справа № 216/1712/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2015 року р.
Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Девладово Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , старшого кухаря взводу матеріального забезпечення військової частини пп НОМЕР_1 , солдата,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, -
З 11 серпня 2014 року солдат ОСОБА_4 проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 (наразі польова пошта НОМЕР_1 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , де займає посаду старшого кухаря взводу матеріального забезпечення військової частини пп НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».
Будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів) зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Разом з тим, солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини, будучи придатним для проходження військової служби, з метою тимчасового ухилення від військової служби та проведення часу на власний розсуд, 24 грудня 2014 року вирішив самовільно залишити військову частину
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на тимчасове ухилення від проходження військової служби, солдат ОСОБА_4 24 грудня 2014 року самовільно залишив військову частину та не з`являвся на службу без поважних причин до 20 січня 2015 року.
Протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу солдат ОСОБА_4 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
В судовому засіданні обвинувачений винним себе визнав, пояснив, що 24 грудня 2014 р. вирішив не виходити на військову службу, хотів допомогти матері по господарству. У вчиненому злочині розкаявся, просить суд не призначати йому сувору міру покарання.
Винність обвинуваченого крім його показань також підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження:
- заявою про вчинення кримінального правопорушення від 16.01.2015 р. а.с.1;
- книгою обліку тимчасово-відсутнього та тимчасово-прибулого в частину особового складу а.с.66-82;
- актом службового розслідування по факту відсутності на службі війсьвослужбовця призваного за мобілізацією солдата ОСОБА_4 а.с.83-85.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні за ст.407 ч.2 КК України за ознаками ухилення від військової службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується ст.65 КК України та враховує тяжкість вчиненого злочину, особистість винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вину визнав, розкаявся у вчиненому, характеризується позитивно, раніше не судимий, та вважає, можливим призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, із звільненням від відбуття покарання з випробувальним терміном.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від покарання звільнити з випробувальним терміном на 1 /один/ рік.
В силу ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд через Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
СУДДЯ: