ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2706/15-к
провадження № 1-кп/753/242/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, освіта вища, неодруженого, працюючого кур`єром в кур`єрській службі «Термінова», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_6 , 03.10.2014 року, приблизно 13год.30хв., керуючи технічно справним мотоциклом «ZHWEKI», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною проспекту Бажана в м. Києві, зі сторони вул. Дніпровська Набережна в напрямку мосту «Південний», при виїзді на міст «Південний» допустив порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме:
12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виразилось в тому, що він керуючи вищевказаним транспортним засобом, рухаючись в крайній правій смузі проїзної частини проспекту Бажана - міст «Південний» в м. Києві, зі швидкістю приблизно 70 км/год., заздалегідь виявив нерухомий вантажний автомобіль «ЗІЛ-130», д.н.з. НОМЕР_2 з причепом «ОДАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 , поруч з яким знаходився водій ОСОБА_5 , проте не вжив всіх заходів у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України та наближаючись до нерухомого об`єкта, що знаходився в смузі його руху, не зменшив швидкість руху аж до зупинки транспортного засобу, а також безпечно не здійснив об`їзд зазначеної перешкоди, внаслідок чого, скоїв наїзд на ОСОБА_5 та на нерухомий автомобіль «ЗІЛ-130», д.н.з. НОМЕР_2 з причепом «ОДАЗ».
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться в причинному зв`язку з наступившими наслідкам дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянню пішоходу ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Згідно звисновком судово-медичної експертизи №2071/Е від 12.12.2014 року потерпілий ОСОБА_5 отримав наступні тілесні ушкодження: закриту травму лівого передпліччя у вигляді уламкового перелому діафізу лівої ліктьової кістки в проксимальній третині зі зміщенням уламків, вивих лівої променевої кістки; закриту травму хребта у вигляді компресійного перелому поперекового хребця; закриту травму грудної клітки у вигляді переломів 7,8,9 ребер зліва зі зміщенням уламків; відкритий перелом правого наколінника зі зміщенням уламків (рана правого наколінника розмірами 12x8 см. з наявністю в ній уламків наколінника).
Наявність уламків, дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток, так і відновлення функцій хребта, грудної клітки, лівої верхньої та правої нижньої кінцівок, буде спостерігатися у строк понад 21 добу, а саме з цього строку обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, вказані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані свідчать про те, що спричинені вони дією тупого(их) предмету(тів), могли утворитися в термін вказаний у постанові, тобто 03.10.2014 при мотоциклетній травмі ( травма від зіткнення мотоцикла, що рухався з людиною).
Будучи допитаним в судовому засіданні , обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні злочину не визнав та показав , що 03.10.2014 року, керуючи мотоциклом, він рухався по пр. Бажана в напрямку Південного мосту зі швидкістю приблизно 70-80 км/год. Під`їжджаючи до моста, він побачив автомобіль «ЗІЛ», думав, що він рухається, оскільки не було аварійних знаків. Коли він ( ОСОБА_7 ) почав робити маневр обгону, то не зміг цього зробити, оскільки заважали автомобілі, що рухалися в попутному напрямку. Він став гальмувати, побачив потерпілого приблизно за 3-4 метри, але було вже близько до «ЗІЛа», тому він збив потерпілого і врізався в автомобіль. Своєї вини в тому, що сталася ДТП не визнає, оскільки потерпілий ОСОБА_5 порушив ПДР не увімкнув аварійні сигнали та не виставив аварійний знак. Обвинувачений також не визнав цивільний позов потерпілого.
Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у скоєнні інкриміновавного йому злочині повністю доведена в судовому засіданні і підтверджується наступними доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні показав, що 03.10.2014 року приблизно о 13год. він, керуючи автомобілем «ЗІЛ» з причепом, виїхав на Південний мост та почувши, що автомобіль глохне, зупинився, вийшов з автомобіля, поставив аварійний знак і повертався до автомобіля. Аварійної сигналізації на причепі не передбачено. В цей час відчув удар у спину, впав на колесо причепа, потім сповз з нього на асфальт. Рухатися не міг, ліва рука була травмована. Каретою швидкої допомоги його було доставлено до лікарні ЛШД, де перебував до 16.10.2014 року, а потім у вдділенні нейрохірургії до 04.11.2014 року, переніс декілька операцій.
