Провадження № 1-кп/200/150/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0004123, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
20 вересня 2014 року близько о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, підійшов до розташованого у подвір`ї вказаного будинку автомобілю марки «ГАЗель», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , й скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу через незачинені двері, проник у салон вказаного автомобіля, звідки викрав чуже майном, яке належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме жіночу сумку, вартістю 87 грн. 50 коп., в якій знаходилися:
-грошові кошти у сумі 480 гривень;
-срібні вироби 875 проби: джгут, вагою 10 г, браслет, вагою 5 г, каблучки у кількості 3 шт., вагою по 3 г кожна, кулон з недорогоцінним каменем, вагою 2,5 г, вартістю 299 грн. 14 коп.;
-мобільний телефон «Нокіа», який матеріальної цінності не представляє;
-жіноча косметика, яка не представляє матеріальної цінності;
-парфуми жіночі, які не представляють матеріальної цінності,
а всього на загальну суму 866 грн. 64 коп.
Після чого ОСОБА_7 , з викрадений майном покинув салон вищезгаданого автомобіля «ГАЗель», однак в той час його дії були викриті потерпілою ОСОБА_9 ,, яка намагалася затримати ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його злочинні дії перестали бути таємними, бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, що належить потерпілій ОСОБА_9 , умисно, утримуючи при собі вищевказане викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на 866 гривень 64 копійки.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.1 ст.186 КК України.
05 жовтня 2015 року близько о 23 годині, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №1 на житловому масиві Тополя-3 в м.Дніпропетровську, побачив раніше незнайомого ОСОБА_6 , який знаходився біля вказаного будинку у безпорадному стані, й реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії є очевидними для потерпілого, шляхом ривку з плеча потерпілого, діючи повторно, викрав майно потерпілого ОСОБА_6 , а саме чоловічу сумку вартістю 333 грн. 33 коп., в якій знаходилися:

-ключі від замку запалення автомобіля «ДЕУ», з брилком сигналізації, що не представляють матеріальної цінності;

-ліхтар електричний, що не представляє матеріальної цінності;

-брелок скляний, що не представляє матеріальної цінності;

-цифровий диктофон «Sony ICD-P520», вартістю 433 грн.,

а всього на загальну суму 766 грн. 33 коп.

Після чого з викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.
За епізодом скоєння злочину за ч.1 ст.186 КК України від 20 вересня 2014 року:
Показами потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила про те, що 20 вересня 2014 року вона виїхала на автомобіль ГАЗель» до будинку АДРЕСА_2 , щоб торгувати овочами. При цьому, зі сторони водія в автомобілі було відчинено вікно, і там на сидінні знаходилась її сумка з особистими речами.

Приблизно о 17.00-17.30 год., в той час коли вона відпускала покупця, побачила раніше знайомого ОСОБА_7 , якого вона знає, й через декілька хвилин вона побачила як ОСОБА_7 біжить і в нього під правою рукою її сумка. Побачивши, що ОСОБА_7 біжить з її сумкою, вона стала кричати йому «Крава, стой», щоб той зупинився. Але той не зупинився, а став бігти ще швидше. Вона стала його переслідувати, але наздогнати не змогла. Після чого вона звернулась до правоохоронних органів.

Вказала, що у викраденій сумці знаходились грошові кошти у сумі 480 гривень, срібні вироби 875 проби: джгут, вагою 10 г, браслет, вагою 5 г, каблучки у кількості 3 шт., вагою по 3 г кожна, кулон з недорогоцінним каменем, вагою 2,5 г, всього вартістю 299 грн. 14 коп.; а також мобільний телефон «Нокіа», косметика, парфуми, що не мають матеріальної цінності.
Показами свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що у 20 вересня 2014 року близько о 17. 30 год., в той час коли вона була на вулиці з дитиною, побачила як по вулиці біжить ОСОБА_7 з сумкою, а йому вслід ОСОБА_9 кричать зупинитися. Підійшовши до ОСОБА_9 , на її питання, що сталося, потерпіла сказала, що ОСОБА_7 забрав в неї сумку з речами.
В подальшому були викликані співробітники міліції.
А також дослідженими письмовими доказами по справі:
Протоколом огляду від 21 вересня 2014 року, відповідно до якого предметом огляду є автомобіль марки «ГАЗель», державний номерний знак НОМЕР_1 , який розташований між двома будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , в ході якого нічого не вилучено ( а.с.3-4).

Протоколом огляду від 21 вересня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_7 в присутності понятих виявлено та вилучено жіночу сумку, в якій знаходиться дезодорант та гребінець ( а.с.5-6), які визнані речовими доказами ( а.с.27) та передані за квитанцією №000459 до камери схову речових доказів Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ( а.с.28).

Протоколом одночасного допиту між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 , під час якого потерпіла наполягала на своїх показах та підтвердили факт її пограбування 20 вересня 2014 року. ( а.с. 89-90)

Протоколом одночасного допиту між свідком ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 , під час якого свідок ОСОБА_10 наполягала на своїх показах та підтвердили факт пограбування потерпілої ОСОБА_9 саме обвинуваченим ОСОБА_7 20 вересня 2014 року. ( а.с. 114-115)

Висновком судово-товарознавчої експертизи №51-1015-ТЕ від 29 жовтня 2015 року, відповідно до якого ринкова вартість викрадених речей станом на 20 вересня 2014 року становить: жіночої сумки - 87 грн. 50 коп., срібних виробів 875 проби, джгута вагою 10 г, браслету вагою 5 г, каблучок у кількості 3 шт., вагою по 3 г кожна, кулону з не дорогоцінним каменем, вагою 2,5 г, становить 299 грн. 14 коп., а всього загальна ринкова вартість складає 386 грн. 64 коп. ( а.с.107-110).

За епізодом скоєння злочину за ч.2 ст.186 КК України від 05 жовтня 2015 року:
Показами потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні, в тому числі, пояснив про те, що 05 жовтня 2015 року ввечері близько о 23 годині він лежав на піддонах біля супермаркету «АТБ» що біля будинку АДРЕСА_4 , поклавши під голову сумку. В цей час до нього підійшов чоловік, як потім дізнався ОСОБА_7 , який забрав в нього сумку, вартістю 333 гривні 33 коп., в якій знаходились ключі, ліхтар, брелок, що не представляють матеріальної цінності й цифровий диктофон, вартістю 433 гривні.

В процесі досудового розслідування все майно йому було повернуто, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Показами свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні пояснив про те, що не пам`ятаючи дату, приблизно о 23 годині він зустрівся з ОСОБА_7 й вони направилися в напрямку супермаркету «АТБ» на житловому масиві Тополя -3 в м.Дніпропетровську, де біля цього супермаркету на піддонах побачили невідомого чоловіка, як потім дізнався ОСОБА_6 . Проходячи повз нього, ОСОБА_12 несподівано підійшов до цього чоловіка й забрав з плеча сумку, на що потерпілий крикнув зупинитись. Але ОСОБА_7 , не зважаючи на цю вимогу, став швидко відходити від цього місця.

Зазначив, що ОСОБА_7 не говорив йому про свій намір забрати сумку потерпілого. Він особисто в пограбування потерпілого ніякої участі не приймав й ніякого відношення до викраденого майна , не має.

Коли до них звернулись робітники міліції, ніяких заходів насильства чи впливу до них не застосовували.

Показами свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив про те, що він працює слідчим й в період жовтня 2015 року розслідував кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 . Потерпілого ОСОБА_6 до 05 жовтня 2015 року не знав, ніяких стосунків не підтримував.

В процесі досудового розслідування в його присутності на обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_6 заходи незаконного як психологічного так і фізичного примусу не застосовувались, останні покази давали добровільно, читали протоколи, заперечень до їх змісту не надходило.

Потерпілий ОСОБА_6 не робив заяв з приводу того, що кримінальна справа відносно ОСОБА_7 «сфабрикована». Якщо б такі заяви були, призначалась би їх перевірка.

Показами свідка ОСОБА_14 , який у судовому засіданні пояснив про те, що він працює оперуповноваженим Бабушкінського відділення поліції.

05 жовтня 2015 року знаходячись разом із співробітниками міліції ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , біля супермаркету «АТБ» на житловому масиві Тополя в м.Дніпропетровську, побачили невідомого чоловіка, який лежав на піддонах біля супермаркету. Потім повз нього проходило двоє чоловіків, один з яких підійшов до цього чоловіка, й забрав в того сумку та пішов у напрямку кіосків. На це потерпілий став щось кричати та махати рукою, й вони вирішили піти за цими чоловіками. В процесі переслідування, коли цей чоловік їх побачив, то викинув сумку та намагався втекти, однак був зупинений, ним виявився ОСОБА_7 .

Вказав, що раніше потерпілого ОСОБА_6 він не знав, не підтримав покази потерпілого стосовно того, що він змусив потерпілого стати приманкою для ОСОБА_7 . Потерпілий не повідомляв їм про те, що йому запропонували бути «наживкою».

Показами свідка ОСОБА_16 , який у судовому засіданні пояснив про те, що він працює оперуповноваженим Бабушкінського відділу поліції. Приблизно 2 місяці тому назад, разом з іншими оперативним співробітниками, вони знаходилися на житловому масиві Тополя в м.Дніпропетровську, побачили чоловіка, як потім дізнався потерпілого ОСОБА_6 , який лежав на піддонах біля супермаркету «АТБ». Як зрозуміли, ОСОБА_6 було погано. Потім почув крики, й підійшовши до ОСОБА_6 , той сказав, що у нього викрали сумку. Далі він пішов у напрямку кіосків, за якими побачив чоловіка з сумкою потерпілого. Ним виявився ОСОБА_7 .

Раніше потерпілого ОСОБА_6 він не знав. Йому не відомо про те, що ОСОБА_14 запропонував потерпілому ОСОБА_6 бути начебто «приманкою».

А також дослідженими письмовими доказами по справі:
Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення від 05 жовтня 2015 року потерпілого ОСОБА_6 ( а.с.48).

Протоколом огляду від 05 жовтня 2015 року, відповідно до якого предметом огляду є ділянка місцевості, розташована біля будинку №75 по вул.Панікахи в м.Дніпропетровську, на якому розташовані кіоски та знаходиться ОСОБА_7 , неподалік якого виявлені та вилучені чоловіча сумка чорного кольору, в якій знаходиться ліхтарик чорного кольору, диктофон марки «Sony», брелок із скла, ключі з брелком сигналізації, біля сумки виявлена чоловіча кепка чорного кольору ( а.с.50-52), які визнані речовими доказами ( а.с.63) та передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 ( а.с.65-66).

Протоколом огляду від 09 жовтня 2015 року, відповідно до якого предметом огляду є диск, наданий адміністрацією супермаркету «АТБ» ( а.с.61-62), який визнано речовим доказом ( а.с.63-64).

Протоколом одночасного допиту між свідком ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_7 , під час якого свідок наполягав на своїх показах. ( а.с. 116-117)

Висновком судово-товарознавчої експертизи №51-1015-ТЕ від 29 жовтня 2015 року, відповідно до якого ринкова вартість викрадених речей станом на 05 жовтня 2015 року, становить: чоловічої сумки з плечовим ременем 333 грн. 33 коп., диктофону «Sony ICD-P520» - 433 грн., а всього 766 грн. 33 коп. ( .а.с.107-110).

Суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_7 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Так, під час судового розгляду, за епізодом відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_18 , обвинувачений ОСОБА_7 провину не визнав та пояснив, що 20 вересня 2014 року приблизно о 13 годині вій йшов до свого друга, й побачив на вул.Тополиній в м.Дніпропетровську відкритий автомобіль «ГАЗель», з причепу якого ОСОБА_9 продавала овочі. Проходячи повз цього автомобіля, він побачив на пасажирському сидінні сумку чорного кольору, яку вирішив викрасти. Упевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, він взяв цю сумку із автомобіля, та пішов в напрямку магазину. Вказав, що коли він викрадав сумку, ніхто цього не бачив. Пройшовши метрів 200-300, він оглянув вміст сумки, там були грошові кошти в сумі 100 грн., мобільний телефон, жіноча парфумерія та косметика, якись жіночі прикраси. З цією сумки він взяв 100 грн., а мобільний телефон та сумку з речами викинув. Після чого він пішов до свого друга, й приблизно о 22 годині 30 хвилин його забрали звідти співробітники міліції, яким в подальшому він показав місце, де викинув сумку потерпілої з речами.
Таку позицію обвинуваченого щодо невизнання вини, суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки його вина повністю знайшла своє підтвердження й спростовуються дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення.
Так, відповідно до норм діючого законодавства, позиції Верховного Суду України, викладеної в п.п.3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року, грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. При цьому, дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
Як вбачається з показів потерпілої ОСОБА_9 , вона як під час досудового розслідування, так і в суді давала послідовні покази щодо обставин скоєного кримінального правопорушення, переліку викраденого майна, а також вказала саме на ОСОБА_7 , який скоїв грабіж її майна, оскільки добре знає його та бачила, як той тікав з її сумкою. При цьому на її вимоги зупинитись, ОСОБА_7 біг швидше. Вона його певний час переслідувала, кричала навздогін «Крава, стій!».
Вона впевнена, що обвинувачений чув її вимоги зупинитись, оскільки на її вимоги зупинитись, не реагував, продовжував тікати, прискорив свій біг, й саме тому вона його не змогла наздогнати.
Дані покази потерпілої не викликають у суду жодних сумнівів в їх достовірності, оскільки судом не встановлено будь-яких підстав з боку потерпілої ОСОБА_9 обумовлювати обвинуваченого.
Покази потерпілої в судовому засіданні про переслідування обвинуваченого та намагання зупинити галасом ОСОБА_7 об`єктивно підтверджуються показами свідка ОСОБА_10 . Згідно показів цього свідка, обвинувачений, не реагуючи на зауваження ОСОБА_9 зупинитись, утримуючи сумку, втік з місця вчинення злочину, потерпіла наздогнати його не змогла.
Аналогічні покази даний свідок давала і під час досудового розслідування, в тому числі під час одночасного допиту в присутності обвинуваченого ОСОБА_7 ( а.с. 114-115).
Під час досудового розслідування, самеу ОСОБА_7 в присутності понятих виявлено та вилучено жіночу сумку з деякими речами потерпілої ОСОБА_9 (а.с.5-6).

Таким чином, аналіз викладених показів потерпілої ОСОБА_9 щодо виявлення нею скоєної крадіжки її сумки з салону автомобіля обвинуваченим ОСОБА_7 , усвідомлення того, що саме обвинуваченим ОСОБА_7 стосовно її майна вчиняються протиправні дії, та характер дій обвинуваченого, який зрозумівши, що його дії по заволодінню чужим майном, викриті потерпілою, і, бажаючи утримати це майно, той почав тікати з місця вчинення злочину, свідчить про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 розпочаті як крадіжка та продовжені саме з метою заволодіння чужим майном, містять ознаки відкритого викрадення чужого майна, тобто грабежу й тим самим спростовують доводи обвинуваченого в цій частині.
Щодо епізоду скоєння грабежу майна потерпілого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у його вчиненні.

Так, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 за даним епізодом скоєння злочину провину не визнав та пояснив, що 05 жовтня 2015 року він йшов з приятелем ОСОБА_19 з супермакету «АТБ», й біля магазину, на піддонах, лежав чоловік, як потім дізнався потерпілий ОСОБА_6 , під головою якого лежала сумка. Він вирішив взяти цю сумку. Для цього підійшов до потерпілого, взяв сумку і пішов. Вслід потерпілий нічого йому не кричав. Відійшовши на 3-4 метри, до нього з ОСОБА_11 підбігли співробітники міліції.

Таку позицію обвинуваченого щодо невизнання вини, суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки його вина також повністю знайшла своє підтвердження й спростовуються дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення.
Зокрема, показами потерпілого ОСОБА_6 , який вказав, що дійсно 05 жовтня 2015 року ввечері, коливін лежав на піддонах біля супермаркету «АТБ», поклавши під голову сумку, до нього підійшов чоловік, як потім дізнався ОСОБА_7 , штовхнув в плече та забрав його сумку.

Дані покази у судовому засіданні підтвердили допитані свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_11 .

Вказали, що були очевидцями подій, як обвинувачений ОСОБА_7 викрав у потерпілого ОСОБА_6 майно, а саме сумку, коли той знаходився в безпорадному стані. При цьому, затримуючи ОСОБА_7 , той намагався позбутися викраденого майна.

Також, допитаний у суді свідок ОСОБА_11 пояснив, що зустрівшись з ОСОБА_7 та проходячись повз супермаркет «АТБ» побачили чоловіка, як потім дізнався потерпілого ОСОБА_6 , який лежав на піддонах. Вони вирішили до нього підійти, щоб допомогти, й в цей час ОСОБА_7 викрав у потерпілого сумку, при цьому потерпілий крикнув в їх напрямку «Стій!». Але, ОСОБА_7 не реагуючи на ці дії потерпілого, швидко залишив це місце.

Свої покази свідок ОСОБА_11 підтвердив під час одночасного допиту з обвинуваченим ( а.с. 116-117)

Крім того, даними протоколу огляду від 05 жовтня 2015 року ( а.с.50-52) встановлено, що в процесі огляду ОСОБА_7 , біля останнього, виявлена та вилучена чоловіка сумка чорного кольору, в якій знаходиться ліхтарик чорного кольору, диктофон марки «Sony», брелок із скла, ключі з брелком сигналізації, біля сумки виявлена чоловіча кепка чорного кольору. Дані речі були вилучені та передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 .
Про обставини скоєння інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину, також свідчить й відеозапис подій, що відбулись 05 жовтня 2015 року, під час огляду якого в судовому засідання суд безпосередньо переконався у скоєнні вищезазначеного злочину обвинуваченим ОСОБА_7 ( а.с.64)
За таких обставин, встановлені судом фактичні обставини справи з беззаперечністю свідчать про грабіж, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 відкрито заволодів майном потерпілого й дійсно чув вимогу потерпілого ОСОБА_6 зупинитись, тобто його дії були очевидними та помітними, однак обвинувачений, утримуючи при собі викрадену чоловічу сумку, не зупинився й не повернув викрадене, а з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, й тим самим спростовують доводи обвинуваченого про таємне викрадення майна ОСОБА_6 .
Також під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 заявив, щоточної дати не пам`ятає, але якось в таксі він залишив своє портмоне, з яким таксист поїхав. Через деякий час він знайшов цього таксиста, оскільки часто з ним їздив, та забрав за рахунок викраденого портмоне, мобільний телефон. Після чого цей таксист прийшов до нього разом із оперативним співробітником ОСОБА_14 який став погрожувати йому, запропонувавши з ним співпрацювати. Після чого при зустрічі біля кінотеатру «Січ», ОСОБА_14 змусив його бути в якості приманки для кого- небудь. Оскільки він був на випробувальному терміні, то погодився.

05 жовтня 2015 року ввечері він за вказівкою оперативного співробітника, ліг на піддони біля супермаркету «АТБ» та прикинувся п`яним, при цьому під голову поклав сумку, в якій були ключі та диктофон. В цей час до нього підійшов невідомий чоловік, як потім він дізнався ОСОБА_7 , штовхнув в плече та забрав сумку. Після чого одразу підійшли співробітники міліції, заламали руки ОСОБА_7 , а до нього підійшло двоє оперативних співробітників та сказали написати заяву щодо скоєного відносно нього кримінального правопорушення, що він і зробив.

На досудовому розслідуванні він давав інші покази, оскільки боявся давати ці покази, із скаргами нікуди не звертався. На 11 грудня 2015 року він затриманий за скоєння злочину й утримується в СІЗО за скоєння кримінального правопорушення на території Індустріального району м.Дніпропетровська, й на цей час вже не боїться.

Суд не приймає дані покази потерпілого ОСОБА_6 , вважає, що вони надані із хибного співчуття до обвинуваченого, з метою сприяння з боку потерпілого в уникненні відповідальності обвинуваченими за скоєння злочину, є надуманими.

Так під час судового розгляду судом оголошувались покази потерпілого ОСОБА_6 щодо обставин скоєного відносно нього грабежу 05 жовтня 2015року. Дані покази під час досудового розслідування є послідовними та детальними, не тільки в частині безпосередньо скоєного злочину, але й обставин прибуття потерпілого ОСОБА_6 в район магазину АТБ по вул. Панікахі на житловому масиві Тополя-3 в м.Дніпропетровську та знаходження на піддонах, внаслідок раптового болю.

Потерпілий ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні вказував, що в той час як він лежав на піддонах, його сумка була на плечі й коли цю сумку зняли з його плеча, він це відчув й одразу крикнув: « Стій!», але цей чоловік не відреагував та швидко пішов. Згодом до нього підійшли двоє чоловіків, які представились робітниками міліції й поцікавились, що трапилось. Він їм повідомив, що в нього тільки що забрали сумку, й робітники міліції пішли, а через деякий час повернулись з невідомим чоловіком, в руках якого він побачив свою викрадену сумку з речами.

Дані покази потерпілого ОСОБА_6 щодо обставин скоєного злочину ідентичні показам свідка ОСОБА_11 як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_13 вказав, що обвинувачений та потерпілий ОСОБА_6 в ході досудового розслідування покази давали добровільно, читали протоколи допитів та заперечень до їх змісту не мали. Ніяких заяв від потерпілого ОСОБА_6 не надходило.

Так само, у судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_16 категорично заперечували проти доводів потерпілого ОСОБА_6 про те, що змусили його бути «приманкою» на скоєння злочину.

Про те, що дане пограбування 05 жовтня 2015 року буде здійснено саме ОСОБА_7 ніхто не знав, тому доводи потерпілого щодо начебто провокації цього злочину, є безпідставними.
Також, під час судового розгляду, судом оглянутий відеозапис з камер відеоспостереження від 05 жовтня 2015 року, при цьому суд наглядно переконався, що покази потерпілого ОСОБА_6 в суді не відповідають фактичним обставинам. Так, відеозаписом зафіксовано, що потерпілий дійсно лежав на піддонах, і після пограбування, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 залишили місце скоєння злочину. Згодом робітники міліції спочатку підійшли до потерпілого, й тільки після цього направились в сторону, куди направився ОСОБА_20 . При цьому потерпілий залишався лежати, й не міг бачити яким чином затримувався ОСОБА_7 .
Суд вважає, що сама поведінка потерпілого під час скоєння злочину, не могла, як вважав ОСОБА_6 в суді, спровокувати на злочин, оскільки сам предмет злочину( чоловіча сумка) не знаходився в загальнодоступному місці, її не було видно. Так, до лежачого потерпілого до появи обвинуваченого з Іонідісом, згідно відеозапису, підходила ще одна людина, однак ніякого злочину не відбулось, й тільки ОСОБА_7 , перебуваючи деякий час біля потерпілого, реалізуючи свій злочинний намір, пограбував ОСОБА_6 .
Крім того, під час судового розгляду не встановлено будь-якої залежності потерпілого ОСОБА_6 від робітників міліції ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , його зв`язок з правоохоронними органами, мотив цих дій як з боку ОСОБА_6 , так і робітників міліції, мети скоєння цих дій, зі слів ОСОБА_6 , саме по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_7 .
Про те , що цей злочин буде скоєно саме ОСОБА_7 , ніхто не знав і не міг знати.
Доводи потерпілого про наявність «суперечки» між ним та знайомим ОСОБА_14 таксистом, на яку посилався ОСОБА_6 , суд вважає надуманою, оскільки потерпілим не було повідомлено ніяких індивідуальних даних цього таксиста, в той же час ОСОБА_14 категорично заперечував ці обставини, а покази потерпілого, в цій частині, є загальними.
Крім того, також слід зазначити, що потерпілий ОСОБА_6 для допиту в судовому засіданні був доставлений під вартою разом з обвинуваченим ОСОБА_7 , і тим самим мав змогу спілкуватись з обвинуваченим ОСОБА_7 для складання версії, яку повідомив під час допиту 23 грудня 2015 року в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, а його умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вірно кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України, а також у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), що вчинені повторно, правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії середньої та тяжкого злочину, а також особу обвинуваченого, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі із відбуттям покарання у кримінально-виконавчому закладі закритого типу, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 368 371, 373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

-за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 3( три) роки;

-за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з 09 жовтня 2015 року.

Відповідно до ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 09 жовтня 2015 року по 27 січня 2016 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази жіночу сумку, гребінець, дезодорант повернути власнику потерпілій ОСОБА_9 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_21 ( а.с.27-28) вважати повернутим власнику (а.с.118-119), чоловічу сумку з ключами від замку запалення автомобіля «ДЕУ» брилком сигналізації, ліхтар електричний, брелок скляним, диктофон «Sony» - вважати повернутим власнику потерпілому ОСОБА_6 ( а.с. 66), диск із відеозаписом з камер спостереження супермаркету «АТБ» ( а.с.67) зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати при проведенні експертизи №51-1015-ТЕ від 29.10.2015 року у сумі 200 грн.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1