Справа № 11а-325/2010 Головуючий у І інстанції: Микитчин І.М.
Категорія ст.ст.121 ч.2, 296 ч.2 КК України Доповідач: Макойда З.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Пайонкевича Т.Т.

суддів - Макойди З.М., Галапаца І.І.

з участю прокурора - Шахрайчук Н.С.

адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляцією державного обвинувача Іванкова О.В. на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 лютого 2010 року , -

встановила :

Цією постановою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направлено для проведення додаткового розслідування.

Змінено підсудним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд, які звільнені із залу судового засідання.

Органом досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що 18.08.2008 року біля 02.00 год. у м. Жидачів по вул. Грушевського 35, в групі осіб із ОСОБА_3 будучи на території охоронюваного ТзОВ ТВК « Львів-Холод » під надуманим мотивом, із хуліганських спонукань вирішили спричинити тілесні ушкодження охоронцю ОСОБА_4. Реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 зайшли в підсобне приміщення, де знаходився ОСОБА_4 і безпричинно нанесли ногами декілька ударів по ногах ОСОБА_4, після чого спонукали його вийти із підсобного приміщення. На території ТзОВ ТВК « Львів-Холод » в присутності ОСОБА_3 ОСОБА_2 наніс ОСОБА_4 удар рукою в живіт, після того як останній зігнувся ОСОБА_2 наніс два удари долонею по голові, від яких потерпілий впав. За даних обставин, коли ОСОБА_4 лежав, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наносили чергово вказаній особі чисельні удари в задню частину голови, по спині.

Під час вчинення хуліганських дій, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на неодноразові прохання ОСОБА_5 припинити хуліганські дії не реагували, а ОСОБА_3 шляхом погрози фізичною розправою перешкодив спробі ОСОБА_5 повідомити будь-кого для припинення хуліганських дій та вказані особи продовжували грубо порушувати громадський порядок та наносити удари ОСОБА_4, чим спричинили останньому тілесні ушкодження від яких в Стрийській ЦРЛ 21.08.2008 року він помер.

Таким чином, на думку досудового слідства, своїми умисними діями ОСОБА_2 в групі осіб, вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тобто скоїв злочин передбачений ст. 296 ч.2 КК України та умисно наніс тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто скоїв злочин передбачений ст. 121 ч.2 КК України.

На постанову суду державний обвинувач Іванков О.В. подав апеляцію, в якій зазначає, що дана постанова безпідставна та підлягає скасуванню.

Просить постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 лютого 2010 року про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ст.ст. 121 ч.2, 296 ч.2 КК України для проведення додаткового розслідування скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд, в іншому складі суду.

На апеляцію прокурора Іванкова О.В., адвокат ОСОБА_1 в інтересах підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подав заперечення, в якому просить апеляцію державного обвинувача прокурора у справі ОСОБА_6 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 лютого 2010 року про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ст.ст. 121 ч.2, 296 ч.2 КК України направлено на додаткового розслідування залишити без задоволення.

Після доповіді суддею апеляційного суду по суті постанови, повідомлення ким та в якому обсязі вона оскаржується, заслухавши міркування прокурора про скасування постанови з наведених в апеляції підстав, заперечення адвоката ОСОБА_1 в інтересах підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора, який приймав участь у справі, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В ході досудового слідства не було встановлено, що підсудній ОСОБА_2, який обвинувачується за ст. ст. 121 ч.2, 296 ч.2 КК України, вчинив дані злочини.

Порушуючи кримінальну справу відносно ОСОБА_2 слідчий не мав достатньо доказів, які б свідчили про те, що тілесні пошкодження ОСОБА_4 спричинив саме ОСОБА_2 У розпорядженні слідчого була тільки довідка з лікарні про те, що 18.08.08р. до них поступив з закритою черепно-мозковою травмою громадянин ОСОБА_4 та пояснення неповнолітньої зацікавленої особи ОСОБА_5

Обєктивність показів ОСОБА_5 на стадії досудового слідства повинні були бути всесторонньо перевірені, поскільки ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного спяніння, 08.08.08р. під час чергування на охоронюваній ним стоянці, яка належить підприємству « Львівхолод » в м. Жидачів, і де ОСОБА_4 працював охоронником, самовільно незаконно заволодів автомобілем ОСОБА_2 і разом з ОСОБА_5 катався по місті Жидачеві, тобто вони вчинили злочин передбачений ст. 289 КК України.

ОСОБА_5 неодноразово зверталась з заявами в прокуратуру Жидачівського району, прокуратуру Львівської області, ГУ МВС України у Львівській області про те, що слідчий та інші працівники Жидачівського РВ під час проведення з нею слідчих дій, її примушують давати неправдиві покази, що ОСОБА_2 причинив тілесні ушкодження ОСОБА_4, при цьому висловлюють в її адресу різні погрози морального і психологічного характеру однак це до уваги не було взято. Дані заяви і результати їх перевірки не були долучені до кримінальної справи, однак захисником ОСОБА_1 було заявлено клопотання прокурору Жидачівського району про ознайомлення з результатами розгляду цих заяв і долучення кримінальної справи, не було задоволено.

В ході судового слідства свої покази, які давала ОСОБА_5 на досудовому слідстві повністю заперечила. Факти причинення тілесних пошкоджень ОСОБА_4, обвинуваченим ОСОБА_2 не підтвердила, а заявила, що неправдиві покази відносно побиття ОСОБА_4 ОСОБА_2 її змішували давати працівники Жидачівського РВ шляхом погроз притягнення її до кримінальної відповідальності за незаконне заволодіння транспортним засобом, який належить ОСОБА_2, також притягнення її до кримінальної відповідальності за причинення тілесних пошкоджень ОСОБА_4, оскільки таку заяву написав адвокат підсудного ОСОБА_2 демонструючи цю заяву ОСОБА_5 і інше.

На черговому допиті ОСОБА_5 було заявлено, що вона оговорила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в тому, що вони побили ОСОБА_4, але такого не було. Крім цього, в судовому засіданні ОСОБА_5 показала те, що під час досудового слідства вона слідчому заявила, що коли вони разом з ОСОБА_4 зранку їхали автобусом на роботу в м. Жидачів, то ОСОБА_4 сказав, що вчора, тобто 16.08.08р. ввечері з хлопцями в м. Стрию погуляв, випив спиртного, між ними виникла бійка. Конкретно про конфлікт нічого не говорив.

Версія про можливість отримання ОСОБА_4 закритої черепно-мозкової травми при падінні з висоти власного росту взагалі досудовим слідством не перевірялась, так як і не проводилась перевірка можливості отримання тілесних ушкоджень при конфлікті, який проходив ввечері 16.08.08р. в м. Стрию і в якому брав участь ОСОБА_4, як він сам стверджував. Хоча для їх перевірки була необхідність. Це ще раз підтверджує той факт, що органом досудового слідства, розслідування проводилось односторонньо, не в повному обсязі, з обвинувальним ухилом в адресу ОСОБА_2

Також, при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4, яку проводив судмедексперт Стрийського відділення СМЕ ОСОБА_7, № 221 від 21.08.08р., у висновку категорично вказано, що черепно-мозкова травма у ОСОБА_4 утворилась в результаті падіння та удару до твердого взуття ноги людини, а також не могла виникнути за обставин на які вказує слідство, які відбувались 18.08.08р. о 02 год. ночі.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів про те, що ОСОБА_2 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_4 в ході як досудового так і судового слідства не було.

На руках ( кулаках ) та на ногах ОСОБА_2, при проведенні їх огляду судово-медичним експертом ОСОБА_7, при затриманні ОСОБА_2, слідів ( синців, подряпин, побоїв ) не виявлено. Також, не виявлено слідів крові на одязі та тілі затриманого ОСОБА_2 Інших речових доказів які б підтверджували вину ОСОБА_2 не здобуто.

По справі допущено порушення кримінально-процесуального законодавства, а саме :

постанова про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 від 19 серпня 2008 року, винесена з порушенням вимог ч.2 ст. 94 КПК України, яка вказує на те, що справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину. В даному випадку досудовим слідством не здобуто будь-яких даних, які б вказували на вчинення злочину ОСОБА_2, чим допущено порушення вимог ст. 94 ч.2 КПК України.

19 серпня 2008 року старшим слідчим Жидачівського РВ Краївським І.П. затримано ОСОБА_2 по підозрі у вчиненні злочину за ст. 121 ч.2 КК України. Відповідно до ч.2 ст. 107 КПК України, якщо підозрюваний був затриманий, його допит проводиться негайно, а при неможливості негайного допиту не пізніше двадцяти чотирьох годин після затримання. З матеріалів справи вбачається, що старшим слідчим Краївським І.П. допит затриманого ОСОБА_2 проводився через тридцять шість годин після затримання, хоча жодних перешкод для того, щоб допитати негайно після затримання підозрюваного у слідчого не було.

01 вересня 2008 року суддею Жидачівського районного суду Львівської області Цюмраком М.Д. винесено постанову про відкриття провадження по скарзі захисту на постанову про порушення кримінальної справи. У постанові зазначено про зупинення слідчих дій на час розгляду скарги захисту. З чого вбачається, що слідчий не вправі проводити будь-які слідчі дії до моменту розгляду скарги судом. Така скарга розглядалася судом лише 22 вересня 2008 року, це означає, що в проміжку часу між 01 вересня по 22 вересня 2008 року слідчий не вправі був проводити будь-які слідчі дії.

15 вересня 2008 року слідчий Краївський І.П. виніс постанову про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи. Потім слідчим складено подання до суду відповідно до ч.1 ст. 205 КПК України, яке погоджено з прокурором району.

17 вересня 2008 року постановою судді Жидачівського районного суду Львівської області Цюмраком М.Д. подання задоволено і обвинуваченого ОСОБА_2 поміщено у 5-те відділення Львівської обласної психіатричної лікарні. Таким чином, постанова старшого слідчого про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи та подання старшого слідчого, погоджене з прокурором району, складені під час зупинення слідчих дій, отже, вони є незаконними.

З постановою про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи захисник ОСОБА_1 та обвинувачений ОСОБА_2 були ознайомлені 30 вересня 2008 року а ОСОБА_2 в приміщенні Львівської обласної психіатричної лікарні з 25 вересня 2008 року проходив експертизу. Таким чином, слідчий Краївський І.П. грубо порушив права обвинуваченого при призначенні і проведенні експертизи.

27 серпня 2008 року скеровано клопотання слідчому про проведення відтворення обстановки події з ОСОБА_5 Однак слідчим завідомо незаконно було відмовлено у проведенні цієї слідчої дії.

27.08.2008 року подано клопотання про проведення комісійної судово-медичної експертизи, в якому відмовлено.

08 листопада повторно скеровано клопотання про проведення комісійної судово-медичної експертизи з постановкою питань експертам, яке задоволено частково. Призначено комісійну СМЕ, але запитання до експертів відхилено.

При проведенні допиту в якості свідка неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час допиту їй не виповнилось 15 років, вона допитувалась у відсутності батьків, педагогів і попереджалась про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, чим грубо порушено вимоги ст. 168 КПК України.

В ході судового слідства, будучи допитаним в якості свідка, старший слідчий Краївський І.П., допущені ним порушення норм КПК України, Конституції України пояснив тим, що клопотання, які були заявлені зі сторони захисту, не мали підстав для їх задоволення, так як при проведенні досудового слідства були досліджені всі обставини при яких був скоєний злочин та достатньо зібрано доказів відносно осіб, які його скоїли.

Судовим слідством встановлено, що під час досудового слідства були допущені істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключають можливість постановлення вироку.

Крім цього, судовим слідством встановлено таку однобічність та неповноту досудового слідства, які не можуть бути усунені в судовому засіданні.

Відповідно до п.п. 8,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 « Про практику застосування судами України законодавства що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування » така справа повинна бути повернута на додаткове розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 серпня 2008 року суддею Жидачівського районного суду Львівської області за підозрою у скоєнні злочину передбаченого ст. 121 ч.2 КК України був заарештований ОСОБА_2

Обираючи міру запобіжного заходу ОСОБА_2 взяття під варту, в своїй постанові суддя покликався на те, що останній підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, перебуваючи на волі може впливати на свідків, перешкоджати встановленню істини по справі та ухилятися від слідства та суду.

Підсудний ОСОБА_2 перебуває під вартою протягом півтора року ( 18 місяців ). В Стрийському міськрайонному суді Львівської області кримінальна справа слухається протягом 14 місяців, де досліджено представлені слідством докази, допитано всіх учасників процесу, розглянуто клопотання, оглянуто документи.

Однак, судове слідство не завершено, оскільки головуючий суддя по справі ОСОБА_8 переведений на роботу в інший суд. Внаслідок цього розпочато заново судове слідство, яке триватиме значний відрізок часу, що тягне за собою необґрунтоване тримання під вартою підсудного ОСОБА_2

Враховуючи те, що підсудній ОСОБА_9 має постійне місце проживання, на утриманні троє дітей, двоє з яких малолітні, 1997 та ІНФОРМАЦІЯ_2. Дружина, яка опікується дітьми, часто хворіє, лікування можливе тільки в стаціонарі, також довідку Ходорівської районної лікарні Львівської області від 26 січня 2010 року № 12, - діагноз : гостра запральна демілієзуюча полірадікулопатія Гієна-Барре за типом гострого поперекового крижового радікулоневриту з порушенням функцій ходьби. Хвора потребує стороннього догляду.

Те, що мати підсудного ОСОБА_3 лікується з приводу хронічного обструктивного захворювання легень. Дихальна недостатність 1-П ст., ішемічна хвороба серця. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба.

Суд вважає, що з врахуванням сімейного стану підсудних, стану здоровя їх родичів, того що вони мають постійне місце проживання, позитивно характеризуються, раніше не судимі, суд прийшов до висновку, що їм правильно змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

Відповідно до ст. 281 КПК України суд повертає кримінальну справу на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Суд правильно зазначив в постанові, які саме слідчі дії слід виконати під час проведення додаткового розслідування.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 382 КПК України колегія суддів -,

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора Іванкова О.В. залишити без задоволення.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 лютого 2010 року про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ст.ст. 121 ч.1, 296 ч.2 КК України Р.Р. залишити без змін.

Головуючий :

Судді :