки, не вжила заходів до передбаченого в наказах всебічного обстеження вагітної, а саме не провела обов`язковий вимір розмірів тазу вагітної ОСОБА_4 , який згідно з Наказом № 582 від 15.12.2003 року (зі змінами) «Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги» відноситься до косозміщеного, що наближується до лійкоподібного та є показанням до операції кесарева розтину, діагностується шляхом зовнішніх вимірювань тазу із визначенням дійсних показників, а врахувала розміри тазу при прийнятті рішення щодо плану ведення пологів у ОСОБА_4 , які були вказані у обмінній карті останньої. Так, внаслідок неналежного виконання лікарем акушером-гінекологом ОСОБА_10 своїх професійних обов`язків, приймаючи до уваги лише розміри тазу ОСОБА_4 вказані у обмінній карті останньої, заходів, не дивлячись на наявну у неї можливість щодо зовнішніх вимірів тазу ОСОБА_4 із визначенням дійсних показників, не вжила та внаслідок цього прийняла невірний план ведення пологів у ОСОБА_4 , а саме через природні родові шляхи.
Далі ОСОБА_10 , неналежно виконуючи свої професійні обов`язки, ІНФОРМАЦІЯ_2 о 23 год. 20 хв. прийняла у ОСОБА_4 пологи через природні родові шляхи і у останньої народився хлопчик ОСОБА_11 , який внаслідок невірного ведення ОСОБА_10 пологів , отримав пологову черепно-мозкову травму у вигляді двобічних кефалогематом тім`яних кісток з переломом правої, з крововиливом під оболонки та в речовину головного мозку, від якої ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в лікарні «Охматдит». Так, отримані новонародженим ОСОБА_11 тілесні ушкодження, наслідком яких стала смерть останнього, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із невстановленням діагнозу вузького тазу ОСОБА_4 та прийняттям ОСОБА_10 невірного плану ведення пологів через неналежне виконання ОСОБА_10 своїх професійних обов`язків внаслідок несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки.
Згідно з висновком комплексної судово-медичної експертизи № 137 від 09.04.2013 року дані наданої медичної документації свідчать про те, що смерть дитини ОСОБА_4 настала від пологової черепно-мозкової травми у вигляді двобічних кефалогематом тім`яних кісток з переломом правої, з крововиливом під оболонки та в речовину головного мозку. В даному випадку, за умов з боку лікаря (лікарів): проведення необхідних зовнішніх вимірювань тазу з визначенням дійсних показників, дало б підстави для встановлення наявності вузького тазу (косо-зміщеного, що наближається до лійкоподібного) у ОСОБА_4 та «отримання» підозри на наявність диспропорції між розмірами тазу матері та голівкою плоду, яку в подальшому можливо було б об`єктивізувати шляхом магнітно-резонансної пельвиометрії і «уникнути розвиток» клінічно вузького тазу в пологах. Приймаючи до уваги існуючу диспропорцію між розмірами тазу матері та голівкою плоду, яка і стала причиною виникнення у дитини черепно-мозкової травми, можна стверджувати про те, що обраний лікарем (лікарями) план ведення пологів через природні шляхи був не правильним. В даному випадку, враховуючи отримані нами дані про розміри тазу ОСОБА_4 , можна говорити про наявність у неї форми вузького тазу, що рідко зустрічається: косозміщений, що наближається до лійкоподібного - показання до операції кесарева розтину з боку матері згідно з Наказом МОЗ України № 582 від 15.12.2003 року «Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги». В даному випадку мова йде не про необхідність зміни «виду родорозрішення», а про правильний обраний план ведення пологів взагалі. Щодо можливості зміни плану ведення пологів - то існуючі записи в медичній документації, а саме констатування з боку лікаря Ш ступеню конфігурації голівки при знаходженні голівки великим сегментом в площині входу до малого тазу, вже давали підстави для підозри на розвиток «клінічно вузького тазу», і, відповідно, на зміну плану ведення пологів - оперативне родорозрішення шляхом операції кесарева розтину. План ведення пологів визначається лікарем не на підставі наявної медичної документації вагітної/породіллі, а на підставі даних, які отримані лікарем після всебічного обстеження пацієнтки, в т.ч. і з урахуванням вивчення даних наявної медичної документації («Обмінна карта»). В даному випадку можливо було б уникнути отримання новонародженим пологової черепно-мозкової травми лише у разі прийняття рішення лікарем (лікарями) плану ведення пологів не через природні шляхи -шляхом кесарева розтину. Між невстановленням лікарем (лікарями) ОСОБА_4 діагнозу вузького тазу (як анатомічного, так і клінічного) з прийняттям плану ведення пологів через природні шляхи та між утворенням у новонародженого пологової черепно-мозкової травми, і, відповідно його смертю, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. В даному випадку, навіть проведення необхідних зовнішніх вимірювань тазу у ОСОБА_4 з визначенням дійсних показників, дало б підстави для встановлення у неї форми вузького тазу, що рідко зустрічається: косо-зміщений, що наближається до лійкоподібного - показання до операції кесарева розтину з боку матері згідно з Наказом МОЗ України № 582 від 15.12.2003 року «Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги».
Будучи допитаною в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_10 вину у скоєнні злочину не визнала та показала, що 10.09.2010 року біля 15-ї години, зібравшись разом з ОСОБА_12 відповідальним лікарем, ОСОБА_13 третім лікарем у графіку роботи, вони розподілили обов"язки, відповідно до яких вона ( ОСОБА_14 ) мала приймати породілль. Лікар ОСОБА_15 оглянула ОСОБА_16 і сказала, що цими пологами буде займатися саме вона. Після 19 год. її покликала акушерка Франкс подивитися двох жінок, оскільки ОСОБА_15 була відсутня і на телефонні дзвінки не відповіла. Вона прийшла у відділення №2 в родовий зал, де знаходилася ОСОБА_17 , у якої вже почалася пологова діяльність. Оглянувши потерпілу, вона визначилася з видом , позицією плоду, прослухала сердцебиття, сказала, що подивиться документацію і пішла. З обмінної карти їй стало відомо, що 16 березня 2010 року потерпілій проводилося обстеження і було виявлено гостре токсикування на токсоплазмоз, фаза переходу з гострої на хронічну і в подальшому обстеження не проводилися. У 38 тижнів вагітна перенесла ГРВІ, знаходилася в лікарні стаціонарно. З результатів УЗД відхилень не визначено. Крім того, проведені виміри тазу відповідали нормальному стану. Потім вона подивилася історію пологів, де було зазначено, що у потерпілої анемія, набряки. 02.09.2010 року ОСОБА_17 поступила у відділення, де в ході її огляду у неї були виявлені: токсикоз, набряки, носій ТОРЧінфекції, проведене внутрішнє та зовнішнє акушерське дослідження. Було визначене головне передлежання плоду, проведені необхідні вимірювання тазу, які відповідали нормальним розмірам і додаткового дослідження не потребувалося. 06.09.2010 року в ході огляду лікарем було визначено - ускладнений перебіг вагітності і рекомендовано продовжити нагляд в стаціонарі. В період з 7 по 10 вересня 2010 року ОСОБА_17 знаходилася в стаціонарі. Оскільки вона переводилася зі стаціонару в пологове відділення, то була виписана нова історія на пологи, яку їй ( ОСОБА_14 ) принесла акушер. Вона ( ОСОБА_14 ) провела зовнішнє і внутрішнє дослідження потерпілої і визначила, що передбачувана маса плоду 3700 г, розмір тазу був нормальний, ємність тазу достатня, деформацій тазу не виявлено, після чого, визначила план пологів. Через кожні 15 хвилин вона спостерігала потерпілу. Потерпіла поскаржилася на болісні перейми, тому їй провели знеболювання. ОСОБА_17 просила зробити їй «кесарев розтин», але показань до цього не було. Приблизно о 22 год.40 хв. почалися болі потужного характеру, тому вона оглянула потерпілу і все було нормально. Щоб прискорити народження плоду, вона розрізала промежину і через дві потуги вийшли голівка і плід. Це сталося о 23 год.55 хв. Дитина була жива, але не могла дихати, тому була зроблена штучна вентиляція легенів, дитина передана в реанімацію. Вона завершила пологи, видалила плаценту, яка здалася їй підозрілою, тому її відправили на дослідження. ОСОБА_17 була переведена в післяпологову палату. На думку обвинуваченої ОСОБА_10 , ускладнення у дитини могли з`явитися у зв`язку з інфекціями матері. Усі її дії в ході пологів відповідали вимогам нормативних актів.
Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_10 , її виуватість у скоєнні інкримінованого їй злочину повністю доведена в судовому засіданні і підтверджується настпуними доказами.
Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні показала, що з березня 2010 року вона знаходилася на обліку в жіночій консультації Дарницького району м. Києва під наглядом лікаря ОСОБА_18 . Усі необхідні дослідження вона проходила своєчасно і ніяких відхилень у неї виявлено не було. Строк пологів був визначений на 09.09.2010 року, тому лікар дала їй направлення в стаціонар, де вона знаходилася до 10.09.2010 року. В цей день у неї почалися перейми, тому вона зателефонувала чоловіку- ОСОБА_19 , оскільки пологи були партнерські. Лікар ОСОБА_12 , оглянувши її, сказала медсестрі Франкс переводити в пологовий зал. Остання підключила їй крапельницю, після чого, відійшли води. ОСОБА_19 знаходився поруч. Їй було дуже боляче, тому вона попросила покликати лікаря. На її прохання прийшла лікар ОСОБА_10 і зробивши вагінальний огляд, пішла. Заміри тазу лікар ОСОБА_10 не робила. Коли почалися потуги, то ОСОБА_14 прийшла, давала їй рекомендації в яких позах краще бути, щоб зменшити біль, але їй нічого не допомагало, тому вона попросила ОСОБА_14 зробити «кесарев розтин», але остання відмовила. Після чого, ОСОБА_20 зробила їй укол, потуги продовжувалися, але дитина не виходила. Тоді ОСОБА_14 попросила ОСОБА_19 вийти з залу, а сама стала давити на живіт. Тим часом, Франкс зробила розтин і прийняла дитину. Покликали лікаря педіатра, дитину швидко забрали і кудись понесли. Заглада завершила пологи, після чого, Франкс перевела її в палату. Наступного дня вранці, Франкс відвела її у відділення реанімації, де вона побачила дитину з підключеними апаратами. На її питання, що з її дитиною, вона почула, що кефалогематоми, асфіксія, обвиття пуповини. Зі слів дитячих лікарів їй було відомо, що дитина перебуває в тяжкому стані, тому вони хотіли перевезти дитину в іншу лікарню, але їм казали, що дитина не транспортабельна, на прохання надати довідку з діагнозом їм також було відмовлено з посиланням на лікарську таємницю. Проте, після консультацій зі спеціалістами лікарні «Охматдит», дитина була переведена і вже там поставили діагноз родова черепно-мозкова травма та ін. ІНФОРМАЦІЯ_3 о 3 год. дитина померла.
Потерпіла ОСОБА_4 заявила цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_10 , уточнивши позовні вимоги в ході судового слідства, про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1855грн.77коп. та моральної шкоди в сумі 700000грн і просила його задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні дав покази, аналогічні показам потерпілої ОСОБА_4 . Крім того, показав, що з початку пологів в його присутності ніяких оглядів дружини лікарем не проводилося. Після пологів, він вимушений був звернутися до посольства Киргізії за допомогою у переведенні дитини до лікарні «Охматдит». Тільки після поміщення дитини в «Охматдит» їм стало відомо справжній діагноз дитини.

ОСОБА_5 заявив цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1855грн.77коп. та моральної шкоди в сумі 300000грн, який просив задовольнити.
Свідок ОСОБА_21 - акушерка пологового відділення №2, в судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 поступила у відділення 10.09.2010 року. Останню оглядала лікар ОСОБА_15 . Коли у ОСОБА_4 почалася родова діяльність, вона була переведена до родзалу. В цей час приймалися пологи ще в однієї породіллі, які також приймала ОСОБА_14 . У першому періоді пологів біля ОСОБА_4 знаходився чоловік, а потім лікар ОСОБА_14 попросила його вийти. На її думку ускладнень в пологах не було. Заглада говорила породіллі як правильно тужитися, потім вона зробила надріз промежини і дитина народилася. У дитини було обвиття пуповиною. Чи робила лікар ОСОБА_14 обміри тазу потерпілої вона не бачила.

Свідок ОСОБА_12 лікар-ординатор відділення патології вагітності в судовому засіданні показала, що 10.09.2010 року до неї звернулася акушерка ОСОБА_22 , що почалися пологи у ОСОБА_4 . Вона оглянула останню і дала розпорядження перевести її до пологової зали, приймати пологи доручила ОСОБА_23 . Чи вимірювала ОСОБА_24 таз породіллі вона не бачила. Від чого у народженої дитини виникла травма їй не відомо. Яким способом приймати пологи вирішує лікар. Щодо показань до «кесаревого розтину», то їх можна виявити у кінці першого періоду пологів. Коли з`являються ознаки клінічно вузького тазу, то рекомендовані пологи шляхом «кесаревого розтину». План пологів може бути змінений на любому етапі.