Потерпілий заявив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 ( том 2, а.с. 98-99) про відшкодування йому матеріальної шкоди в сумі 60405грн.93коп., моральної шкоди в сумі 100000грн., який просив задовольнити.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що у жовтні 2014 року він був присутнім в якості понятого під час оформлення ДТП, яке сталося на Південному мосту. Свідок підтвердив, що був складений протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій мотоцикл збив людину, який він підписав, посвідчивши правильність його складання. На даний час він вже не пам`ятає, але якщо у протоколі зазначено, що був наявний знак аварійної зупинки, то він дійсно там був.
Свідок ОСОБА_9 - слідчий відділу розслідувань ДТП СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в судовому засіданні показав, що він перебував у складі СОГ, яка виїздила на ДТП, що сталося 03.10.2014 року на Південному мосту. Співробітники ДАІ проводили заміри, був складений протокол огляду та схема до нього. З приводу їх складання зауважень не було. Також свідок підтвердив, що на місці ДТП був виставлений знак аварійної зупинки, але, коли оформлялося ДТП, то від нього вже залишилися уламки.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується також:
Висновками експерта №2071/е від 12.12.2014 року та №118/е від 26.01.2015 року відповідно до якого, потерпілому ОСОБА_5 в результаті ДТП внаслідок зіткнення мотоцикла, що рухався з людиною, були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості ( том 1, а.с. 3-7, 8-13).
Висновком експерта №597ат від 10.12.2014 року ( том 1, а.с.24-29), згідно з яким в даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на перешкоду шляхом застосування гальмування, в діях останнього з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 ПДР України, що і стало причиною ДТП.
Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.10.2014 року, схемою та фототаблицею до нього ( том 2, а.с. 118-132), з яких вбачається, що на місці ДТП виявлений знак аварійної зупинки.
Отже , аналізуючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України.
Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину , який відноситься до злочинів невеликої тяжкості , його особу , що винуу скоєнні злочину не визнав , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, і вважає необхідним обрати йому покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи молодий вік обвинуваченого, його позитивну характеристику, те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, тяжкість злочину, суд вважає можливим застосувати до нього ст. 75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання з іспитовим строком.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 60405грн.93коп., яка складається з : витрат на лікування і придбання медичних препаратів в сумі 20909грн.43коп., втрачений заробіток за період з 03.10.2014 року по 21.05.2015 року в сумі 39496грн.50коп. та моральної шкоди в сумі 100000грн.
Вирішуючи цивільний позов , суд виходить з вимог ст. ст. 128, 129 КПК України, якими регламентовано, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі прямої, дійсної завданої шкоди в сумі 20909грн.43коп., яка підтверджена документально.
В решті позов про відшкодування матеріальної шкоди, а саме в частині відшкодування втраченого заробітку, залишити без розгляду, оскільки його вирішення в межах кримінального провадження не передбачене законом.
Що стосується моральної шкоди, то з урахуванням тривалості, глибини моральних та фізичних страждань потерпілого , виходячи з принципів співмірності , справедливості , розумності, виваженості, суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в рахунок моральної шкоди 80000грн., задовольнивши, таким чином, позов частково.
Керуючись ст.ст. 366-368,374 КПК України ,суд

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_10 визнати винуватим в скоєнні злочину , передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України , звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання , якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятися в кримінально виконавчій інспекції для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в рахунок матеріальної шкоди 20909грн.43коп, в рахунок моральної шкоди 80000грн., а всього 100909грн.43коп.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати за проведення автотехнічної експертизи в сумі 589грн.68коп. на користь держави.

Речові докази: автомобіль "ЗІЛ-130" з причепом "ОДАЗ" залишити у власника ПАТ "Асфальтобетонний завод", мотоцикл «ZHWEKI», д.н.з. НОМЕР_1 залишити у ОСОБА_11 ( том 2, а.с. 135,136).
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СУДДЯ: