Справа № 128/4243/15-к
ВИРОК
Іменем України
22 січня 2016 року Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, офіційно непрацюючого, раніше несудимого;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, офіційно непрацюючого, раніше несудимого;
за ч. 2 ст. 185 КК України, -
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнали повністю, щиро розкаялися у скоєному, запевнивши у неповторенні подібного.
Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що 15.09.2015 року у вечірній час він зустрівся в смт. Стрижавка зі своїм знайомим ОСОБА_5 , вони поспілкувавшись, випили по пляшці пива і тоді вирішили, з метою отримання коштів, викрасти металеві стовпці, які раніше бачили на земельній ділянці по ІІІ-му Київському провулку в смт. Стрижавка. Прийшовши до даної земельної ділянки, вони зняли сітку «рабицю», яка була прикручена дротами до стовпців, витягнули останні з землі та перенесли їх в інше місце. Вранці, на автомобілі свого знайомого перевезли їх та здали на металобрухт в м. Вінниці по вул. Тарногродського, виручивши за це 620 грн. Після цього, зрозумівши про скоєне ними, вони відшкодували потерпілому ОСОБА_7 заподіяну шкоду, а саме: купили стовпці, сітку, цемент та поставили огорожу на даній земельній ділянці.
Обвинувачений ОСОБА_5 дав суду пояснення, аналогічні поясненням обвинуваченого ОСОБА_4 , пояснивши, що йому соромно за скоєне, просив суд його суворо не карати.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинувачених та дослідженням доказів, характеризуючих їх особи і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченим суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особи винних, те, що вони раніше несудимі, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебувають, позитивно характеризуються за місцем проживання, відсутність матеріальних та моральних претензій потерпілого, його думку щодо міри покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно якої він просить призначити обвинуваченим мінімальне покарання; запевнення обвинувачених у неповторенні подібного, їх щире каяття.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обох обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю правопорушення та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд визнає: вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винних дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і їм необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді обмеження волі з застосуванням положень ст. ст. 75,76 КК України.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3-х років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Відповідно до п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи;
періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально виконавчої інспекції.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3-х років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Відповідно до п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :
не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи;
періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально виконавчої інспекції.
Речові докази: металеві рейки в кількості 3-х штук, передані на зберігання ОСОБА_7 залишити у власності останнього.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: