АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, з використанням відеоконференцзв`язку з Замковою виправною колонією № 58, заяву засудженого ОСОБА_6 про визначення підсудності його клопотання про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року,

В С Т А Н О В И Л А :

До Апеляційного суду м. Києва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про вирішення в порядку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, питань про сумніви і протиріччя, які виникли під час виконання вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року в частині обчислення строку відбування покарання, призначеного за цим вироком.

При цьому ОСОБА_6 просить апеляційний суд визначити підсудність його клопотання відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» одному із районних судів міста Києва або прийняти вказане клопотання до розгляду безпосередньо Апеляційним судом м. Києва.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який просив визначити підсудність за його клопотанням, думку прокурора, який не заперечував проти визначення одному з районних судів міста Києва зазначеного клопотання, перевіривши матеріали за клопотанням засудженого, обговоривши питання щодо визначення уповноваженого суду на розгляд клопотання засудженого, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до наявних у суді матеріалів, вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року ОСОБА_6 засуджений за ст. ст. 19, 93 п.п. «ж, і»; 93 п. «ж, з, і», 142 ч. 3 КК України 1960 року; ст.ст. 307 ч. 2, 263 ч. 1 КК України 2001 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

У своєму клопотанні, поданому в порядку п.4 ч. 2 ст. 539 КПК України, ОСОБА_6 просить суд вирішити питання про зарахування в строк відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року, термін перебування його під вартою на стадії досудового слідства.

Згідно вимог ч. 5 ст. 539 КПК України, яка визначає порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, за наслідками розгляду клопотання суд має постановити ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Тобто вказана норма закону відображає собою конституційне право особи на апеляційне оскарження судового рішення, яке не може бути жодним чином порушено. Разом з тим, у разі ж вирішення вказаного у клопотанні засудженого питання судом апеляційної інстанції, зазначене конституційне право особи буде не дотримано.

Тому, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Апеляційний суд міста Києва зобов`язаний передати вказане клопотання на розгляд одному із районних судів м. Києва.

При цьому Апеляційний суд м. Києва бере до уваги зміст п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, яка визначає, що питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який ухвалив вирок.

В цьому контексті слід зазначити, що вирок від 26 січня 2004 року, про усунення сумнівів та протиріч в якому ставиться питання, постановлений Апеляційним судом Автономної Республіки Крим, як судом першої інстанції. А отже, в розумінні п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання пов`язане з виконанням цього вироку, також має бути вирішено судом першої інстанції.

Разом з тим, на даний час у зв`язку зі зміною процесуального законодавства України, відповідно до положень п. 20 ч.1 ст. 3 КПК України, апеляційні суди діють в Україні виключно як суди апеляційної інстанції.Тому, Апеляційний суд м. Києва не вправі приймати клопотання засудженого до свого розгляду, а повинен виконати вимоги ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Визначаючи районний суд міста Києва, на розгляд якого слід передати клопотання засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів виходить із тих обставин, що до провадження Шевченківського районного суду м. Києва вже направлено одне клопотання засудженого ОСОБА_6 про вирішення суперечностей, які виникли при виконанні вироку Залізничного районного суду м. Сімферополя від 22 лютого 2001 року, та зміст вказаного клопотання тісно пов`язаний з тим, яке є предметом даного апеляційного розгляду. Тому, на переконання колегії суддів, вказане клопотання доцільно спрямувати саме на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва.

Керуючись ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, ст.ст. 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Визначити підсудність та забезпечити розгляд клопотання ОСОБА_6 про вирішення питань про сумніви і суперечності в частині обчислення строку покарання під час виконання вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 січня 2004 року Шевченківським районним судом міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11п/796/312/2015 Категорія ст. 34 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1