Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4724/15-к
Провадження №: 1-кп/332/404/15
Вирок
Іменем України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . уродженця смт. Михайлівка, Михайлівського району. Запорізької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який має повну загальну середню освіту, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.. 89 КК України
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України,
21.09.2015 приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_5 маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, зайшов до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою м, Запоріжжя, вул. Алмазна, 47, у якому здійснює підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , де ввів в оману раніше знайомого бармена зазначеного кафе ОСОБА_6 , що він досі є представником торгівельного будинку «Січ», хоча таким вже не був, та привіз дві кеги з пивом зазначеної марки, а в замін попросив передати 2 пусті кеги з під пива, при цьому достовірно знаючи, що він їх не поверне. Після цього ОСОБА_6 , яку було введено в оману, добровільно передала 2 пусті металеві кеги об`ємом 50 літрів, вартістю 1500 гривень за одиницю, а всього на загальну суму 3000 гривень. В подальшому, заволодівши кегами шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , виніс їх з кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та розпорядився ними шляхом продажу. Таким чином ОСОБА_5 , заволодівши шляхом зловживання довірою майном фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 3000 грн.
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 190 ч.1 КК України, заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство)
На підставі ч. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про примирення від 29.10.2015 року, укладена між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .
Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні .
Згідно угоди, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ст.. 190 ч.1 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 510 грн.
ОСОБА_4 із запропонованим видом та мірою покарання згодна.
В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному. В угоді зазначена дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.
Прокурор та потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні вважають, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просять цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений просив вказану угоду з потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, крім того вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання.
Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання.
На підставі пояснень обвинуваченого та потерпілої суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи викладене, те, що умови угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) , а тому його дії кваліфікує за ст.190 ч.1 КК України , за якою належить призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.
Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 122, 124, 314, 315, 373, 374, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України та на підставі ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України .
Затвердити угоду про примирення від 29.10.2015 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .
На підставі угоди про примирення призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 510 грн.
Речові докази 1 кега із металу для пива обємом 50 літрів, яка знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 , передати ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1