Дата документу Справа № 310/1020/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/1020/14-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1324/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія п. 7 ч. 2 ст. 115;
ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115;
ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Судова колегія з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0006795 від 13 листопада 2013 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 , поданою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, військовозобов`язаного, маючого незакінчену вищу освіту, працюючого докером-механізатором в Державному підприємстві «Бердянський морський торгівельний порт», неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України та засуджено

-за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 7 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України до 5 років позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Визначено початок строку відбуття покарання з моменту затримання з 14 листопада 2013 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою. Скасовано арешт, накладений на майно ОСОБА_8 , вирішено долю речових доказів, стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 11587,66 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 13 листопада 2013 року, приблизно о 6 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 прийшов до приміщення будинку АДРЕСА_2 - за місцем тимчасового проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з якими раніше не був знайомий.

Того ж дня, в період часу з 6 годин 30 хвилин до 7 годин 30 хвилин, під час знаходження в вищезазначеному будинку, у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на умисне вбивство двох осіб ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з хуліганських мотивів.

З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, спрямованим на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , тобто двох осіб, з хуліганських мотивів, озброївшись ножем, який він взяв у приміщенні вищезазначеного будинку, діючи з особливою зухвалістю, безпричинно, на ґрунті явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття, умисно наніс чотири удари ножем в життєво важливі органи - шию та грудну клітину ОСОБА_12 , чим спричинив йому згідно висновку експерта № 407 від 20.12.2013 р. два сліпих поранення шиї та два проникаючих поранення грудної клітини, в результаті чого від двох проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини з ушкодженнями міжреберних м`язів, пристіночної плеври і лівої легені; серцевої сорочки, стінок аорти, що зумовило помірну зовнішню і масивну внутрішню кровотечу в плевральну порожнину, і в порожнину серцевої сорочки і призвело до тампонади серця (здавлення серця, що вилилося кров`ю) з явищами гострої крововтрати, настала смерть потерпілого на місці скоєння злочину, таким чином ОСОБА_8 скоїв умисне вбивство ОСОБА_12 з хуліганських мотивів.

Відразу після цього, знаходячись в тому ж приміщенні - будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на умисне вбивство двох осіб, з хуліганських мотивів, із застосуванням того ж самого ножа, який знаходився при ньому, намагався нанести ОСОБА_11 удар ножем в життєво важливий орган - грудну клітину. Захищаючись від нападу ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_11 вдалося вибити з його руки ніж. Однак, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, почергово, спочатку пустою скляною пляшкою, потім скляним бутлем з медом, а коли вони розбились, цеглою, наніс ОСОБА_11 множинні удари в життєво важливий орган - голову.

З метою врятування свого життя ОСОБА_11 намагався через необладнаний віконний отвір залишити приміщення будинку, але ОСОБА_8 наздогнав потерпілого, накинув йому на шию канат і намагаючись задушити ОСОБА_11 , став стискати йому органи шиї.

Також в процесі цього, ОСОБА_8 надів ОСОБА_11 на голову поліетиленовий пакет та почав стискати його в області шиї потерпілого, тим самим перекриваючи доступ кисню до органів дихання ОСОБА_11 .

В ході виконання дій, направлених на вбивство ОСОБА_11 , ОСОБА_8 спричинив потерпілому, згідно висновку експерта № 650 від 19.12.2013 р., тілесні ушкодження у вигляді: 1) синця в правій виличній області, садна в цій області, набряку, синців в області верхньої і нижньої губи, садна над лівою бровою, в області чола зліва - на межі росту волосся, садна лівої виличної області, верхньої губи, підборіддя, набряку на лобно-тім`яно-скроневій області, більше зліва, неглибоких саден в області потилиці, 4-х великих ран неправильної форми, дно ран тім`яна кістка, краї не рівні, травма супроводжувалася забоєм головного мозку легкої форми, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я; 2) саден тилу кистей, синців 3-4 пальців лівої кисті, синця на тилу середньої-нижньої третини правого передпліччя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження; 3) по долонній поверхні пальців правої кисті - дрібних порізів, на тилу лівої кисті - поріз шкіри - 1,2 см. завдовжки, різаної рани в області правої щоки, різаних ран в тім`яній ділянці зліва, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

В процесі цього, ОСОБА_11 вдалося звільнитись та через необладнаний віконний отвір покинути приміщення будинку, в зв`язку з чим ОСОБА_8 не довів свій злочинний намір, направлений на умисне вбивство двох осіб, з хуліганських мотивів до кінця з причин, що не залежали від його волі та не виконав усіх дій, які вважав необхідними для заподіяння смерті ОСОБА_11 .

Крім того, 13 листопада 2013 року, приблизно о 7 годині 50 хвилин, знаходячись в приміщені будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою приховування вчиненого ним умисного вбивства ОСОБА_12 , маючи умисел на умисне знищення чужого майна шляхом підпалу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді знищення в результаті пожежі будинку АДРЕСА_2 , вартість якого відповідно до звіту про оцінку вартості домоволодіння Запорізької торгово-промислової палати від 31.10.2013 р. складає 17730 гривень, та бажаючи їх настання, підпалив одежу на трупі ОСОБА_12 та розташовані поруч речі, внаслідок чого в будинку розпочалася пожежа.

Однак, ОСОБА_8 свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, так як про пожежу сторонні особи повідомили до Бердянського МРУ ГУ ДСНС України в Запорізькій області, працівники якого своєчасно її погасили.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги обвинуваченому ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за п. 7 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України закрити.

Вважає, що органом досудового слідства та судом допущена однобічність і неповнота дослідження обставин по справі, які роблять судове рішення неправосудним. Обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, належним чином не з`ясовані.

Зазначає, що суд як на один з доказів вини ОСОБА_8 послався на показання потерпілого ОСОБА_11 , які мають суттєві протиріччя і які усунути не виявилось можливим, оскільки потерпілий помер. При цьому, потерпілий не дав конкретних показань стосовно знаряддя вчинення злочину, не дав опису конкретних дій злочинця. Показання потерпілого ОСОБА_11 щодо обставин завдання тілесних ушкоджень іншому потерпілому ОСОБА_12 суперечать висновкам експерта № 407 від 20.12.2013 року.

Вважає, що протокол впізнання ОСОБА_11 обвинуваченого ОСОБА_8 не може бути допустимим доказом у кримінальному провадженні, оскільки ця процесуальна дія була проведена без участі захисника та в порушення ч. 2 ст. 228 КПК України ОСОБА_8 був пред`явлений для впізнання разом з особами, які мають різкі відмінності у віці, зовнішньому огляді та одязі.

Зазначає, що ОСОБА_13 безпідставно приймає участь у кримінальному провадженні як потерпілий, оскільки належний йому будинок знаходився в нежитловому стані і матеріальної шкоди йому не завдано. Що також фактично підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які в судовому засіданні показали, що шкода житловому будинку завдана не була, в будинку було багато сміття, пожежа могла статися від каганця, дах впав не від пожару, самої пожежі свідки не бачили, її не було а було сильне задимлення.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що крім потерпілого біля будинку нікого не бачила, пожежі в будинку не бачила, тобто фактично підтвердила алібі ОСОБА_8 , який вину не визнав і показав, що на місці злочину його не було.

Вважає, що свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 в судовому засіданні підтвердили показання ОСОБА_8 , чим також підтвердили його алібі.

Захисник ставить під сумнів достовірність показань свідка ОСОБА_23 в судовому засіданні, оскільки вони істотно суперечать його показанням на досудовому слідстві. Так під час досудового слідства цей свідок докладно описав ніж та зовнішність обвинуваченого, пояснив, що його обличчя було в крові, в судовому засіданні свідок пояснив, що у хлопця в руці було щось походе на ніж, а обличчя було в грязі.

Захисник зазначає, що цьому свідку обвинувачений також був пред`явлений для впізнання без участі захисника та із порушенням вимог ст. 228 КПК України.

Свідок ОСОБА_24 , яка була залучена в якості понятого під час огляду місця події, в судовому засіданні показала, що не бачила де і які речі збирали працівники міліції, не бачила, як знайшли гаманець.

З аналогічних підстав захисник ставить під сумнів допустимість в якості доказів у кримінальному провадженні і показань свідка ОСОБА_25 .

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні підтвердив, що впізнання було проведено без участі захисника, куртку та кайдани з обвинуваченого зняли, коли привезли потерпілого.

Захисник вважає, що показання спеціаліста ОСОБА_27 в судовому засіданні підтверджують алібі ОСОБА_8 , а наявність договору, комп`ютера, трафіку про час користування підтверджуються висновком комп`ютерної експертизи.

Не є доказом вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення виявлені в нього порізи та садни на руках, оскільки свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_29 підтвердили в судовому засіданні показання обвинуваченого, що такі тілесні ушкодження можуть бути отримані, оскільки він працював докером.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показав що він є слідчим та приймав участь в огляді місця події, але він не пам`ятає які речі та в якій кількості були знайдені на місці події, коли було завершено огляд, де, кім і коли був затриманий ОСОБА_8 , не пам`ятає, як пакував речові докази.

Захисник ставить під сумнів об`єктивність відомостей, зазначених у протоколі огляду місця події, оскільки час завершення його складання містить виправлення, поняті в судовому засіданні вказали інший час завершення огляду, факт знаходження гаманця зазначено в протоколі в самому кінці, в протоколі не відображено, що гаманець був мокрий.

У ОСОБА_8 за місцем проживання вилучили 7 ножів, але жодним з них тілесні ушкодження не спричинені.

ОСОБА_8 підтвердив, що загубив гаманець, де саме він не знає, але заперечує, що на місці скоєння злочину, оскільки ніколи там не був.

Захисник стверджує, що протокол затримання ОСОБА_8 14.11.2013 року є фіктивним, оскільки фактично його затримано було 13.11.2014 року ще під час проведення огляду місця події, вважає, що гаманець міг оказатися в справі в результаті будь-яких оперативно-розшукових дій.

Вважає що не може бути доказом висновок експерта № 19 від 24.01.2014 року, згідно якого на кросівках ОСОБА_8 виявлено плями крові, оскільки згідно протоколу огляду одягу ОСОБА_8 , в тому числі і кросівок, таких плям виявлено не було.

Згідно цього експертного дослідження на куртці, брюках, футболці ОСОБА_8 крові не виявлено, на думку захисника, з урахуванням показань

потерпілого ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_23 та висновку СМЕ трупа ОСОБА_12 неможливо вчинити злочин та не залишити слідів крові на одязі.

Спростовує, на думку захисника, вчинення ОСОБА_31 злочину висновок експерта № 258 від 18.12.2013 року, оскільки волокон, волокнистих матеріалів та горюче мастильних матеріалів на ОСОБА_8 знайдено не було.

Ніж, наданий для проведення експертизи, доказом бути не може, оскільки він потерпілому для впізнання не надавався, експертний висновок щодо можливості спричинення потерпілому ОСОБА_12 тілесних пошкоджень має ймовірний характер.

Захисник вважає, що жодний висновок проведених експертиз не вказує і не підтверджує вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

На подану захисником апеляційну скаргу до початку її апеляційного розгляду від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_32 надійшли письмові заперечення, згідно яких він вважає вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю доведеною як показаннями потерпілих, свідків, так і письмовими і речовими доказами, яким суд дав належну оцінку. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яки вважали вирок суду законним та обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень при зазначених у вироку обставинах, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені та правильно оцінені та, на думку колегії суддів, стороною захисту не спростовані.

Посилання захисника обвинуваченого на те, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 не ґрунтуються на досліджених судом доказах спростовуються матеріалами судового провадження.

Так, судом першої інстанції на вимогу процесуального закону було в повному обсязі з`ясовано обставини кримінального провадження та перевірено їх доказами. Зокрема, суд першої інстанції безпосередньо у судовому засіданні допитав обвинуваченого, потерпілих, свідків, спеціаліста, дослідив письмові докази та на підставі аналізу всіх фактичних даних в їх сукупності встановив дійсні обставини кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_8 .

Апеляційні доводи захисника щодо неналежної оцінки судом першої інстанції показань допитаних в судовому засіданні потерпілих і свідків судова колегія до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_11 своїми показаннями підтвердив обставини вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, пояснив, що ні він ні інший потерпілий ОСОБА_12 раніше з обвинуваченим знайомі не були, обвинувачений з невідомих йому причин вбив ОСОБА_12 та намагався вбити його ОСОБА_11 . В суді стверджував, що саме ОСОБА_8 відносно нього та ОСОБА_12 вчинив злочини. ОСОБА_8 тривалий час перебував в будинку при освітленні і ОСОБА_11 його добре роздивився. Впізнав його не за одягом, а за зовнішніми ознаками, голосом. Уточнив, що при вчиненні злочинів ОСОБА_8 був без головного убору, запам`ятав його коротку зачіску, оскільки намагався схопити його за волосся, яке було коротким.

