Справа № 362/5717/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/680/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 17.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
« 17 » вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - ОСОБА_12 та представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Путрівка Васильківського р-ну Київської обл., українець, гр. України, житель АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одружений, працюючий викладачем в коледжі "НАУ" в м.Васильків, раніше не судимий, -

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком 2 роки.

Стягнуто із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 щомісячно грошове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника у розмірі 811 грн. до повноліття ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи із 17.12.2014р., врахувавши сплачені добровільно ОСОБА_11 10 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 80 000 грн. Решту частину позовних вимог ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 80 000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_11 на користь держави судові витрати в розмірі 491,40 грн. за проведення судово-автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу та 491,40 грн. за проведення судово-автотехнічної експертизи обставин ДТП.

в с т а н о в и л а :
Вироком суду ОСОБА_11 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

25.09.2014р., близько 17 год., ОСОБА_11 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110206 Таврія» д.н.з. « НОМЕР_1 », рухаючись по вул. Декабристів в м. Васильків, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», 10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху України, будучи неуважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, виїжджаючи на дорогу з місця стоянки, перед проїзною частиною не надав дорогу транспортним засобам, що рухаються по ній, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на проїзну частину дороги, де, виконуючи маневр розвороту, скоїв зіткнення з мотоциклом «Suzuki» д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_14 , в результаті якого ОСОБА_14 одержав тілесні ушкодження від яких він помер у лікарні.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 просила вирок суду змінити в частині заявлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_9 в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт послалася на те, що судом незаконно в порушення вимог ст. 326 КПК України залишено позовні вимоги потерпілої без розгляду, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, у відповідності до ст.ст.11, 1166, 1187 ЦК України має відшкодовуватися особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, відповідальність водія Барила на дату ДТП, у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», застрахована не була, що є порушенням п. 2.1 ПДР України, обвинувачений ОСОБА_15 матеріальні збитки в розмірі 37 189, 30грн. за пошкодження мотоцикла «Suzukі» та вартість проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 500грн. не визнав, однак при цьому, доказів того, що встановлена експертом вартість пошкодження мотоциклу не відповідає дійсності та є завищеною, не надав.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , не оспорюючи кваліфікацію кримінального правопорушення та фактичних обставин його вчинення, просив вирок змінити в частині застосування до ОСОБА_15 положень ст.69 КК України та враховуючи вимоги ст. 75 КК України призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі; зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням майнового стану обвинуваченого та ступеню вини потерпілого, звільнити ОСОБА_15 від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вважав призначене ОСОБА_15 покарання занадто суворим, вказав, що судом необґрунтовано не застосовано положення ст. 69 КК України та не враховано те, що ОСОБА_15 вчинив тяжкий злочин з необережною формою вини, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не мав адміністративних стягнень, є пенсіонером, але продовжує працювати, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має ряд захворювань, має на утриманні дружину та неповнолітню дочку, які хворіють тяжкими хворобами, розкаявся у вчиненому, попросив пробачення у потерпілих, давав правдиві показання під час досудового розслідування та на судовому слідстві, допомагав встановити істину по справі, дав правильну оцінку своєму вчинку.

Крім того апелянт зазначив, що ОСОБА_15 відшкодовано витрати за лікування та поховання загиблого, спорудження надгробного пам`ятника, а також кошти за відбуття поминальних днів, обов`язок відшкодування яких не регламентується цивільним законодавством, а також перерахував на рахунок сім`ї потерпілого 10 000грн., судом не враховано те, що призначене ОСОБА_15 покарання у виді 4 років позбавлення волі відтермінує виплату малолітньому ОСОБА_13 щомісячне грошове відшкодування пов`язане із втратою годувальника, що є порушенням конституційних прав дитини.

Також апелянт послався на те, що потерпілим ОСОБА_14 також було порушено ПДР України, а саме перевищення допустимої швидкості руху, що суттєво зменшує ступінь суспільної небезпечності скоєного ОСОБА_15 злочину, не враховано те, що згідно медичної картки №523/9127 у ОСОБА_14 був наявний запах алкоголю та згідно висновку експерта - в медичній документації наявний запис про те, що відбирався зразок крові потерпілого для встановлення наявності в крові етилового спирту, при надходженні його на стаціонар, без зазначення результатів дослідження.

В запереченнях захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - ОСОБА_12 просив залишити апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 без задоволення, посилаючись на те, що по справі не був залучений власник мотоциклу, яким керував потерпілий на підставі нотаріально засвідченого доручення, звіт про оцінку мотоцикла не в повній мірі відповідає вимогам законодавства про оцінку майна, оцінка проведена у відсутність ОСОБА_15 , який не запрошувався, оформлений звіт має погрішності щодо визначення матеріальної шкоди та потребує уточнення, що стосується опису пошкоджень та визначення вартості запчастин, в дорученні, оформленому на потерпілого та його дружину ОСОБА_9 , не передбачено надання права на замовлення та оформлення оцінки транспортного засобу, а квитанції до прибуткового касового ордеру на оплату товарознавчого дослідження не зазначені реквізити платника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти апеляційної скарги представника потерпілої, пояснення потерпілої ОСОБА_9 , її представника ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу представника потерпілої та заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційних скарг як представника потерпілої так і захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 349 КПК України, суд за погодженням з учасниками судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить їх аналіз та перевіряє вирок відповідно до ст. 404 КПК України лише в межах апеляційних скарг.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного ОСОБА_11 покарання тяжкості вчиненого та його особі, колегія суддів вважає їх безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку суд, призначаючи покарання ОСОБА_11 , дотримався вказаних вимог закону.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини, що впливають на покарання, в тому числі і ті на які захисник послався в апеляційній скарзі, а саме: особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, має пенсійний вік, в скоєному щиро розкаюється, має хворих дружину і неповнолітню доньку, відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, сплатив потерпілий ОСОБА_9 кошти на утримання сина та обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, при цьому, строк позбавлення волі призначений судом у виді 4 років при санкції ч.2 ст. 286 КК України від 3 до 8 років позбавлення волі свідчить про те, що суд призначив покарання з врахуванням сукупності саме пом`якшуючих обставин.

Призначене ОСОБА_11 покарання з врахуванням вказаних обставин, а також позиції потерпілих, які наполягали на призначенні обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, наслідкам, що настали та є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_11 та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для застосування ст.ст.69 та 75 КК України колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги захисника про необхідність зменшення суми стягнення моральної шкоди на користь потерпілих, а також доводи апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_9 про необхідність збільшення моральної шкоди до 100 000 грн., колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як вбачається з вироку суд розглянув цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди у відповідності до вимог ст.ст. 1167,1187 ЦК України.

Рішення суду про часткове у сумі 80 000 грн. задоволення вказаних позовних вимог, на думку колегії суддів, є обґрунтованим, постановленим з врахуванням як моральних страждань потерпілих від втрати близької людини так і матеріального стану сторін.

Стягнуті судом суми моральної шкоди, на думку колегії суддів, відповідають засадам розумності, виваженості та справедливості.

Є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги представника потерпілої про необхідність збільшення суми стягнення грошового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника дитини.

Вирішуючи цивільний позов у зазначеній частині суд дотримався вимог ст. 1200 ЦК України і обґрунтовано визначив суму стягнення в розмірі 811 грн. до досягнення повноліття ОСОБА_14 виходячи із середньомісячної заробітної плати по м. Васильків в сумі 2 433 грн. в січні-грудні 2014р.

За таких обставин, підстав для збільшення суми стягнення вказаного грошового відшкодування, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 про незаконність вироку суду в частині залишення позовних вимог потерпілої ОСОБА_9 без розгляду, є слушними.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Нормами КПК України визначено повноваження суду І інстанції за наслідками розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності до ч.1 ст. 326 КПК України суд залишає цивільний позов без розгляду лише у випадку, якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник.

З вироку суду вбачається, що суд І інстанції, в порушення вимог ст.. 326 КПК України, залишив цивільний позов ОСОБА_9 в частині стягнення збитків, пов`язаних із відшкодуванням відновлюваного ремонту мотоцикла "Suzuki" та за проведення автотоварознавчого дослідження без розгляду.

Участь потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_9 в судовому засіданні підтверджується записами у журналі судового засідання.

За таких обставин, суд І інстанції, повинен був вирішити цивільний позов по суті, що судом зроблено не було.

Враховуючи те, що суд 1 інстанції позов потерпілої в цій частині не розглянув, те, що ОСОБА_15 не погоджується із сумою шкоди зазначеною у акті автотехнічного дослідження, у зв`язку з чим є необхідність у проведенні відповідної судової експертизи, а також факт того, що учасниками апеляційного розгляду клопотання про необхідність призначення такої експертизи не заявлялося, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити цивільний позов в цій частині, а тому вирок суду в частині залишення без розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_16 про стягнення збитків, пов`язаних із відшкодуванням відновлюваного ремонту мотоцикла "Suzuki" та за проведення авто товарознавчого дослідження підлягає скасуванню, а провадження в цій частині направленню до суду першої інстанції на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2015 року щодо ОСОБА_11 в частині залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_9 про стягнення збитків пов`язаних із відшкодуванням відновлюваного ремонту мотоцикла "Suzuki" та за проведення автотоварознавчого дослідження скасувати, а провадження в цій частині направити до суду І інстанції на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді