Справа № 127/9442/15-к
Провадження №11-кп/772/182/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області

в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
розглянув «02» лютого 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2015 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Петрик Літинського району Вінницької області,
українця, громадянина України,
зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 309 КК України та засуджений до 5-ти років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи, в сумі 537 (п`ятсот тридцять сім) грн. 60 (шістдесят) коп.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: порошкоподібна речовина, яка поміщена до спец. пакету НДЕКЦ №2589694 та знаходяться в камері зберігання речових доказів Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій обл. - знищена.
Вироком встановлено, що 30 березня 2015 року біля 10:00 години ОСОБА_7 , перебуваючи в с. Петрик Літинського району Вінницької області, діючи умисно, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання без мети збуту психотропної речовини амфетамін, по мобільному телефону домовився про її придбання із невстановленим досудовим розслідуванням чоловіком на ім`я ОСОБА_10 .
В подальшому, 30 березня 2015 року біля 12:00 години ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання без мети збуту психотропної речовини, автобусом міжобласного сполучення Вінниця - Хмельницький передав невстановленому чоловікові на ім`я ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 10 000 гривень з метою придбання амфетаміну.
Після цього, 30 березня 2015 року біля 18:00 години ОСОБА_7 , перебуваючи на території Західного автовокзалу міста Вінниці від водія автобусу міжобласного сполучення Вінниця Хмельницький, отримав коробку з-під фотоапарату, всередині якої знаходилась психотропна речовина амфетамін, яку передав чоловік на ім`я ОСОБА_10 та, яку в подальшому ОСОБА_7 зберігав при собі та перевозив в автомобілі марки «Део Сенс» державний номерний знак НОМЕР_1 .
2 квітня 2015 року, біля 06:30 години, ОСОБА_7 , рухаючись на автомобілі марки «Део Сенс», біля будинку № 30, що по вулиці Блока в місті Вінниці, був зупинений працівниками БПС УМВС України у Вінницькій області, де під час огляду його речей, згідно його письмової згоди, в присутності понятих, в правій шкарпетці було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із застібкою у верхній частині, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору.
Згідно висновку експерта № 2/339 від 02.04.2015 року надана на експертизу порошкоподібна речовина білого кольору у пакеті із полімерного матеріалу із застібкою та стрічкою червоного кольору містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Відсотковий вміст амфетаміну в порошкоподібній речовині масою 39,902 г. становить 43,55 мас.%. В порошкоподібній речовині масою 39,902 г. маса амфетаміну становить 17,3767 г.
Відповідно до Таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я № 188 від 1 серпня 2000 року із змінами від 11 квітня 2012 року, особливо великим розміром амфетаміну вважається вага від 15 і більше грам.
Прокурором апеляційна скарга відкликана до початку апеляційного судового розгляду.

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 ставить питання про зміну вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2015 року відносно ОСОБА_7 в частині покарання, призначивши покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що призначене йому покарання у вигляді реального позбавлення волі є явно несправедливим та надмірно суворим і не відповідає характеру і ступеню суспільної небезпеки злочину і особи винного. Суд не взяв до уваги, що ОСОБА_7 позитивно характеризується, раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, батьків пенсіонерів, працює неофіційно. Також не враховано, що ОСОБА_7 повністю визнав вину, щиро розкаявся, з моменту затримання надавав чіткі послідовні покарання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу останнього; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , просив вирок суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

До таких висновків суд дійшов з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відповідно до ст. 349 КПК України, в зв`язку з тим, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались .При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 не заперечується подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації судом його дій за ч.3 ст. 309 КК України.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 в скоєні злочину, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим і підтверджується доказами, повно та всебічно перевіреними в судовому засіданні, яким суд дав вірну юридично-правову оцінку і кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 309 КК України.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , апеляційний суд виходить з наступного.

В ч.2 ст. 65 КК України зазначено «Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання , необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Обираючи підсудному покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості (ст. 372 КПК України).

Так, районний суд при обранні виду та міри покарання повністю дотримався загальних вимог призначення покарання, зокрема положень ст. 65 КК України .

Призначення покарання засудженому у виді позбавлення волі має на меті виховний характер, а тому беручи до уваги особливості і враховуючи те чи є підстави, в якому порядку і в яких межах повинен бути призначений підсудному певний вид покарання і конкретна його міра.

Судом враховані всі обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, зокрема дані про його особу, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину - в якості обставини, що пом`якшує покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також суд при призначенні покарання ОСОБА_7 вірно врахував те, що засуджений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, батьків пенсіонерів, працює неофіційно, раніше не судимий.

Суд відхиляючи апеляцію захисника засудженого враховує те, що покарання, призначене ОСОБА_7 відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину (згідно з ч.4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст. 309 КК України, є тяжким); доводи адвоката у апеляційній скарзі про наявність підстав, для застосування ст. 75 КК України до ОСОБА_7 суд вважає такими, що характеризують лише особу засудженого, і які вже врахував суд при постановлені вироку, разом з всі викладені доводи у апеляційній скарзі аж ніяк не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, його антисуспільну спрямованість.

Апеляційний суд враховує і ту обставину,що об`єктом вчиненого злочину є встановлений з метою захисту здоров`я населення порядок обігу психотропних речовин.

Сумнівною є визнана судом пом`якшуюча обставина така як активне сприяння розкриттю злочину, оскільки злочинна діяльність ОСОБА_7 була виявлена та припинена в ході проведення 2.04.2015 року працівниками БПС УМВС України у Вінницькій області огляду автомобіля ОСОБА_7 , під час якого було виявлено і вилучено поліетиленовий пакет із застібкою у верхній частині всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляції адвоката ОСОБА_8 щодо застосування до засудженого положень ст. 75 КК України є безпідставними та непереконливими .

Колегія суддів вважає, що призначене покарання ОСОБА_7 при встановлених обставинах справи є законним. Тобто в даному випадку, на думку колегії суддів суд при призначенні покарання засудженому в повному об`ємі реалізував принципи законності, справедливості, обгрунтованності, доцільності та індивідуалізації покарання, виходячи із завдань поставлених перед кримінальним законом ( ст. 1 КК України).

Також, доводи апеляції адвоката, що засуджений має на утриманні малолітню дитину та батьків пенсіонерів не узгоджуються з тим, що наявність у засудженого неповнолітньої дитини не завадили скоєнню ним злочину, не зменшує ступеню суспільної небезпеки вчинених злочинів, не спростовує висновків суду про необхідність реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням може мати місце лише за наявності передбачених законом передумов і є правом, а не обов`язком суду.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_7 , а також усі обставини справи, колегія суддів вважає, що досягнення встановленої ч.2 ст. 50 КК України мети-виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції засудженого та неможливе без відбування ним покарання, а тому підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та для пом`якшення призначеного покарання , апеляційний суд -не вбачає.

Крім того, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження. Вказаних вимог, на думку апеляційного суду, місцевий суд дотримався .

На думку колегії суддів все наведене вище в сукупності дає юридично-правові підстави суду відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2015 року - залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд
у х в а л и в :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який утримується під вартою - протягом того ж часу з моменту отримання копії судового рішення.

Згідно ч.4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

с у д д і :

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4