АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/2991/2015 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого 1-го відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ в Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_10 , про накладення арешту та накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_8 , заборонивши розпоряджатися вказаним майном, в тому числі відчужувати,без заборони права користування.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя врахувавши правову підставу для арешту майна; достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації майна, наслідки арешту для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, з необхідністю застосування найменш обтяжливого способу арешту майна, тобто такого способу, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах осіб, шляхом заборони розпоряджатися майном у тому числі відчужувати його, без заборони права користування.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції захисник підозрюваного, подав апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржувану ухвалу незаконною, просить скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2015 р., та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого 1-го відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ в Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_9 про накладення арешту на на майно ОСОБА_8 - відмовити.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України, оскільки суд самого повідомлення про підозру не дослідив, не навів в ухвалі її суть. Також апелянт вважає вище вказане повідомлення про підозру ОСОБА_8 безпідставним, необґрунтованим та таким що не відповідає обставинам кримінального провадження, а тому, з огляду на недоведеність причетності ОСОБА_8 до вказаних кримінальних правопорушень, вважає накладений арешт на майно ОСОБА_8 безпідставним та в порушення вимог ст. 170 КПК України.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що за ч. 3 ст. 212 КК України ОСОБА_8 не повідомлялося про підозру, а тому відносно нього відповідно до вимог кримінального процесуального закону не може бути застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який діє в інтересах ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме та рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-які валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно ст. 171 КПК України, слідчий має право, за погодженням з прокурором, в межах кримінального провадження звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у виді речей, документів або грошей, в якому повинно зазначатись підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, слідчим управління фінансових розслідувань ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 30.06.2015 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 205, ч.ч. 1, 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що службові особи TOB «Аскоп-Україна» (код за ), у період 2013-2015 року, в результаті відображення у податковій та фінансовій звітностях придбання продукції у підприємства з ознаками фіктивності, а саме: TOB «Нексус-Україна» (), TOB «Металзюкрайн Корп ЛТД» (), TOB «Берта-Грейн» (), TOB «Торнадо» () безпідставно сформували податковий кредит з ПДВ та валові витрати, чим занизили об`єкт оподаткування та як наслідок ухилилися від сплати податків до Державного бюджету України. Збитки нанесені державі встановлені актом перевірки «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки TOB «Аскоп-Україна» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року» від 01.07.2015 року № 27/26-53-22-02-26-30579869, згідно якого посадовими особами TOB «Аскоп-Україна» () порушено п. 138.2. ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст. 198, п.200.1, п.200.3, п.200.4, ст. 200, п. 201.4, ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року 2755-IV (зі змінами та доповненнями), у зв`язку з чим TOB «Аскоп-Україна» () занижено податок на прибуток на загальну суму 15 726 371 грн. та завищено податковий кредит на загальну суму 20 585 405 грн. за період 2013-2014 p.p., всього на суму 36 311 776 грн.
Також, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що будучи директором TOB «Аскоп-Україна» (), з метою реалізації своїх злочинних намірів, діючи в порушення зазначених вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ухилився від сплати податків в особливо великих розмірах, вчинив замах на привласнення, розтрату майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем та службове підроблення, а саме в тому, що 24.03.2014 р. між директором TOB «Аскоп-Україна» (код 30579869) ОСОБА_11 та нібито директором TOB «Нексус-Україна» (код 37464659) ОСОБА_12 укладено договір купівлі-продажу №24/03/14, згідно якого TOB «Нексус-Україна» зобов`язаний передати окремими партіями сою у власність TOB «Аскоп-Україна», документальне оформлення між TOB «Нексус-Україна» та TOB «Аскоп-Україна» свідчить про те, що проведення фінансових операцій відбулося протягом трьох звітних періодів: березня 2014 року на суму 21 914,67 грн.; квітня 2014 року на суму 949 756,88 грн.; травня 2014 року на суму 191 559,48 грн.
Як встановлено в ході досудового слідства товари по договорах на підприємство TOB «Аскоп-Україна» не могли бути поставлені, оскільки згідно актів перевірки №165/21-03-22-06/37464659 від 23.06.2014 «Про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Нексус-Україна» (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами постачальниками та покупцями за травень 2014 року» та №151/21-03-22-06/37464659 від 26.05.2014 «Про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Нексус-Україна» (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із контрагентами постачальниками та покупцями за березень, квітень 2014 року» у TOB «Нексус-Україна» відсутні основні засоби, трудові ресурси, нерухомість, виробничі потужності, що необхідні для здійснення ним господарської діяльності.
29.09.2015 р. ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах.

02.10.2015 р. слідчий 1-го відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Дніпровському району ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_10 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна, а тому арешт нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності директору ТОВ «Аскоп-Україна» ОСОБА_8 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, необхідний для забезпечення стягнення до Державного бюджету незаконно утриманих та несплачених податків, забезпечення в майбутньому цивільного позову, виконання вироку суду в частині конфіскації майна.
07.10.2015 р. ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва клопотання слідчого про накладення арешту було задоволено та накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_8 , заборонивши розпоряджатися вказаним майном, в тому числі відчужувати, без заборони права користування.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на житловий будинок, який належить ОСОБА_8 перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, прокурора та представника власника майна, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, враховано достатність доказів, що вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191 КК України, наявність даних про належність майна саме підозрюваному, розумність та співрозмірність обмеження права власності останнього, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі захисника обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 117, 170, 171, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2015 р.
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого 1-го відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ в Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене із прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_10 , про накладення арешту та накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_8 , заборонивши розпоряджатися вказаним майном, в тому числі відчужувати, без заборони права користування залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4