АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 621/3340/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11КП/790/2185/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
УХВАЛА
Іменем України
14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

потерпілої - ОСОБА_10 ,

представника потерпілої - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_10 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 29 вересня 2015 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

встановила:
Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29 вересня 2015 року,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Геніївка Золочівського

району Харківської області, громадянку

України, з вищою освітою, розлучену, працюючу

виробником молочної продукції ТОВ «С-Транс»,

проживаючу за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше не судиму,

визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень.

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с.Шелудьківка

Зміївського району Харківської області,

громадянку України, з середньо-спеціальною

освітою, одружену, не працюючу, проживаючу

за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше не судиму,

визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Як встановив суд, 18 вересня 2014 року близько 18 години ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , прибули до домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 .

На ґрунті неприязних стосунків, в ході сварки, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 ухопившись лівою рукою за волосся потерпілої, нанесла не менше одного удару в область обличчя ОСОБА_10 , після чого, хапаючись разом з ОСОБА_8 за передпліччя правої та лівої руки потерпілої, повалили її на коліна та нанесли не менше десяти ударів руками та ногами в область голови та тулуба. В результаті навмисних протиправних дій, спричинили ОСОБА_10 , згідно висновку судової медичної експертизи №182-3м/14 від 27 жовтня 2014 року, тілесні ушкодження у виді ділянки травматичного набряку м`яких тканин в праві тім`яній області з ділянкою облисіння в цій зоні, гематому в правій тім`яній області, по одному синцю в проекції нижньої щелепи ліворуч і в області підборіддя, ділянку травматичного набряку м`яких тканин в проекції лівої вушної раковини, множинні синці на передній і задній поверхні правого і лівого плеча, синці на передній поверхні правого і лівого стегна, забиту рану на слизовій оболонці нижньої губи, травматичний артрит лівого скронево-нижнього-щелепного суглоба, гостру закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, дисциркуляторну посттравматичну енцефалопатію з лікворно-венозною гіпертензією, вестибулярним, цефалогічним і астенічним синдромами. По ступеню тяжкості вищезгадані синці, ділянка травматичного набряку м`яких тканин на різних ділянках тіла, ділянка облисіння на фоні травматичного набряку на голові, гематома в цій зоні, як в сукупності так і кожне окремо відноситься до легких тілесних ушкоджень. По ступеню тяжкості забита рана на слизовій оболонці нижньої губи, травматичний артрит лівого скроневогонижньо-щелепного суглоба, гостра закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, дискуляторна посттравматична енецефалопатія з лікворно-венозною гіпертензійною, вестибулярним, цефалічним і астенічним синдромами, як в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 не оспорюючи фактичних обставин справи та правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з м`якістю призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченим більш суворе покарання передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України, а саме покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. В обґрунтування своїх вимог потерпіла посилається на те, що суд першої інстанції призначаючи обвинуваченим покарання визнав обставину, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, тоді як в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження цього та не врахував обтяжуючу покарання обставину, а саме вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

На апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисником ОСОБА_9 були подані заперечення, в яких вони просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, а скаргу потерпілої без задоволення, обґрунтовуючи це тим, що в ході як досудового так і судового слідства обвинувачені давали послідовні свідчення, що безумно є активним сприянням розкриттю злочину. Крім того, в запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачені та захисник зазначили, що обставиною, яка обтяжує покарання згідно п.2 ч.1 ст.67 КК України, визнається вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, а оскільки попередньої змови між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено не було, тому обтяжуюча покарання обставина також відсутня.

Заслухавши доповідь судді, потерпілу ОСОБА_10 та її представника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та їх захисника ОСОБА_9 , що заперечували проти задоволення скарги потерпілої та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Оскільки висновки суду про фактичні обставини справи, винність обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації їх дій ніким із учасників кримінального провадження не оскаржуються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів потерпілої про м`якість призначеного обвинуваченим покарання, то, на думку колегії суддів, вони є безпідставними, оскільки призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, вчиненому та особам обвинувачених.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Так, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 було враховано, що остання раніше не судима, працює на посаді виробника молочної продукції ТОВ «С-Транс», за місцем роботи характеризується позитивно, розлучена, має на утриманні малолітню донь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійне місце проживання, за яким скарг від населення та сусідів на її ім`я не надходило, будь-якими компрометуючими матеріалами Геніївська сільська рада не володіє, на наркологічному та психоневрологічномуу обліках не перебуває.

Що стосується обвинуваченої ОСОБА_8 , то судом першої інстанції враховано, що вона раніше не судима, не працює, має постійне місце проживання, за яким скарг від населення та сусідів на її ім`я не надходило, будь-якими компрометуючими матеріалами Геніївська сільська рада не володіє, на наркологічному та психоневрологічномуу обліках не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачені під час слідства давали послідовні свідчення, що безумовно є активним сприянням розкриттю злочину, а тому посилання потерпілої ОСОБА_10 на відсутність пом`якшуючих покарання обставин є безпідставними.

Згідно п.2 ч.1 ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання, визнається вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою (частина друга або третя статті 28).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду прокурором було змінено обвинувачення з ч.2 ст.296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб на ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Після зміни прокурором обвинувачення у суді, потерпілій було роз`яснено право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, передбачене ст.338 КПК України, однак потерпілою ОСОБА_10 було підтримано змінене прокурором обвинувачення, а тому посилання останньої на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченим не було враховано обтяжуючі покарання обставини, а саме вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою є також безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції в достатній мірі обґрунтував призначене обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у виді максимального штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст.125 КК України, яке є необхідним і достатнім для попередження нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 29 вересня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: