УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/13452/15-к

06.11.2015 року м. Херсон

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Херсона ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання виконуючого обов`язки начальника відділу прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 , здійснюючого повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000745 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Буртин Полонського району Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має двох неповнолітніх дітей 2007 та 2014 років народження, раніше не судимого, займає посаду заступника начальника Білозерського районного управління юстиції в Херсонській області з питань державної реєстрації, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання та доданих матеріалів, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч.3 КК України а саме, в тому, що він відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2015 №3088/к, обіймаючи посаду заступника начальника Білозерського районного управління юстиції в Херсонській області, яке здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до закону, тобто службовою особою, яка займає відповідальне становище, 29.10.2015 та 04.11.2015 у денний час, перебуваючи на своєму робочому місці в будівлі за адресою: Херсонська область, смт. Білозерка, вул. Карла Маркса,7, під час особистих зустрічей в усній формі пропонував голові ФГ «Сапфір-Агро» ОСОБА_7 надати йому неправомірну вигоду за вирішення питання щодо здійснення державної реєстрації договорів оренди 46 земельних ділянок, які зазначене господарство уклало з власниками земельних ділянок, і у серпні 2015 року надало їх на державну реєстрацію.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.11.2015, близько 16 години, перебуваючи на своєму робочому місці, ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_7 передані останньою у якості обумовленої за вищенаведених обставин неправомірної вигоди готівкові грошові кошти у сумі 2300 грн., які обернув на свою користь.

04.11.2015 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

05.11.2015 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Прокурор звернувся з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, вказуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, є керівником органу державної влади, існує ризик, що він може впливати на свідків, може знищити, сховати або спотворити документи, матиме можливість переховатись від органів досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, підозрюваний зазначив, що згодний з думкою захисника, який вказав на відсутність підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою через необґрунтованість підозри та ризиків, що дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі визначені ч.1 ст. 178 КПК України.

Підозра обґрунтовується показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколом огляду адміністративної будівлі Білозерського РУЮ в Херсонській області, протоколом, яким зафіксована номери та серії банкнот грошових коштів у сумі 2300,00 грн.. вручених працівниками ОВД ОСОБА_7 для передачі ОСОБА_5 у якості неправомірної вигоди за прискорення здійснення державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок, які співпадають із серіями і номерами банкнот, вилучених у ОСОБА_8 .

Судом не приймається, як доказ необґрунтованості підозри, доводи сторони захисту про письмові пояснення ОСОБА_8 , опитаного адвокатом ОСОБА_9 , оскільки як свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні покази не надавав, про кримінальну відповідальність судом не попереджувався тощо, клопотань про його допит в судовому засіданні не заявлялося.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею врахувується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також те, що матеріали подання містять дані, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_5 може незаконно вплинути на свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

Як вбачається із наданих суду матеріалів справи наведені у клопотанні прокурора ризики, як мета обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, є загальними, не підтверджені в достатній міри доказами і ґрунтуються на припущеннях, а тому самі по собі не можуть бути підставою для задоволення клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

Окрім того, відповідно ч.3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоев проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави або ризику, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» ).

У справі «Смирнова проти Росії» зазначено, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (як класичний прецедент, рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany) від 27 червня 1968 року; рішення у справі «Яґчі і Сарґін проти Туреччини» (Yagci and Sargin v. Turkey) від 8 червня 1995 року.

Для відмови в досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі «Штеґмюллер проти Австрії» (Stogmuller v. Austria) від 10 листопада 1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини»), вчинення ним подальших правопорушень (рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria) від 10 листопада 1969 року) або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 року, серія А, № 207, п. 51).

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі«W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

Суд вважає, що є підстави вважати, враховуючи сімейний стан ОСОБА_5 , який одружений, проживає разом з дружиною, їх спільною дитиною та дитиною жінки від першого шлюбу, крім того має на утриманні ще неповнолітню дитину від першого шлюбу, яка проживає з колишньою дружиною, має постійне місце проживання, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, яка викладена у його службовій та громадській характеристиках, майновий стан (довідка про розмір його доходу, перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною, що не спростовано стороною обвинувачення), відсутність у підозрюваного судимостей, дають підстави для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, а також враховуючи положення ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчій суддя визнає, що матеріали клопотання хоча і містять дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбаченого п. 2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак прокурором не доведено наявність обґрунтованих підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також недоцільності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи викладене, прихожу до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

За вказаних обставин, визнаю можливим та обґрунтованими доводи сторони захисту з приводу застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Однак, враховуючи наявні ризики, передбачені п.п. 2,3 ст. 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, визнаю за необхідне, з урахуванням вимог ст. 181 КПК України, застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло цілодобово, та поклавши на нього певні обов`язки.

Згідно ст. 181 ч.ч.1-2,6 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Із врахуванням зазначеного вище, обставин справи, приходжу до переконливого висновку, що на час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_5 можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до 4 січня 2016 року з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання виконуючого обов`язки начальника відділу прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 , здійснюючого повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000745 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Буртин, Полонського району Хмельницької області запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Буртин, Полонського району Хмельницької області такі обов`язки: не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 цілодобово, крім викликів до слідчого, прокурора, суду; прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; надати можливість працівникам органу внутрішніх справ, з метою контролю за поведінкою підозрюваного, безперешкодно перевіряти його за місцем проживання, утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також іншими працівниками Білозерського районного управління юстиції в Херсонській області, окрім проведення процесуальних дій сумісно з ними органами досудового слідства; утримуватися від відвідування будівлі Білозерського районного управління юстиції в Херсонській області за адресою: Херсонська область, смт. Білозірка, вул. Карла Маркса, 7; цілодобово носити електронний засіб контролю.
Підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Буртин, Полонського району Хмельницької області звільнити з-під варти в залі суду негайно.
Строк дії ухвали закінчується 4 січня 2016 року.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5

На ухвалу може бути подана апеляція в апеляційний суд Херсонської області протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала мені оголошена та вручена: ______________________________________року

СуддяОСОБА_1