Свідок ОСОБА_18 лікар акушер-гінеколог поліклініки, в судовому засіданні показала, що ОСОБА_4 у березні 2010 року стала на облік у жіночій консультації. Остання регулярно відвідувала жіночу консультацію, виконувала усі призначення, розміри тазу у неї були в нормі. Але у 38 тижнів у ОСОБА_4 з`явилися набряки, тому вона дала їй направлення у пологовий будинок на стаціонар. Вона особисто діагнозу «крупний плод» не зазначала, будь-яких інших аномалій тазу вагітної Курманалієвої-Солтик не вбачала. Останній проводилися обстеження на ТОРЧ-інфекції, результати були зі знаком питання, ознак хронічного захворювання на герпес не малося.

Свідок ОСОБА_25 лікар-неонатолог в судовому засіданні показала, що приблизно за 10 хвилин до народження дитини, її покликала санітарка в пологову залу для надання допомоги. Вона прийшла в зал і займалася перевіркою апаратури, щоб надати допомогу дитині. Пологи у ОСОБА_4 були не прості, оскільки був важкий потужний період. Дитина народилася не активною, обвиття пуповиною вона не бачила. Дитину відразу перевели у відділення неонатології. Після пологів до неї підходив хтось із батьків, питали про діагноз і вона повідомляла, що стан дитини важкий, дитина травмована, проводиться штучна вентиляція легенів.

Крім того, вина обвинуваченої ОСОБА_10 у скоєнні злочину доводиться також:

Висновком експерта ( експертиза за матеріалами справи) №137 від 09.04.2013 року ( том 1, а.с. 29-34), відповідно до якого смерть дитини ОСОБА_4 настала від пологової черепно-мозкової травми у вигляді двобічних кефалогематом тім`яних кісток з переломом правої, з крововиливом під оболонки та в речовину головного мозку. Приймаючи до уваги існуючу диспропорцію між розмірами тазу матері та голівкою плоду, яка і стала причиною виникнення у дитини черепно-мозкової травми, можна стверджувати про те, що обраний лікарем (лікарями) план ведення пологів через природні шляхи був неправильним. В даному випадку можливо було б уникнути отримання новонародженим пологової черепно-мозкової травми лише у разі прийняття рішення лікарем (лікарями) плану ведення пологів не через природні шляхи - шляхом кесарева розтину. Між невстановленням лікарем (лікарями) ОСОБА_4 діагнозу вузького тазу (як анатомічного, так і клінічного) з прийняттям плану ведення пологів через природні шляхи та між утворенням у новонародженого пологової черепно-мозкової травми, і, відповідно його смертю, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Стороною захисту на спростування вищевказаних висновків суду було надано: висновок спеціаліста в галузі охорони здоров`я ОСОБА_26 ( том 2, а.с. 212-236). Останній також був допитаний в судовому засіданні в якості свідка; висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи ОСОБА_27 ( том 2, а.с. 178-200).
Висновки ОСОБА_26 як спеціаліста, суд оцінює критично, оскільки вони грунтуються тільки на матеріалах , які були надані останньому для огляду, зроблені без інструментального дослідження. Покази ж, які ОСОБА_26 дав у судовому засіданні в якості свідка, суд не приймає до уваги, оскільки, як показав сам свідок, йому були надані для ознайомлення усі матеріали кримінального провадження , що є недопустимим.
Даючи оцінку висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи ОСОБА_27 , суд виходить з наступного.
У відповідності до ч.1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадженння або за дорученням слідчого судді чи суду , якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Як вбачається з висновку спеціаліста ОСОБА_27 , нею фактично дана оцінка експертному висновку №137 та Акту комісійного судово-медичного дослідження №47/249 з точки зору дотримання вимог законодавства, що регулює проведення експертних досліджень та складання експертного висновку, що не грунтується на вимогах закону.
Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 84, 102 КПК України , доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. У висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його було попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Таким чином, вищевказані висновки спеціалістів є недопустимими доказами і не можуть прийматися судом при ухваленні судового рішення.
Разом з тим, суд вважає, що відсутність у висновку експерта №137 від 09.04.2013 року детального викладення змісту досліджених медичних документів, а є тільки посилання на дані комісійного судово-медичного дослідження, що викладені в Акті комісійного судово-медичного дослідження №47/249 від 30.11.2010 року, не впливає на суть і зміст підсумків експертів.
