У Х В А Л А
10.08.15 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю:
захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-
До Рівненського міського суду з клопотанням про скасування арешту накладеного на майно звернувся захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 .
Клопотання про скасування арешту з майна обґрунтовано тим, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба та що арешт на вказане майно накладено необґрунтовано, оскільки: в матеріалах справи відсутні докази співрозмірності заявленого до ОСОБА_3 цивільного позову з вартістю наявного в нього майна; навіть орієнтовна вартість майна на яке накладено арешт є в декілька разів більша, ніж сума заявленого позову в розмірі 2 953 089, 62 грн.; відсутня оцінка майна на яке накладено арешт; відсутні дані, на підставі яких було накладено арешт на рахунки, оскільки крім самих рахунків, про які йде мова в ухвалі суду, ніде не вказано, яка ж сума грошових коштів на них знаходиться. В клопотанням про скасування арешту, зазначає що арешт рахунків ОСОБА_3 , фактично унеможливив йому можливість повноцінно жити, оскільки він не може здійснювати розрахунки по вказаним рахунками згідно його побутових потреб.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та додатково пояснив, що з моменту оголошення ОСОБА_3 підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ст.219 КК України, а саме з 20 січня 2015 року пройшло більше ніж півроку, злочин, передбачений вказаною статтею КК України є злочином невеликої тяжкості, що встановлює для органу досудового слідства двохмісячний строк його розслідування. Застосуванні арешту майна минула потреба. Вказав також що в матеріалах кримінального провадженні відсутні докази можливих спроб ОСОБА_3 відчужити своє майно чи приховати його, що додатково вказує на відсутність мотивів для його арешту. Обґрунтував клопотання про зняття арешту з майна і тим, що арештом всього майна порушуються права та інтереси ОСОБА_3 що регламентуються вимогами Конституції України та Цивільного кодексу України про власність. Таким чином захисник ОСОБА_3 вважає, що арешт на майно його підзахисного накладено необґрунтовано та що потреба у такому арешті минула.
Заслухавши пояснення захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , слідчого, думку прокурора, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення.
У відповідності до ч. 1ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
У відповідності до ч.3 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до пункту 6 Узагальнень судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.
Враховуючи зазначену мету арешту майна, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або ж, якщо метою арешту майна є забезпечення конфіскації, то вартість арештованого майна має узгоджуватись із санкцією статті, яка передбачає покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа.
Співрозмірність обмеження права власності на майно повинна відповідати розміру цивільного позову, однак в порушення цього фундаментального принципу, було арештовано майно на суму, яка навіть з врахуванням орієнтовних підрахунків в рази більша суми заявленого цивільного позову, що є неприпустимо. При розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно, питання щодо визначення вартості на яке накладено арешт не вирішувалося.
З поданих сторонами даного провадження орієнтовних даних про вартість майна ОСОБА_3 вбачається, що для забезпечення цивільного позову по кримінальному провадженню достатнім є обмеження права власності на частину його майна в межах суми 2 953 089, 62 грн., а саме суд вважає достатнім залишити арешт на наступне майно:
приміщення шостого поверху гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер майна 6689058 вартістю орієнтовно 2 300 000 грн.;
квартири АДРЕСА_4 реєстраційний номер майна 37136364 вартістю орієнтовно 690 000 грн., а всього на суму 2 990 000 грн.
З решти майна арешт підлягає скасуванню, оскільки він не відповідає принципу співрозмірності з сумою заявленого цивільного позову та є необґрунтовано накладеним. Накладенням арешту на майно ОСОБА_3 понад суми заявленого прокуратурою Рівненської області цивільного позову порушується його право власності на це майно. Крім того, слідчим та прокурором не наведено жодної підстави яка підтверджувала потребу в застосуванні арешту до всього майна ОСОБА_3 .. З моменту вручення підозри для останнього, розмір цивільного позову заявленого прокуратурою Рівненської області не збільшувався.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, а також того, що накладення арешту на майно ОСОБА_3 є необґрунтованим в силу порушення принципу співрозмірності, потреба для застосування арешту на все майно у даному кримінальному провадженні відсутня, суд приходить до висновку що клопотання підлягає до часткового задоволення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -
Клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту на майно задоволити частково.
В задоволенні решти клопотання про зняття арешту накладеного на майно відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Рівненського міського суду ОСОБА_1