УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/3355/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2015 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Будища, Новоград-Волинського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України,
на вирок Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 вересня 2015 року,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити даний вирок в частині призначення покарання, обравши йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд у вироку не зазначив, з яких підстав при призначенні покарання не застосував положення ст. 69, 75 КК України, адже в матеріалах кримінального провадження достатньо характеризуючих даних для застосування цих вимог закону.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Новоград Волинського міськрайонного суду та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винним в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Зазначає, що покарання, обране обвинуваченому, є занадто м`яким.
Вказує, що обираючи обвинуваченому міру покарання, суд не врахував, що скоєне кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання до 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Вироком Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.09.2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 3-х років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу. Взято ОСОБА_6 під варту в залі суду. Строк покарання обвинуваченому обчислювати з 28.09.2015 року.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_10 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень та 20 154 (двадцять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні 10 коп. - матеріальної шкоди.
Речові докази:
-мотоцикл Viper-23 I25j д/н НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання (вул. Корецьке шосе, 1, м. Новоград-Волинський) - повернуто власнику ОСОБА_11 ;
-велосипед «АІСТ», який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання (вул. Корецьке шосе, 1, м. Новоград-Волинський) - повернуто потерпілій ОСОБА_10 .
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_6 13 червня 2015 року, близько 19 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним мотоциклом Viper-23 I25j д/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_11
Рухаючись вказаним транспортним засобом по дорозі між селами Будища - Коритище в напрямку с. Будища Новоград-Волинського району, водій ОСОБА_6 в порушення вимог п. 2.3 б), п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, був неуважний до дорожньої обстановки та її змін, виїхав на зустрічну смугу руху, не переконавшись, що його маневр буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, в результаті чого переднім колесом та передньою частиною облицювання мотоцикла Viper-23 I25j д/н НОМЕР_1 зіткнувся із лівою боковою частиною рами велосипеда АІСТ ММВЗ б/н, яким у зустрічному напрямку керував ОСОБА_12 .
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми голови, тулуба, кінцівок із синцями, саднами, крововиливами в м`які тканини на голові, тулубі, кінцівках, раною в лобно- тім`яній ділянці зліва, ранами на внутрішній поверхні лівої стопи, на передньо-зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, перелому кісток носа, перелому вінцевого відростка нижньої щелепи зліва, крововиливу під м`які мозкові оболонки головного мозку на всьому протязі, крововиливу в речовину мозочка, потиличних долів обох півкуль мозку та стовбурову частину головного мозку крововиливу в третину нижньої долі правої легені, надривом нижньої долі лівої легені із крововиливом в тканину, перелому 1-го ребра справа, переломів 1-11 ребер зліва з розривом пристінкової плеври, перелому середньою частини лівої ключиці, надривом капсули селезінки, крововиливу в стінку шлунку, перелому лівої малогомілкової кістки, перелому зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки, яка супроводжувалася лівобічним гемопневмотораксом, від яких настала смерть.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 2.3 б), п. 10.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_9 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, міркування прокурора про наявність підстав для задоволення його апеляційної скарги та відсутність підстав щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.286 КК України, за обставин, встановлених і викладених судом у вироку, обґрунтовано доказами, дослідженими в порядку, передбаченому ч.3ст.349 КК України.
Суд відповідно до ч.3ст.349 КПК України, допитавши обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо зазначених обставин, роз`яснивши йому й іншим учасникам наслідки такого розгляду, зокрема, неможливість надалі оспорювати фактичні обставини в апеляційному порядку, з чим всі учасники, в тому числі, прокурор,погодились.
Дії обвинуваченого за ч.2ст.286 КК України кваліфіковані правильно, що не оспорюється в апеляційних скаргах.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_13 щодо неврахування судом усіх обставин кримінального провадження, які б давали підстави для застосування вимог ст.69,75 КК України,є неспроможними.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції закону з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Як вбачається с матеріалів кримінального провадження, судом ураховано ступінь суспільної небезпечності, тяжкість скоєного злочину і,зважаючи на характер грубого порушення правил дорожнього руху, вчиненого у стані алкогольного сп`яніння, настання тяжких наслідків, внаслідок якого загибла людина, дані про особу засудженого. З урахуванням наведеного, суд дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування ст.69,75 КК України при призначенні покарання через неможливість досягнення мети покарання без реального його відбування засудженим та призначив основне покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч.2ст.286 КК України 3 роки позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Що ж стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурора про скасування вироку суду через м`якість призначеного покарання, колегія суддів вважає їх безпідставними. Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахувавши фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, відсутність судимості, позитивну характеристику за місцем його проживання, думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, обґрунтовано виходив з того, що призначене покарання є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, з чим погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що при призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції було порушено закон про кримінальну відповідальність, що б призвело до ухвалення незаконного вироку.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які би відповідно до вимог ст.412 КПК України, тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.
У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й достатніми доводи апеляційних скарг про зміну та скасування судового рішення щодо ОСОБА_6 із зазначених у них підстав.
Керуючись ст. 404,405, 407 КПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :
Апеляційні скарги ОСОБА_13 та прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28 вересня 2015 року без змін.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.
Судді: