13.08.2015 Справа № 367/4249/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопсков Луганської області, громадянина України, освіта середня, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
Указом Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 № 1126-VII, відповідно до п. п. 1, 17, 20, ч. 1 ст. 106, ст. 112 Конституції України та ст. 4, ст. 11 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII, оголошено проведення, зокрема, на території Київської області часткової мобілізації, та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
На виконання вищевказаного Указу Президента України та визначених завдань військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 20.03.2014, з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII, підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу, під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації, та направлено для її проходження до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).
Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.03.2014 № 62, ОСОБА_4 у військовому званні старшого сержанта, зарахований до списків особового складу цієї частини, на всі види забезпечення та призначений на посаду командира гармати.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, з 20.03.2014 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. 11, ст. 16, ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, а також ст. 1, ст. 3, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
12.01.2015 близько 16.00 год. ОСОБА_4 , у порушення зазначених статутних вимог, а також вимог ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, самовільно без дозволу командування залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому ОСОБА_4 постійно перебував у сел. Гостомель Київської області, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
09.02.2015, близько 09.00 год., тобто понад десять діб, але не більше місяця, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 і заявив про себе.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, визнав та підтвердив обставини скоєння ним злочину. Доповнень до показань не мав. Вказав, що на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини у скоєному злочині, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилається сторона обвинувачення, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, правильно розуміючи зміст цих обставин і не маючи сумнівів в добровільності позицій учасників судового розгляду, відповідно до положень ст. 349 КПК України, дослідження доказів по справі було обмежено допитом обвинуваченого, показання якого, фактично збігаються з показаннями, які він надавав під час досудового розслідування, і які фактично відповідають обставинам справи, які ніким не оспорюються, та дослідженням матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого.

Заслухавши думку прокурора та показання обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000030 та дослідивши наявні в матеріалах кримінального провадження документи, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , віднесено до суспільно-небезпечних діянь, відповідальність за які передбачена Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Стороною обвинувачення дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Суд вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 правильною, оскільки умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , який являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на посаді командира гармати у військовому званні старшого сержанта, призваним згідно із Указом Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 № 1126-VII, виражаються у самовільному залишенні 12.01.2015, близько 16.00 год., військової служби та направленні до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 09.02.2015, о 09.00 год., тобто понад десять діб, але не більше місяця, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та заявив про себе, тобто вчинив злочин, перебраний ч. 2 ст. 407 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, є з`явлення із зізнанням, визнання своєї вини, щире каяття.

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого, судом не встановлено.

За місцем проживання, роботи та місцем проходження служби обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався та засудженим не був.
За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого обставини, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому суд призначає обвинуваченому покарання у виді штрафу у мінімальному його розмірі, оскільки призначення саме такого покарання на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого суд не застосовує.

Керуючись статтями 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 коп.

До вступу вироку у законну силу, суд не застосовує запобіжний захід відносно ОСОБА_4 .

На вирок до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію впродовж тридцяти діб з дня проголошення вироку, підсудним в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1