Справа № 308/738/13- к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.02.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород подання інспектора Ужгородського РП Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21.02.2014 р.,

В С Т А Н О В И В:
Інспектор Ужгородського РП Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області звернувся до суду з поданням у якому просить вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21.02.2014 р.

Подання мотивує тим, що 26.09.2014 р. засудженого ОСОБА_5 було ознайомлено з вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21.02.2014 р., роз`яснено права та обов`язки, умови звільнення від відбування покарання та в результаті чого від нього була відібрана підписка, анкета. Із засудженим було проведено профілактичну бесіду про недопущення скоєння ним в подальшому нового злочину, порушень громадського порядку, в якій він розписався. Згідно відповіді на запит до Ужгородського РВ УМВС України № 13 від 12.01.2015 р. ОСОБА_5 в січні 2015 року притягувався до адміністративної відповідальності два рази, а саме: 14.01.2015 р. за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП; 20.01.2015 р. за ст. 180 КУпАП. Засуджений ОСОБА_6 з`явився до КВІ Ужгородського району для надання пояснень 20.04.2015 р. Того ж дня йому винесено застереження у виді письмового попередження, в якому він підписався. Також із засудженим проведена профілактична бесіда, під час якої особлива увага зверталась на недопущення вчинення нового злочину та порушень громадського порядку. Однак, незважаючи на попередження щодо недопустимості скоєння нових адміністративних правопорушень, згідно відповіді на запит до Ужгородського РВ УМВС України № 1904 від 30.06.2015 р. ОСОБА_5 у квітні 2015 року знову притягувався до адміністративної відповідальності, а саме чотири рази: 19.04.2015 р. за ст. 175-1 ч. 1 КУпАП; 24.04.2015 р. за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП; 24.04.2015 р. за ст. 173-2 ч. 2 КУпАП; 24.04.2015 р. за ст. 178 ч. 1 КУпАП. З метою надання пояснень щодо притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності йому було надіслано виклик до кримінально-виконавчої інспекції на 07.07.2015 р., на який останній не з`явився. Повторно виклик був надісланий 08.07.2015 р. на 15.07.2015 р. Засуджений з`явився до кримінально-виконавчої інспекції тільки 24.07.2015 р. та надав пояснення про причини притягнення його до адміністративної відповідальності, після чого йому було винесено застереження у виді письмового попередження та проведено профілактичну бесіду.
Під час розгляду подання засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення даного подання, пояснивши, що дійсно ним були вчиненні вказані у подані адміністративні порушення, за які на нього накладено адміністративні стягнення.

Розглянувши матеріали подання, заслухавши пояснення засудженого та думку прокурора, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21.02.2014 р. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання два роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Відповідно до вимог ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 166 КПК України, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекції застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, за що в кримінально-виконавчій інспекції йому винесені застереження у виді письмового попередження.

В матеріалах особової справи засудженого відсутні докази, що останній з часу винесення відносно нього вироку Ужгородського міськрайонного суду від 21.02.2014 р. притягувався до кримінальної відповідальності, що в свою чергу спростовує доводи інспектора КВІ про свідоме небажання засудженого стати на шлях виправлення та неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, оскільки в період іспитового строку засуджений нових злочинів не вчиняв, його поведінка в судовому засіданні свідчить про те, що він не є особою, виправлення якої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а наведені в поданні обставини суд не розцінює як небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 78 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
В поданні інспектора Ужгородського РП Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням і направлення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21.02.2014 р. відмовити.

Матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 після набрання ухвалою законної сили повернути до КВІ Ужгородського району відділу ДПтС України в Закарпатській області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча ОСОБА_1