Єдиний унікальний №748/306/16-к
Провадження №1-кс/748/28/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
місто Чернігів 19 лютого 2016 року

слідчий суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 31.01.2016 року (зареєстрованої в поліції 01.02.2016 р. ), -
В С Т А Н О В И В :
02 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова з вказаною скаргою, просила надати правову оцінку діям та зобов`язати начальника Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівської області ОСОБА_4 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань її заяву від 31 січня 2016 року, зареєстровану в поліції 01 лютого 2016 року, про вчинення кримінального правопорушення головою Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_5 .
Дана скарга 16.02.2016 року надійшла на розгляд до Чернігівського районного суду Чернігівської області, в порядку зміни підсудності, на підставі ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 05.02.2016 року.
ОСОБА_3 зазначає у поданій скарзі, що бездіяльність начальника районного відділення поліції полягає у невиконанні положень ст.ст.55, 214 КПК України, а саме до ЄРДР не було внесено відомості за заявою останньої про вчинення кримінального правопорушення, та невизнання її потерпілою від злочину. На думку скаржника голова суду ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.376-1 КК України, зокрема ним без автоматизованого розподілу у січні 2016 року було розподілено чотири скарги заявниці слідчому судді ОСОБА_6 , що потягло винесення неправосудних рішень. Отже, ОСОБА_4 виконує злочинні накази; згідно ст.55 КПК України не вручив пам`ятку про права та обов`язки; не склав протокол прийняття заяви про злочин; не вніс до ЄРДР відомості про злочин та приховав його.
У судове засідання особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 та суб`єкт оскарження ОСОБА_4 не з`явилися, про дату та час розгляду скарги повідомлялися належним чином.
Правило щодо неможливості розгляду скарг за відсутності особи, що подала скаргу передбачає розгляд скарг за обов`язкової участі особи, разом з тим, як вбачається зі скарги ОСОБА_3 та доданих до неї матеріалів, остання свою адресу взагалі не вказала. Після отримання усної інформації з Чернігівського районного відділення поліції та перевірки її через Слабинську сільську раду Чернігівського району, ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_1 , і за цією адресою її особисто було повідомлено про час та місце розгляду скарги.
Отже, враховуючи вимоги ч.2 ст.306 КПК України щодо строку розгляду скарги даної категорії протягом 72 годин з моменту надходження відповідної скарги, приймаючи до уваги відсутність клопотання про участь скаржника в судовому розгляді або ж його відкладення, слідчий суддя визнав за можливе перейти до розгляду скарги без участі особи, що подала скаргу в судовому засіданні на підставі наявних доказів.
Згідно з ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, вивчивши подані письмові докази, приходить до наступного висновку.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.
Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 31.01.2016 р. (реєстрація 01.02.16 р.) звернулася до начальника Чернігівського РВП ЧВП ГУНП в Чернігівської області ОСОБА_4 із заявою про вчинення, на її думку, кримінального правопорушення головою Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_5 , відомості за якою просила внести до ЄРДР.
Системний аналіз положень ст.ст.214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Оскарження бездіяльності начальника відділення поліції щодо невнесення відомостей до ЄРДР ст.303 КПК України не передбачене.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
По суті заяви вбачається, що ОСОБА_3 просить внести відомості щодо вчинення, на її думку, головою Деснянського районного суду м. Чернігова кримінального правопорушення, в результаті її незгоди з процесуальними діями та рішеннями.
Положення ч.2 ст.126 Конституції України проте, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Відповідно до п.11 Постанови Пленуму ВСУ «Про незалежність судової влади» втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.
Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації №R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.
Крім цього, означені положення кореспондуються з правовою позицією, викладеною в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, де вказується, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким рішенням суду. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні ЄСПЛ «Брумареску проти Румунії».
Здебільшого, особи, що подають скаргу на бездіяльність яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про можливі вчинення злочинів суддею, у своїй заяві виказують фактичну незгоду з прийнятим процесуальним рішенням судді.
Таким чином, зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою такого роду, де фактично заявником висловлюється у такий спосіб незгода з прийнятим процесуальним рішенням судді, що прямо суперечить ст.126 Конституції України, Закону України «Про статус суддів та судоустрій» та не відповідає практиці ЄСПЛ.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга є необґрунтованою, тому відмовляє у задоволенні скарги, та керуючись ст.ст.303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність начальника Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 31.01.2016 року (зареєстрованої в поліції 01.02.2016 р.).
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1