В решті зазначений висновок відповідає вимогам Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 р. № 6 і може бути покладений судом в основу вироку.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка патологоанатом ОСОБА_28 , показала , що вона робила розтин трупу новонародженої дитини ОСОБА_19 . За результатами розтину нею був складений Протокол патолого-анатомічного дослідження №321 від 25.09.2010 року, де зазначено, що безпосередньою причиною смерті дитини стала гостра сердцево-судинна недостатність, а основною причиною родова травма і виникнення набухання. Свідок ОСОБА_28 підтримала висновки, зазначені у протоколі та показала, що сукупність змін, виявлених у дитини, а саме: опухання рота, тріщина правої тіменної кості, дозволяла зробити висновок, що під час пологів щось відбувалося не так, скоріш за все конфігурація голівки плоду була надлишковою, тому відбулися зміни. Дана родова травма ніякого відношення до інфікування матері не має, оскільки у дитини прояву інфекцій виявлено не було.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка лікар-патологоанатом ОСОБА_29 , в судовому засіданні показала, що вона робила патогістологічне дослідження плаценти у ОСОБА_4 . Нею були виявлені зміни в оболонці плаценти. Вказане нею «воспалительная инфильтрация представлена клетками лимфоидного ряда с примесью гранулоцитов» являється неспецифічним, тому визначити інфекційний фактор не надалося можливим, тобто визначити які конкретно інфекції не можливо. Також на питання представника потерпілих показала, що будь-які зміни в плаценті не мають відношення до виникнення травми у плоду, але плод може бути інфікований, що проявляється в період з одного до трьох років.
В судовому засіданні в якості свідка також була допитана ОСОБА_30 - акушерка приймального відділення, яка показала, що в її обов`язки входить завести історію хвороби на жінок, які поступають в пологове відділення. Дані огляду вона записує зі слів лікаря. 10.09.2010 року у другій половині дня вона принесла до родової зали тазомір і зі слів Заглади записала в історію хвороби обміри тазу.

Дані покази свідка суд оцінює критично, не приймає їх до уваги, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, що викладені вище.
Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_10 своїми діями, які виразилися у неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому, скоїла злочин, передбачений ч. 2 ст. 140 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин , що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_10 судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, її особу, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, і вважає необхідним призначити їй покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади лікаря акушера-гінеколога.

Проте, з урахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченої, яка характеризується виключно позитивно, має постійне місце проживання та реєстрації в м. Києві, з урахуванням думки потерпілих щодо міри та виду покарання, яке необхідно призначити обвинуваченій, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_10 без відбування основного покарання та, у відповідності до ст. 75 КК України, звільнення її від відбування покарання з випробуванням, що, на думку суду, є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд виходить з вимог ст. ст. 128, 129 КПК України, якими регламентовано, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1855грн.77коп. та моральної шкоди в сумі 700000грн.
Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1855грн.77коп. та моральної шкоди в сумі 300000грн.
Суд вважає, що позовні вимоги потерпілих в частині відшкодування їм матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки підтверджені документально.
Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то з урахуванням тривалості, характеру та обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, які зазнали потерпілі, виходячи з принципів співмірності , справедливості , розумності, виваженості, суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченої ОСОБА_10 на користь: ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 500000грн., ОСОБА_5 200000грн., задовольнивши , таким чином, позови частково. В решті позовів відмовити.
Крім того, відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже , за загальними правилами шкода, завдана особі, в тому числі внаслідок злочину, відшкодовується особою завдавачем шкоди, тому шкода у визначених судом розмірах в частині моральної та матеріальної шкоди підлягає відшкодуванню обвинуваченою ОСОБА_10 , оскільки наслідки, які настали, заподіяні саме її протиправними діями.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 не обирався.
Керуючись ст.ст. 366-368, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_31 визнати винуватою у скоєнні злочину , передбаченого ч.2 ст. 140 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з позбаленням права обіймати посади лікаря акушера-гінеколога строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування основного покарання, якщо вона протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_10 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекції для реєстрації.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1855грн.77коп., в рахунок моральної шкоди 500000грн., а всього 501855грн.77коп.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1855грн.77коп., в рахунок моральної шкоди 200000грн., а всього 201855грн.77коп.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
СУДДЯ: