г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/462/15-к
Номер провадження 1-кп/213/106/15
У Х В А Л А
Іменем України
16 вересня 2015 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників- адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування за № 0001662, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Широке, прож.: АДРЕСА_1 . У вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст.185 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Зоря Томаківського р-ну, прож.: АДРЕСА_2 . У вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Марганець, прож.: АДРЕСА_3 . У вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Мирове Томаківського р-ну, прож.: АДРЕСА_4 . У вчиненні злочину за ч.2 ст. 289 КК України

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку.

Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що продовжують існувати ризики, що обвинувачений може вчинити нові злочини, може переховуватись.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні просили обрати менш тяжкий запобіжний захід, та не продовжувати тримання під вартою. Зазначили, що обвинувачений не буде переховуватись, мав місце роботи, має житло, та не буде вчиняти злочини.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкремінований злочин, а саме за ст. 289 ч2 КК України передбачене покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України - позбавлення волі до 5 років. Обвинувачений утримується під вартою майже 9 місяців. Суд враховує, позицію слідчих суддів першої та апеляційної інстанції, які вирішили про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Обвинувачений раніше судимий, останній раз 07.09.2009р. Широківським районним судом за ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 70 КК України, до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнився 18.01.2013р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 22 дні. Таким чином суд вважає, що існує ризик вчинення нового злочину. За обвинувальним актом не встановлено обставин, що пом,якшують відповідальність обвинуваченого, тобто він активно не сприяв розкриттю злочину, не розкаявся, шкоду не відшкодовував. Суд враховує вік та стан здоров,я обвинуваченого, що не є особою похилого віку, з пояснень сторін, за висновком судово-психіатричної експертизи -осудний, на умови перебування під вартою не скаржився. В судовому засіданн неоднократно змінює покази. На момент вчинення інкримінованого злочину офіційно працював. Суд враховує наявність в обвинуваченого сім,ї, а саме дружини, дитини, з якими він проживав окремо, спільним побутом не був пов,язаний, тобто відсутні тісні соціальні зв,язки. Суд враховує наявність в обвинуваченого постійного місця проживання в іншій місцевості, не за місцем розгляду справи, що може зумовити невиконання ним процесуальних обов,язків. Суд враховує поведінку обвинуваченого на досудовому слідстві, що не сприяв розкриттю злочину, щиро не розкаювався, шкоду не відшкодовував, - та в суді, що також змінює покази. Обвинувачений був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, тобто був розшуканий оперативно -розшуковими заходами, та добровільно до міліції не з,явився, що також посилює ризик переховування.

Відповідно до Постанови ПВССУ від 19.12.2014р., при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу має враховуватись поведінка обвинуваченого та його соціальні зв,язки. Суду не доведено наявності тісних соціальних зв,язків, які б спростували ризик переховування.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Суду доведено, що існує ризик впливу на потерпілих, оскільки обвинувачений бажає з ними «побалакати», що суд розцінює як намагання тиснути на потерпілих, оскільки обвинувачений мав можливість побалакати, але не скористався. Існує ризик переховування від суду, оскільки відсутні тісні соціальні зв,язки, обвинувачений проживав окремо від дружини та дитини, і в іншій місцевості, тобто ці соціальні зв,язки його не тримають. Обвинувачений має місце роботи та проживання, але з врахуванням можливої міри покарання, те що він був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, - ризик переховування підтверджується. Існує ризик вчинення нового злочину, оскільки обвинувачений раніше судимий, обвинувачується у вчиненні аналогічного тяжкого умисного злочину, має негативну репутацію, схильний до вчинення злочинів.

Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин. Суд вважає, що з урахуванням існування зазначених вище ризиків, в даному випадку необхідний є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, наявні підстави "проти" звільнення, тобто "за" тримання під вартою.

Суд зазначає, що більшість ризиків продовжують існувати, та ті ризики, що залишились не дають підстави для зміни запобіжного заходу.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м,яких запобіжних заходів.

Застосуванні більш м,яких запобіжних заходів на даній стадії недоцільне, та не буде запобігати зазначеним ризикам.

Таким чином клопотання прокурора підлягає задоволенню, а запобіжний захід продовженню, а клопотання захисту щодо обрання запобіжного заходу - домашній арешт - слід залишити без задоволення. Суд вважає можливим визначити заставу в якості альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 22,176,177, 181.183, 314-316,343,371,372 КПК України, суд-

УХВАЛИВ

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити, клопотання сторони захисту залишити без задоволення.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 14.11.2015р.

Визначити розмір застави 30000 гривень, в разі сплати якого вважати обраним ОСОБА_4 , запобіжний захід заставу.

В разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язок повідомляти суд про зміну місця свого проживання; не відлучатися за межі Дніпропетровської області без дозволу суду, з,являтись на виклики суду.

Роз,яснити, що в разі внесення застави- оригінал квитанції має бути наданий уповноваженій службовій особі КСІ. Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документу, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа КСІ негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з під варти, та повідомити усно і письмово суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з під варти внаслідок внесення застави, обвинувачений зобов,язаний виконувати покладені на нього обов,язки, пов,язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1