Кримінальне провадження № 1-кп/489/317/15 р.
В И Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
23.11. 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Одеської області, м. Кодима, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 311 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 в невстановлений в ході розслідування день та час, незаконно придбали у невідомої особи особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, в невстановленій в ході розслідування кількості, але не менше ніж 0,151 г., в перерахунку на суху речовину, який стали незаконно зберігати за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , з метою його подальшого збуту.

27.02.2015, приблизно о 10:20 годині, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір на збут наркотичних засобів, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно збули шляхом продажу ОСОБА_7 , особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований массою 0,069 г. в перерахунку на суху речовину, за грошову винагороду в розмірі 210 гривень, особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований массою 0,082 г., в перерахунку на суху речовину, що залишився, продовжували незаконно зберігати за місцем свого проживання з метою його подальшого збуту.

27.02.2015 року, приблизно о 11:15 годині, в ході проведення санкціонованого обшуку, за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований массою 0,082 г., який вони незаконно зберігали за місцем свого мешкання, з метою його подальшого збуту.

Її дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України.

Також, 27.02.2015 року, ОСОБА_4 приблизно о 10:20, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 на прохання ОСОБА_7 наддала йому кімнату своєї квартири АДРЕСА_3 для вживання особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого. При цьому, ОСОБА_4 самостійно зробила ОСОБА_7 ін`єкцію наркотичного засобу.

Її дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 317 КК України.

Крім того, в невстановлений в ході розслідування день та час, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 незаконно придбали у невідомої особи, прекурсор ангідрид оцтової кислоти, в невстановленій в ході розслідування кількості, але не менше ніж 0,834 г., який стали незаконно зберігати за місцем свого проживання, з метою використання в подальшому для виготовлення наркотичних засобів.

27.02.2015, приблизно о 11:15 годині, в ході проведення санкціонованого обшуку, за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено прекурсор ангідрид оцтової кислоти массою 0,834 г., який ОСОБА_4 та ОСОБА_6 незаконно зберігали за місцем свого мешкання, з метою використання в подальшому для виготовлення наркотичних засобів.

Її дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 311 КК України.

Суд визнає винною ОСОБА_4 в вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 311 КК України, тобто в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб; в наданні приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, вчинене групою осіб та у незаконному придбанні, зберіганні прекурсорів з метою виготовлення наркотичних засобів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачена ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості від 23.11.2015 р., з урахуванням того, що ОСОБА_4 вину визнала в повному обсязі, розкаюється у скоєнні інкримінованих нею правопорушень, позитивно характеризується за місцем проживання, не судима, страждає на ряд захворювань, при визначення покарання сторонами прийнято рішення про застосування ст. 69 КК України, а саме призначення покарання за ч.2 ст. 307 КК України у розмірі нижче найменшої міри передбаченої санкцією вказаної статті, та не застосовування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна при визначенні покарання за ч.2 ст. 307 та ч.2 ст. 317 КК України.
Приймаючи до уваги викладене сторонами угоди прийнято рішення про визначення ОСОБА_4 покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, з урахуванням вимог ст. 69 КК Україні, у вигляді 5 років позбавлення волі.
Покарання за скоєння кримінального правопорушення
передбаченого ч.2 ст. 317 КК України , з урахуванням вимог ст. 69 КК Україні, призначити у вигляді 4 років позбавлення волі.
Покарання за скоєння кримінального правопорушення
передбаченого ч. 2 ст.311 КК України призначити у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Суд переконавшись, що умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та Закону, оскільки ст.469 КПК України допускає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів та злочину середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, якими є злочини, передбачені ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 311 КК України, за якими кримінальне правопорушення вірно кваліфіковано, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним та є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченою.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, особі обвинуваченої, з урахуванням поведінки обвинуваченої щодо визнання вини.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 на підставі якої ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 311 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання.

Процесуальні витрати відповідно до ст.. 124 КПК України покласти на обвинувачену.

Керуючись ст.374, 375, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості між прокурором прокуратури Ленінського району м. Миколаєва ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 від 23.11.2015 р. - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 311 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 307 КК України з застосуванням ст.. 69 КК України 5(п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна яке належить її на праві особистої власності;
- за ч. 2 ст. 317 КК України з застосуванням ст.. 69 КК України 4(чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна яке належить її на праві особистої власності;
- за ч. 2 ст. 311 КК України у вигляді 3(трьох) років позбавлення.
На підставі ст.. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна яке належить їй на праві особистої власності.
Строк відбуття покарання обчислювати з 27.02.2015р.

Речовий доказ: опій ацетильований, що зберігається у кімнаті речових доказів РВ Ленінського ММУ УМВС України у Миколаївській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 1813,84 грн. на користь держави КБК 24060300, ГУДКСУ у Миколаївській області, МФО 826013, р/р 0005.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1