Справа № 367/7730/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001516 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, раніше судимого: 21.06.2007 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 187 ч. 1, 357 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі, 24.12.2010р. вироком Дніпровського райсуду м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з прокуратури м. Ірпеня Київської області надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06.11.2015р. вищевказані матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 призначені до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні, прокурор висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання обвинуваченого, потерпілої та свідків. Крім того прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою, оскільки згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні просила суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду, прийняти її позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди, а також продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки вважала, що перебуваючи на свободі він буде чинити на неї тиск.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні, вважав, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та просив суд про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, крім того й викладене в ньому обвинувачення є неконкретним, так в ньому не зазначено, які тілесні ушкодження спричинив обвинувачений потерпілій та ступень їх тяжкості, не визначена сума вкраденого обвинуваченим майна та розмір шкоди спричиненої потерпілій не зазначена що на може потягти за собою порушення права обвинуваченого на захист. Щодо продовження строку тримання під вартою захисник заперечував, просив обрати стосовно його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтримав свого захисника, просив повернути обвинувальний акт прокурору та замінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України з наступних підстав.

Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз,ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред,явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейский суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред,явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

Як вбачається з обвинувального акту затвердженого 30.10.2015р. прокурором прокуратури м. Ірпеня виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в даному обвинувальному акті відсутній, в наявності лише правова кваліфікація та формулювання обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України.
Крім того, як вбачається із обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він 06.07.2015р. приблизно о 01.00 (точний час досудовим слідством не встановлений) перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_4 на грунті неприязних відносин з останньою, внаслідок раптово виниклого корисливого умислу, вчинив напад на неї застосувавши насильство, небезпечне для життя та здоров,я, а саме наніс ОСОБА_4 один удар правою рукою в область перенісся, після чого остання втратила свідомість. Далі ОСОБА_6 двома руками душив ОСОБА_4 , наніс декілька (не менш двох) ударів руками в область голови, один удар предметом, схожим на ніж, в область шиї з правої сторони, спричинивши колото-різану рану шиї. Продовжуючи злочинні наміри, ОСОБА_6 заволодів речами ОСОБА_4 , які знаходилися всередині квартири, а саме мотором марки «Самсунг», золотим ланцюжком, довжиною приблизно 50см., з хрестиком, мобільним телефоном марки «Самсунг С200», мобільним телефоном марки «Нокіа С200», ноутбуком марки «НР», грошовими коштами у розмірі 1000 ЄВРО, 16 000 тисяч гривень, та ювелірними виробами, спричинивши збитки потерпілій на загальну суму не менше 55 000 гривень.
Згідно обвинувального акту від 30.10.2015р. у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , затвердженого прокурором прокуратури м. Ірпеня Київської області ОСОБА_3 дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, а саме як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров,я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніш вчинила розбій.
Таким чином, суд вважає, що сформулюване в обвинувальному акті обвинувачення є не конкретним, а саме в ньому не зазначено мета з якою напав обвинувачений на потерпілу, конкретні обставини за якими це сталося, які саме тілесні ушкодження були спричинені потерпілій обвинуваченим та ступень їх тяжкості, не вказаний предмет, яким обвинувачений наніс потерпілій удар в область шиї, а також конкретний обсяг та вартість викраденого обвинуваченим майна, який є предметом злочину.

Такі недоліки як відсутність в обвинувальному акті викладу фактичних обставин кримінального злочину, які прокурор вважає встановленими, та неконкретність сформульованого обвинувачення, свідчать про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, та не можуть бути усунуті у іншому порядку, аніж шляхом повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, в порушення вказаних вимог закону, до обвинувального акту, додано не належним чином оформлений реєстр матеріалів досудового розслідування, оскільки він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, у відповідності до якої, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

У даному реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування, а також не додана розписка захисника про отримання обвинувального акту.

Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України, впродовж розумного строку, який суд визначає у 10 днів з моменту набуття даною ухвалою чинності.

Разом із тим відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Як вбачається із клопотання прокурора, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , був продовжений ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 01.10.2015р. до 29.11.2015р..

Суд заслухавши доводи прокурора, захисника, потерпілої, обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності до вимог п. 4 ст. 184 КПК України та з врахуванням наявності ризиків передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду справи судом не відпали. Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 , раніше неодноразово судимий, звинувачується у скоєнні тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк до 7 років, є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілу і свідків, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, також може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вище викладене та аналізуючи зібрані в сукупності докази, можливо прийти до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Таким чином суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою в СІЗО м. Києва і Київської області Державної пенітенціарної служби України.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою становить 60 (шістдесят) днів.

Початок строку дії ухвали суду про тримання під вартою, обчислювати з 19.11.2015 по 17.01.2016р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, повернути прокурору прокуратури м. Ірпеня Київської області, який направив його до суду, для усунення недоліків та приведення обвинувального акту та доданих до нього документів у відповідність до Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків, а саме 10 днів з моменту набуття даною ухвалою чинності.

Повернути потерпілій ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди, роз,яснив їй право повторно звернутись із даним позовом у підготовчому судовому засіданні.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у СІЗО м. Києва і Київської області Державної пенітенціарної служби України відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укримінальному провадженні у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, України - продовжити на 60 днів,
Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу становить з 19 листопада 2015 року по 17 січня 2016 року.(включно).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим впродовж семи днів з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1