Справа №11-613/11 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Оснач
Категорія - Ухилення від сплати аліментів на утримання дітей Доповідач - Захарченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Захарченка О. П.,

суддів - Ященка В. А., Крамаренка В. І.,

з участю прокурора - прокурора Ворфоломеєвої Н.П.

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 27 липня 2011 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований як проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( вулиця Громова,29), а фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, українець, громадянин України, раніше судимий 17.02.2011 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

засуджений за ч.1 ст. 164 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до цього покарання 2 років і 3 місяців обмеження волі невідбутого ним покарання за попереднім вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 17 лютого 2011 року йому визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки і 3 місяці,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за вчинення злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів ) за слідуючих обставин.

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2008 року постановлено про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання спільних дітей сторін сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 і сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку ( доходу ) відповідача, але не

менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2008 року дня подання позову, і до досягнення зазначеними дітьми повноліття.

Протягом періоду після набрання даним рішенням законної сили та звернення його 07.11.2008 року до виконання і до 01 червня 2011 року ОСОБА_2, не зважаючи на попередження державного виконавця про необхідність виконання обов"язку по утриманню дітей, умисно з метою невиконання рішення суду уникав свого офіційного працевлаштування, як самостійно, так і через державну службу зайнятості, участі в матеріальному утриманні неповнолітніх синів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 як у добровільному порядку, так і в порядку примусового виконання вищевказаного рішення суду не приймав, чим злісно ухилився від сплати на його неповнолітніх синів аліментів на загальну суму 11610 грн. 50 коп.

У поданій апеляції засуджений ОСОБА_3 просить вирок суду першої інстанції змінити і визначити йому остаточне покарання за сукупністю вироків з застосуванням ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а також звільнити його від призначеного покарання з застосуванням ст. 75 КК України та застосувати до нього амністію на підставі п."в" і п."є" ст.1 Закону України "Про амністію у 2011 році", вважає, що при призначенні йому покарання суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, утримує та виховує своїх двох неповнолітніх дітей, що були народженні під час перебування його у першому шлюбі, за умови , що їх мати і його колишня дружина померла, а також що він проживає з матір"ю похилого віку і за наявності систематичного заробітку має можливість сплачувати аліменти на дітей своїй колишній дружині у другому шлюбі.

Також, за змістом доводів апеляції ОСОБА_3 вважає, що оскільки він засуджений за вчинення злочинів, що не відносяться до категорії тяжких, має двох неповнолітніх дітей, які постійно мешкають з ним і не досягли 18-річного віку, а також має матір, яка досягла 70-річного віку в умовах відсутності у неї інших працездатних дітей , то він має бути звільненим від призначеного йому покарання на підставі ст.1 Закону України "Про амністію у 2011 році".

Заслухавши суддю доповідача про обставини справи та зміст поданої апеляції, думку засудженого ОСОБА_2, який свою апеляцію підтримує, міркування прокурора Ворфоломеєвої Н.П., яка заперечує проти апеляції засудженого та вважає її безпідставною, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що подана засудженим апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів) відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозвязку і у поданій засудженим апеляції не оспорюються.

Що стосується призначеного засудженому покарання, то воно відповідає вимогам ст.65 КК України.

Як убачається з вироку, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 злочину, дані про особу винного, його каяття у вчиненні злочину, як наявну по справі обставину, що пом"якшує покарання, і призначив йому, як за ч.1 ст. 164 КК України, так і за сукупністю вироків передбачене законом покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження нових злочинів.

При цьому, суд правильно визначив ОСОБА_2 остаточне покарання на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, оскільки вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст. 164 КК України, є закінченим після засудження ОСОБА_2 попереднім вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 17 лютого 2011 року за ч.1 ст. 122 КК України і в період іспитового строку, на який засуджений був звільнений від відбування призначеного йому покарання з випробуванням.

Тому, доводи апеляції засудженого про необхідність визначення йому остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України, яка передбачає умови і порядок призначення покарання за сукупністю злочинів, є безпідставними.

З огляду на обставини справи та дані про особу засудженого ОСОБА_2, який раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, вчинив продовжуваний злочин в період іспитового строку звільнення його від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком суду, колегія суддів не вбачає по даній справі передбачених ст.75 КК України підстав для повторного звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання у виді обмеження волі з випробуванням.

При цьому, наведені засудженим за змістом апеляції доводи про характеристику його особи та про наявності у нього матері, яка досягла віку 70 років, і неповнолітніх дітей не порушують законності постановленого судом вироку.

Згідно вимог ст. 7 Закону України "Про амністію у 2011 році", амністія, передбачена цим законом не застосовується до осіб, до яких застосовувалося звільнення від відбування покарання з випробуванням ( статті 75, 79, 104 КК України 2001 р. ) і які під час іспитового строку вчинили умисний злочин, а також до осіб, до яких протягом 1998-2010 років було застосовано амністію незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.

Злочин, передбачений ч.1 ст. 164 КК України , відноситься до категорії умисних злочинів і вчинений ОСОБА_2 в період іспитового строку звільнення його від відбування покарання з випробуванням за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 17 лютого 2011 року.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 27 червня 2000 року до ОСОБА_2 вже застосовувалася амністія на підставі ст.1 п."б" Закону України "Про амністію" від 11.05.2000 року.

Тому, ОСОБА_2 не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за Законом України "Про амністію у 2011 році".

За таких обставин, вирок суду відносно ОСОБА_2 є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню чи зміні за поданою засудженим апеляцією не підлягає.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 27 липня 2011 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

СУДДІ:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7