Провадження № 1-кс/200/5024/2013
30 грудня 2013 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_2 про відмову у визнанні його потерпілим, -
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року скаргу повернуто без розгляду у зв`язку з пропуском строку на оскарження. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2013 року зазначену ухвалу скасовано, а матеріали направлено до суду першої інстанції для судового розгляду.
Враховуючи те, що скаржник є засудженим і рахується не за Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, а за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, з метою дотримання строків розгляду скарги, встановлених у ч. 2 ст. 306 КПК України, скаржник у судове засідання не доставлявся.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної чи майнової шкоди. Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні заявником може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, особою, якій відмовлено у цьому. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Відповідно до вимог ч. 3 цієї статті, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Так, суттю вчинення кримінального правопорушення з боку слідчого ОСОБА_4 засуджений вказує використання, як доказів у кримінальній справі, телефонних розмов засуджених, які отримано слідчим з порушенням вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, без відповідного дозволу апеляційного суду Дніпропетровської області; порушення його права на захист у вигляді ненадання достатнього строку на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, а також у відсутність захисника; накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 , яка не є приватною власністю, а є комунальною чи державною власністю.
Внаслідок викладеного, приходжу до висновку про те, що діями слідчого ОСОБА_4 засудженому не заподіяно ні моральної, ні фізичної, ні майнової шкоди. Так, ОСОБА_2 засуджено за вчинення інкримінованих на досудовому слідстві злочинів, що є підтвердженням того, що діями слідчого моральної шкоди йому не заподіяно. Про заподіяння фізичної шкоди (побої та інше), сам засуджений у жодному зверненні не згадує. Майнової шкоди не може бути заподіяно, так як кв. АДРЕСА_1 на яку накладено арешт, не є його власністю. Тому слідчим обґрунтовано винесено по станову про відмову у визнанні ОСОБА_2 потерпілим. Таким чином, підстави для задоволення скарги відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 369, 371-372, 395 КПК України, -
У задоволенні скарги ОСОБА_2 про відмову у визнанні його потерпілим відмовити.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її проголошення, чи протягом п`яти діб зо дня отримання її копії, якщо ухвалу винесено без виклику особи, яка її оскаржує.
Суддя ОСОБА_1