Провадження № 1-кп/161/42/16
У Х В А Л А
про відмову у клопотанні про зміну запобіжного заходу
м. Луцьк 22 лютого 2016 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області у колегіальному складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_18 про зміну запобіжного заходу,

В С Т А Н О В И В :
В Луцькому міськрайонному суді Волинської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000372, який надійшов до суду з прокуратури Волинської області 19.11.2014 року.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.06.2014 року відносно ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався на підставі відповідних судових рішень.

Згідно ст.331 ч.1 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

До суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_18 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю. Клопотання мотивує тим, що він є особою молодого віку, має незадовільний стан здоров`я, має постійне місце проживання у АДРЕСА_1 . Окрім того, він знаходиться під вартою більше одного року, що суперечить позиції Європейського суду з прав людини щодо розумного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши клопотання обвинуваченого ОСОБА_18 та його захисника, думку інших учасників судового провадження - захисників та обвинувачених, кожного зокрема, які підтримали заявлене клопотання, прокурора, який вважав клопотання безпідставним, суд вважає, що клопотання про зміну запобіжного заходу до задоволення не підлягає.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» особа може триматись під вартою протягом розумного строку, який не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей кожної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості.

Так, ОСОБА_18 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.2 ст.28 ч.2 ст.306 КК України (про що його повідомлено у встановленому законом порядку та скеровано обвинувальний акт до суду), санкція найтяжчої із статей передбачає покарання у виді позбавлення волі до 15 років, при цьому, обвинувачується у вчиненні їх у складі організованої групи, що істотно підвищує його суспільну небезпечність. Злочини, у яких він обвинувачується, вчинені у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, що є особливо небезпечним на даний час, так як поширення наркоманії та зростання злочинності у цій сфері, стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров"я та благополуччя людей і становить реальну загрозу здоров"ю населення та генофонду нації. А тому, на думку суду, тримання його під вартою та продовження такого запобіжного заходу, виправдано серйозністю висунутих проти нього обвинувачень.

Окрім того, зважаючи на особу обвинуваченого ОСОБА_18 , який, згідно вимоги ДІАЗ МВС України у Волинській області неодноразово судимий, зокрема, 15.03.2006 року за ст.186 ч.2, 190 ч.2, 70 КК України, 03.08.2010 року за ст.ст.190 ч.2, 358 ч.1, 358 ч.3, 70 КК України, відбував реальні міри покарання, звідки був звільнений 01.07.2011 року, після чого, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжких злочинів, вчинених починаючи з початку січня 2014 р., тобто маючи не зняту та непогашену судимість, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а також те, що він, перебуваючи на волі, в тому числі і під домашнім арештом (зважаючи на конкретні обставини вчинення злочинів у яких він обвинувачується), може вчиняти і інші кримінальні правопорушення, що є обґрунтованим ризиком, визначеним ст.177 КПК України та дає достатні підстави вважати, що відносно обвинуваченого доцільно залишити раніше обраний запобіжний захід.

Окрім того, згідно тієї ж вимоги про судимість ОСОБА_18 раніше тривалий час перебував у розшуку за вчинення іншого злочину. Тому, наявний і інший ризик, передбачений ст.177 КПК України - реальна можливість перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а саме високою ймовірністю його втечі, оскільки, як вбачається із реалій сьогодення, навіть наявність електронного засобу контролю не може гарантувати перебування особи під постійним контролем.

Що ж до посилання обвинуваченого на негативний стан здоров`я, то судом вжито усіх можливих заходів з метою дотримання права обвинуваченого на охорону здоров`я, в результаті чого жодного медичного документу, який би підтверджував його неможливість перебувати в умовах СІЗО, не здобуто.

Відповідно до ст.28 КПК України розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. При цьому, критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження, зокрема, є складність кримінального провадження, яка визначається із урахуванням кількості обвинувачених, обсягу та специфіки дій для здійснення провадження, поведінка учасників кримінального провадження.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, а також, що кримінальне провадження по-суті не розглянуто, саме обвинувачені, що перебувають під вартою, наполягли на повторному проведенні судового слідства (не зважаючи на те, що головуючий у справі, в переважній більшості був присутнім у судових засідання, за виключенням кількох засідань, де він був замінений), при цьому, зважаючи на їх поведінку, які свідомо усілякими методами умисно затягують розгляд даної справи у якому вони, з огляду на прийняття змін до ст.72 ч.5 КК України (ЗУ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»), є, безумовно, зацікавлені, тому їх право на судовий розгляд упродовж розумного строку судом не порушується, обвинувачений ОСОБА_18 показань не дає, у справі ще не допитані усі свідки, в тому числі «легендована особа», тобто закупник, на показання яких він зможе вплинути (шляхом залякування та чинення тиску щодо необхідності зміни показань), тому суд вважає виправданим подальше його тримання під вартою, в зв`язку з чим у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_18 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Керуючись ст.177, 183, 331 КПК України,

У Х В А Л И В :
У клопотанні обвинуваченого ОСОБА_18 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Суддя:
Суддя: