Справа № 405/6580/15-к
1-кп/405/293/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2015 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0006555 від 17.07.2015 року у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, який має середню-спеціальну освіту, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, а також осіб похилого віку, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому: 30.06.2010 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; звільненного по відбуттю строку покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, при наступних обставинах:
01.06.2015 року, точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не представилося можливим, ОСОБА_3 , знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , побачив там неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який при собі мав у користуванні ноутбук «НР Pavilion 15 no29er» (F4VO5EA). В цей час, у ОСОБА_3 , виник умисел на заволодіння вказаним ноутбуком, який належить потерпілому ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи умисно та цілеспрямовано, маючи на меті заволодіння чужим майном, повторно, ОСОБА_3 під приводом тимчасового користування ноутбуком, зловживаючи довірою неповнолітнього ОСОБА_6 , попросив у нього ноутбук «НР Pavilion 15 no29er» (F4VO5EA) на декілька днів. Після чого, ОСОБА_3 будучи впевнений, що неповнолітній ОСОБА_6 , нічого не запідозрить, так як довіряє йому, зловживаючи довірою останнього, взяв у нього ноутбук «НР Pavilion 15 no29er» (F4VO5EA) 15,6, AMD А 10 5745М, 2,1 Ghz/ RAM 8192 MB| HDD 1000 Gb" DVD RW, вартість якого складає 7407,00 грн., та не повернув, розпорядившись чужим майном, а саме ноутбуком «НР Pavilion 15 no29er» (F4VO5EA), належний потерпілому ОСОБА_5 , на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 7 407 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що він декілька разів брав у свого знайомого ОСОБА_6 ноутбук марки «НР» для того щоб використовувати Інтернет. Однак в останній раз він взяв ноутбук у ОСОБА_6 01.06.2015 року за адресою: будинок АДРЕСА_3 під приводом тимчасового користування ноутбуком, обіцяючи повернути його на наступний день. Однак він відразу не мав намір повертати ноутбук та здав його до ломбарду за певну суму грошових коштів. В телефонному режимі повідомляв ОСОБА_6 , що поверне ноутбук завтра, і так казав декілька разів. Крім того, в судовому засіданні обвинувачений просив вибачення у потерпілого та вказав про те, що обов`язково компенсує матеріальну шкоду потерпілому.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпілий, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливі злочини, за місцем проживання характеризується задовільно (т. 1, а.к.п. 35), на обліку в у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (т. 1, а.к.п. 36, 37).
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та беззастережне визнання своєї винуватості ОСОБА_3 у вчиненому суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, що пом`якшують покарання.
Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачуваного, який має не зняту і непогашену судимість, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк, який наближений до максимального розміру, передбаченого санкцією частини 2 статті 190 КК України.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, викладені обставини справи, позицію потерпілого, який вважав за необхідне звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням, строком, який за розміром є максимальним відповідно до ч. 4 зазначеної статті, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Беручи до уваги те, що у відношенні обвинуваченого не обирався запобіжний захід в порядку глави 18 КПК України та не заявлялось про це клопотань учасниками судового провадження, тому судом при ухваленні вироку питання щодо обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_3 не розглядалось.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.
Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України з особливостями, визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України, може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.
Суддя
Ленінського районного суду
міста Кіровограда ОСОБА_1