Справа № 11a-831/10 Головуючий: Мартинишин М.О.
Категорія: ч.1 ст.309 КК України Доповідач: Валько Н.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року листопада 16 дня Колегія Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого - Леона О.І.

Суддів - Валько Н.М., Макойди З.М.

З участю прокурора - Малиш Н.С. Підсудного - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляцію прокурора на постанову Франківського районного суду м.Львова від 07 вересня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною постановою 07 вересня 2010 року Франківським районним судом м.Львова кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.309 КК України закрито та звільнено його від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України у зв'язку із добровільним його зверненням до лікувального закладу і лікуванням від наркоманії.

Приймаючи дане рішення, районний суд виходив із того, що підсудний ОСОБА_1 добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування від наркоманії.

У поданій апеляції прокурор вказує на те, що вважає вказану постанову незаконною, такою, що підлягає скасуванню у зв'язку із неправильним, на його думку. застосуванням кримінального закону. При цьому, покликається на те, що виходячи із норми ч.4 ст.309 КК України, від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України може бути звільнена особа, яка хворіє наркоманією, має наркотичну залежність, однак, добровільно, з метою подолання залежності звернулася за медичною допомогою. Із висновку спеціальної медичної наркологічної експертизи № 277 від 25 травня 2010 року вбачається, що ОСОБА_1 рекомендовано застосування ст.96 КК України. Згідно довідки № 1732 від 07 червня 2010 року, ОСОБА_1 з 27 травня 2010 року по 06 червня 2010року перебував на лікуванні у стаціонарному відділенні № 1 ОКЗ ЛОР « Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер », куди звернувся добровільно. Однак, як вбачається із даної довідки, ОСОБА_1 було рекомендовано продовжити лікування у реабілітаційному центрі. У ході судового розгляду ОСОБА_1 вказав, що на облік у реабілітаційний центр для продовження лікування не став. Апелянт вважає, що та обставина, що ОСОБА_1 звернувся в ОКЗ ЛОР « Львівський обласний клінічний наркологічний диспансер » лише після порушення кримінальної справи, вказує на те, що він зробив це виключно з метою уникнення від кримінальної відповідальності. З уваги на викладене, скаржник просить оскаржувану ним постанову скасувати та направити кримінальну справу на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, який повністю підтримав подану апеляцію, просить задоволити її у повному об'ємі, думку підсудного ОСОБА_1, який вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, клопоче про залишення його без змін, а поданої апеляції без задоволення, вивчивши матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_1 та проаналізувавши доводи поданої прокурором апеляції, Колегія Суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Виходячи із норми ч.4 ст.309 КК України, від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України може бути звільнена особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.

Як вказав у засіданні апеляційної інстанції підсудний ОСОБА_1, він, відчувши негативний вплив наркотиків на його організм у вигляді погіршення стану здоровя та залежності від них, з власної ініціативи, добровільно звернувся до лікувального закладу, де медичним персоналом йому було проведено курс лікування, із встановленням діагнозу - Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох лікарських засобів та інших психоактивних речовин ( субітекс, героїн, марихуана ), синдром залежності - активна залежність, токсична кардіоміопатія, токсичний гепатит. На даний час, після проведеного лікування, з його точки зору, у нього стан здоровя покращився, до наркотичних засобів потягу не відчуває; станом на момент розгляду даної апеляції судом, він перебуває у центрі ресоціалізації для наркозалежної молоді « Дорога плюс » у с.Княже Золочівського району Львівської області.

Із матеріалів даної кримінальної справи вбачається, що ОСОБА_2 у ході досудового слідства, під час розгляду справи судом першої інстанції, у ході апеляційного розгляду даної справи вказував на те, що особисто вживав наркотичні засоби.

Як вбачається із матеріалів даної кримінальної справи, ОСОБА_1 з 27 травня 2010 року по 06 червня 2010року перебував на лікуванні у стаціонарному відділенні № 1 ОКЗ ЛОР « Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер », куди звернувся добровільно. Йому було встановлено діагноз - Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох лікарських засобів та інших психоактивних речовин ( субітекс, героїн, марихуана ), синдром залежності - активна залежність, токсична кардіоміопатія, токсичний гепатит.

Згідно довідки № 20/11 від 15 листопада 2010 року, на момент розгляду даної апеляції судом, ОСОБА_1 перебуває у центрі ре соціалізації для наркозалежної молоді « Дорога плюс » у с.Княже Золочівського району Львівської області.

Наркоманія, як захворювання, являє собою хворобливі розлади, що виникають як наслідок зловживання наркотиками і речовинами, які мають наркотичну дію і призводить до глибокого порушення життєдіяльності організму та соціальної деградації особи; під наркотичною залежністю, як вказує п.п.1 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 « Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів » від 26 квітня 2002 року з послідуючими змінами і доповненнями та виходячи із змісту ч.2 ст.314 і статті 1 Закону України « Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними », слід розуміти стан особи, який характеризується хворобливою пристрастю до вживання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, що виникла внаслідок незаконного введення в її організм.

З уваги на вивчені та проаналізовані матеріали даної кримінальної справи, досліджені документальні дані у ході розгляду апеляції, у Колегії Суддів немає сумнівів у тому, що на момент звернення ОСОБА_1 до лікаря, він страждав захворюванням, наслідком якого є зловживання наркотиками і перебував під наркотичною залежністю і, відчувши залежність від вживання наркотичних речовин та особисту потребу у проходженні курсу лікування від цієї хвороби, офіційно та добровільно звернувся до медичної установи з приводу проходження відповідного лікування, яке і отримав.

Колегія Суддів вважає, що особисте звернення самого ОСОБА_1 до лікарняної установи з приводу необхідності проведення лікування, про яке йдеться по даній справі, свідчить про його власну добровільну позицію щодо потреби, з його точки зору, подолання недуги, на яку він страджає, і жодним чином не вказує на намагання ОСОБА_1 уникнути від законної відповідальності.

Виходячи із настанов Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 « Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів » від 26 квітня 2002 року з послідуючими змінами і доповненнями ( п.24 ), особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Вказану норму судом першої інстанції застосовано правильно, тому Колегія Суддів визнає необгрунтованими доводи апелянта і в тій частині, де останній, вважаючи оскаржувану ним постанову незаконною, зазначає, що ОСОБА_1 звернувся за лікуванням лише після порушення кримінальної справи.

На переконання Колегії Суддів, судом першої інстанції прийнято вірне рішення щодо закриття кримінальної справи з підстав, наведених ним у постанові. Порушень закону судом не допущено.

Доводи апеляції правильних висновків суду не спростовують. Підстав для її задоволення Колегія Суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.362;366;377; 379 КПК України, Колегія Суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора на постанову Франківського районного суду м.Львова від 07 вересня 2010 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.309 КК України залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду м.Львова від 07 вересня 2010 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.309 КК України - без змін.

Ухвала виготовлена у нарадчій кімнаті у єдиному примірнику.

СУДДІ:

О.І.ОСОБА_3ОСОБА_4Макойда