Справа №11а-561/2010 р. Головуючий у І інстанції - Зеліско Р.Й.
Категорія - ч. 1 ст. 172, ч.2 ст. 172, Доповідач - ТенюхВ.П.
ч.1 ст.175 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого: ТенюхаВ.П.

суддів: Романюка М.Ф., Партики І..В.

з участю прокурора: Горин У.І.

адвоката: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляціями засудженої ОСОБА_2 та прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 4 лютого 2010 року,

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судима,

засуджена: - за ч.1 ст.172 КК України до штрафу в сумі 850 грн.

- за ч.2 ст.172 КК України до штрафу в сумі 1700 грн.

- за ч.1 ст.175 КК України до штрафу в сумі 5100 грн., з

застосуванням ст.69 КК України без позбавлення права обіймати певні чи

займатися певною діяльністю.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді штрафу в сумі 5100 грн. з застосуванням ст.69 КК України без позбавлення права обіймати певні чи займатися певною діяльністю.

Міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд, колегія судів,

встановила:

за вироком суду, ОСОБА_2 визнано винною в тому, що будучи приватним підприємцем і здійснюючи керівництво магазином в с. Сулимів, Жовківського району, який їй належав, в період з листопада 2007 року по квітень 2008 року прийняла на роботу без належного оформлення, а саме без укладення трудового договору та запису в трудовій книжці ОСОБА_3 на посаду продавця, якій у вищевказаний період повинна була виплачувати заробітну плату, із сум заробітної плати не сплачувала податків, інших обов'язкових відрахувань та на яких не поширювались гарантії -передбачені законодавством про працю. Аналогічні дії вчинила по відношенню до неповнолітнього працівника ОСОБА_4

Крім цього, ОСОБА_2, працюючи приватним підприємцем та будучи службовою особою, оскільки наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в тому числі повноваженнями щодо прийому працівників на роботу та виплати їм заробітної плати, здійснюючи керівництво магазином в с.Сулимів, Жовківського району та будучи розпорядником коштів, в період з листопада 2007 року по квітень 2008 року прийняла на роботу без належного оформлення, а саме без укладення трудового договору та запису в трудовій книжці працівника неповнолітню ОСОБА_4 на посаду продавця, якій у вищезгаданий період повинна була виплачувати заробітну плату, однак, умисно не виплатила працівнику ОСОБА_4 7000 грн. заробітної плати більш ніж за один місяць за наявності законних підстав до їх виплати, оскільки ОСОБА_4 виконувала у вказаний період обов'язки продавця в магазині с. Сулимів.

В своїй апеляції засуджена покликається на те, що вирок суду є незаконним та необгрунтованим. Суд не вказав в чому саме в її діях полягає "грубе порушення законодавства про працю". Потерпіла ОСОБА_4 змінила свої покази в судовому засіданні, повністю спростувавши покази дані нею на попередньому слідстві. Крім цього, посилається на те, що ні слідством ні судом не здобуто жодних документальних чи фактичних даних щодо невиплати заробітної плати, її розміру та суми заборгованості. Просить скасувати вирок місцевого суду та постановити новий вирок, яким її виправдати.

В своїй апеляції прокурор покликається на те, що вирок суду є незаконним, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, неправильно застосовано кримінальний закон. Просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той самий суд в іншому складі.

Вислухавши доповідача, думку прокурора про скасування вироку і направлення справи на новий судовий розгляд, засуджену та її адвоката які підтримали свою апеляцію, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляцій, колегія вважає, що апеляцію прокурора слід задоволити, апеляцію засудженої задоволити частково.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що вона є приватним підприємцем і здійснює керівництво магазином в с. Сулимів, Жовківського району. У період з 2007- 2008 р.не приймала на роботу працівників, в тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на посади продавців чи інші посади і таким чином у вищеназваний період не

виплачувала і не повинна було виплачувати заробітну плату. Вказала, що неповнолітня

ОСОБА_4 час-від-часу допомагала їй у роботі в магазині, однак, не перебувала з нею у

трудових відносинах.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.367 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень є невідповідність висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст. 369 КПК України - вирок чи постанова вважаються такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, коли при наявності, суперечливих доказів , які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, коли висновки суду у вироку містять істотні суперечності.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

На досудовому слідстві ОСОБА_3 потерпілою не визнано, вона допитана в якості свідка. Під час допиту вказала, що не працювала продавцем у ПП ОСОБА_2 і такого бажання не мала.

Місцевим судом використано як доказ вини ОСОБА_2 у вчинених злочинах покази потерпілої ОСОБА_4, дані нею на попередньому слідстві.

Однак суд не зазначив у вироку чому саме відкинув пояснення ОСОБА_4 в судовому засіданні, де вона заперечила наявність між ними трудових відносин та вказала, що не визнає себе потерпілою і ніколи не мала бажання працювати у вищезгаданому магазині.

Поряд з тим, визнаючи винною ОСОБА_2 в невиплаті зарплати ОСОБА_4 в сумі 7000 гри., суд не вказав у вироку на докази, які підтверджують саме цю суму.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, а тому вирок слід скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, задоволивши в цій частині апеляції.

В зв'язку з цим апеляційні вимоги засудженої про постановлення нового вироку не можуть бути задоволені.

Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляцію прокурора - задоволити.

апеляцію засудженої ОСОБА_2 - задоволити частково.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 4 лютого 2010 року відносно засудженої ОСОБА_2 - скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в той самий суд в іншому складі.

Головуючий:

Судді: