АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/541/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/296/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.336 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Зборівського районного суду від 03 липня 2015 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, раніше не судимий згідно ст.89 КК України, -

засуджений за ст. 336 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 рік і зобов`язано його у відповідності до ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з оголошенням четвертої черги часткової мобілізації і призовом на військову службу у Збройні Сили України, пройшов медичний огляд при ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якого визнаний головою медичної комісії придатним до військової служби.

Будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неявки за викликом, з метою ухилення від призову у зв`язку з мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 02 лютого 2015 року ОСОБА_7 відмовився отримати під розпис повістку, згідно з якою був зобов`язаний з`явитися 12 лютого 2015 року до Зборівсько-Козівського ОРВК.

Однак, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, Закону України Про затвердження Указу Президента України №1595-VІІ від 24 липня 2014 року Про часткову мобілізацію та Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, без поважних причин до військового комісаріату у визначений законом час не прибув та про причини неприбуття не повідомив.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_7 за ст. 336 КК України покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Обґрунтовує свої вимоги тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання в достатній мірі не врахував підвищену суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення і звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням не сприятиме виховній ролі покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав апеляцію і просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, призначити обвинуваченому покарання у виді 2 років позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину визнав та просить вирок суду залишити без змін, в судових дебатах захисника, яка вважає, що вирок є законним і обґрунтованим, просить залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено та кваліфікація його дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими та в апеляції не оспорюються.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо твердження прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання у зв`язку із застосуванням ст. 75 КК України, воно є непереконливим.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Зокрема, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законом до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, проживає та доглядає за матір`ю-інвалідом 2-ї групи та бабцею ОСОБА_9 - 1932 року народження, важкі його матеріально-побутові умови.

Крім того, взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і обрав ОСОБА_7 покарання в межах закону вмотивувавши прийняте рішення про можливість виправлення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом є невиправдано м`яким, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення покарання без застосування ст. 75 КК України.

Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що не має підстав вважати призначене обвинуваченому покарання несправедливим.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді - три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2