н/п 1-кс/640/7742/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
адвоката - ОСОБА_4 ,
користувача майном - ОСОБА_5 ,
Слідчий ВР ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області капітан міліції ОСОБА_3 27.10.2015 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_6 , у якому просив накласти арешт на майно ОСОБА_7 , а саме автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування та просив зберігання автомобіля «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 доручити працівникам спеціального майданчика ГУМВС України в Харківській області.
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 26.10.2015 приблизно о 01.00 год., в районі будинку АДРЕСА_1 , невстановленим автомобілем під керуванням невстановленого водія був скоєний наїзд на пішохода ОСОБА_8 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 загинув на місці пригоди. 26.10.2015 в ході проведення оперативних заходів був встановлений та затриманий автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , на якому містяться сліди від дорожньо-транспортної пригоди, а саме волосся.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 30.06.2006, автомобіль Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження.
26.10.2015 під час огляду місця події автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 був вилучений слідчим та він відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Слідчий вказав, що враховуючи ст.98 КПК України, автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з метою забезпечення зберігання слідової інформації, яка міститься на автомобілі і яка може бути втрачена.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти накладення арешту на автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , посилаючись на те, що підозра у кримінальному провадженні жодній особі не пред`явлена; вважала, що відсутні підстави для накладення арешту з метою проведення експертиз та, на її думку, знаходження автомобіля на штраф майданчику призведе до того, що власник автомобіля понесе додаткові витрати за його зберігання, а тому просила автомобіль передати на зберігання користувачу автомобілем ОСОБА_5 .
Користувач автомобілем ОСОБА_5 заперечував проти накладення арешту на автомобіль, посилаючись на відсутність наміру його використовувати до проведення експертиз.
Власник автомобіля ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, згідно пояснень слідчого він на теперішній час проживає в РФ.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі ОСОБА_7 .
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Повідомлення про підозру, відповідно до ст. 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення. Тому відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення цивільного позову та для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України.
Частиною 1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
У відповідності до ч.4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Згідно наданих матеріалів, на теперішній час стороною обвинувачення доведено та підтверджено документально в межах даного кримінального провадження, що власником вилученого автомобіля «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_7 .
Також судом достовірно встановлено та не заперечувалося ОСОБА_9 , що станом на 26.10.2015 він користувався вищевказаним автомобілем.
Враховуючи те, що автомобіль «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , був вилучений відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 26.10.2015 р., відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст.167 КПК України, крім того, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, отже суд вважає, що необхідно накласти арешт на зазначене вище майно.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобіля «Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_7 , відчуження, продаж та керування зазначеного автомобіля до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.107,170-173,309, 372 КПК України,
Накласти арешт на вилучений відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 26.10.2015р. автомобіль Деу Ланос» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити спеціальний майданчик ГУМВС України в Харківській області, відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.01.2012.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1