Потерпілий ОСОБА_13 в суді першої інстанції показав, що він є власником будинку АДРЕСА_3 , в якому відбулася подія злочину, цей будинок знаходиться у непридатному для проживанні стану, але у разі, якщо б будинок згорів, йому було б завдано матеріальну шкоду, оскільки належна йому частина будинку має певну грошову вартість.

Згідно звіту про оцінку вартості домоволодіння АДРЕСА_3 , оціночна вартість будинку становить 17730 грн. ( т. 1 а.с. 197-226).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 в судовому засіданні суду першої інстанції показали, що вони знайомі з обвинуваченим, спільно з ним проводили час, в ніч з 12 на 13 листопада 2013 року, спільно вживали алкогольні напої, але до часу вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину з ним розлучилися, ОСОБА_8 пішов до дому пішки один. Зустрілися з ним 13 листопада 2013 року вже після спливу часу, в який обвинувачений вчинив інкриміновані йому злочини. Крім того, пояснили, що в їх присутності 13.11.2013 року приблизно о 13.30 годин ОСОБА_8 повідомив, що десь загубив свій гаманець із банківськими картками.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_33 в судовому засіданні суду першої інстанції показали що у складі пожежного караулу вранці 13 листопада 2013 року гасили водою пожежу в будинку, розташованому на перехресті вул. Мазіна та АДРЕСА_2 . Бачили напроти цього будинку чоловіка з закривавленою головою та обличчям, який повідомив, що в будинку сталася бійка та поножовщина і там знаходиться людина, якій завдано тілесні ушкодження. Потрапивши до будинку, виявили обгорілий труп чоловіка з помітними тілесними ушкодженнями. Зовні усе виглядало як підпал. На думку вказаних свідків, у разі не ліквідування пожежі, будинок міг повністю згоріти. Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні підтвердив показання вказаних свідків та пояснив, що на його думку причиною пожежі був підпал, горів труп людини, закиданий різними речами, якщо б не загасили пожежу, згорів би не лише дах, а друга частина будинку.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 13.11.2013 року приблизно о 7 годині 45 хвилин біля будинку, розташованого між вул. Мазіна та Першотравневою вона побачила чоловіка з помітними тілесними ушкодженнями, який повідомив, що його побили та намагалися вбити, а в будинку, на якій він вказав рукою, зарізали іншу людину і це зробив чоловік в червоній куртці.

Свідок ОСОБА_23 в суді показав, що впізнає саме ОСОБА_8 , як чоловіка, який приблизно з 7 до 8-ї години вискочив з вікна будинку, на який вказав потерпілий ОСОБА_11 та пояснив, що саме ця людина намагалася його бити. Коли наздогнав ОСОБА_8 , добре його розглядів, оскільки був від нього на відстані приблизно один метр. Добре запам`ятав його по статурі, зросту, голосу та обличчю, він був без шапки. Від переслідування ОСОБА_8 утримався, оскільки в його руках побачив предмет, схожий на ніж, а коли повернувся до потерпілого ОСОБА_11 побачив, як з вікна будинку пішов дим.

Свідки ОСОБА_25 і ОСОБА_24 показали в суді, що вони приймали участь в якості понятих під час огляду місця події, в ході якого були вилучені речові докази, в тому числі гаманець темного кольору з банківською карткою.

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_34 показав, що з наданої роздруківки Інтернет трафіку стверджувати, що за комп`ютером у період часу з 05.58 години по 07.50 години знаходився користувач неможливо, отримання інформації згідно роздруківок трафіку може здійснювати самостійно програмне забезпечення, встановлене на комп`ютері. Ідентифікувати особу, яка перебуває в мережі Інтернет в певний проміжок часу взагалі неможливо, оскільки користувач ідентифікує себе у мережі за логіком та паролем, який може бути доступний декільком користувачам.

Також суд першої інстанції дослідив та дав належну оцінку письмовим доказам, які в повній мірі безсуперечно підтверджують вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів та обставини, за яких вони були вчинені.

Так, згідно протоколу огляду місця події від 13.11.2013 року, під час огляду місця вчинення інкримінованих ОСОБА_8 злочинів були виявлені та вилучені, в тому числі: ніж з рукояткою жовтого кольору, з нашаруванням речовини бурого кольору, фрагменти мотузок зі слідами горіння, розволокнення, гаманець чорного кольору та речі з нього, труп ОСОБА_12 з тілесними ушкодженнями у вигляді термічних опіків, а також трьох колото-різаних ран (т. 1 а.с. 121-167).

Під час огляду 14.11.2013 року речей та предметів одягу ОСОБА_8 у нього були вилучені, в том числі: куртка болонєва червоного кольору з вставками чорного та сірого кольору, брюки джинсові темно-синього кольору, кросівки чорного кольору з підошвою синього кольору з плямами невизначеного характеру на неї .

Відповідно до висновків експертів № 18 та 19 від 24.01.2014 року, на лівому кросівку ОСОБА_11 виявлена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_8 , домішку крові ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не виявлено, а на правому кросівку ОСОБА_8 виявлено кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_12 та (чи) ОСОБА_11 , походження від ОСОБА_8 виключається (т. 2 а.с. 6-10, 11-14).

Проведенням судово-цитологічного дослідження зразків вільних кінців нігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_11 , згідно висновку експертизи № 704 від 17.01.2014 року, виявлено кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 20-22).

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 407 від 20.12.2013 року смерть ОСОБА_12 настала від двох проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини з ушкодженнями міжреберних м`язів, пристіночної плеври і лівої легені; серцевої сорочки, стінок аорти, що зумовило помірну зовнішню і масивну внутрішню кровотечу в плевральну порожнину, і в порожнину серцевої сорочки і призвело до тампонади (здавлення серця кров`ю, що вилилася) серця з явищами гострої крововтрати. При проведенні експертизи на трупі виявлено два сліпих поранення шиї та два проникаючих поранення грудної клітини. Зазначені ушкодження утворилися незадовго до настання смерті від чотирьох травмуючих впливів одностороннє загостреного предмету, яким міг бути клинок ножа (т. 2, а.с. 30-34).

Висновками судово-медичної експертизи № 650 від 19.12.2913 року підтверджено, що у ОСОБА_11 виявлені численні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких і утворилися, в тому числі, в області обличчя і голови від не менше 14-ти ударно-травмуючих впливів, в області лівої та правої верхніх кінцівок не менше 5 травмуючих впливів (т. 2, а.с. 38-40).

Під час проведення слідчого експерименту 27.12.2013 року ( т. 1, а.с. 188-195) потерпілий ОСОБА_11 пояснив та показав обставини та спосіб завдання йому та ОСОБА_12 тілесних ушкоджень і такі обставини знайшли своє підтвердження у висновках судово-медичних експертиз № 14 від 11.01.2014 року (т. 2 а.с. 35-37) та № 11 від 08.11.2014 року (т. 2 а.с. 41-42).

Проведеною під час досудового слідства комплексною судовою експертизою волокон та волокнистих матеріалів та експертизою нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів № 285 від 18.12.2013р., висновки якої були досліджені в суді першої інстанції, встановлено, що на наданих для дослідження светрах сірого та чорного кольору, куртках сірого та сіро-синього кольорів ОСОБА_11 виявлені текстильні волокна бавовни синього кольору, які складають загальну родову належність із відповідними волокнами, які входять до складу за волокном брюк ОСОБА_8 . На наданих для дослідження куртці та брюках ОСОБА_8 виявлені текстильні волокна бавовни коричневого кольору, які складають загальну родову належність із відповідними волокнами, входять до складу за волокном брюк ОСОБА_12 (т. 2 а.с. 55-67).

З дослідженого в судовому засіданні висновку судової пожежно-технічної експертизи № 2 від 27.01.2014р., вбачається, що в будівлі АДРЕСА_2 , найбільш вірогідно знаходився один осередок пожежі, який розташовувався на підлозі в районі трупу ОСОБА_12 . Джерелом займання послужило вогневе джерело запалювання (найбільш вірогідно теплова енергія полум`я сірника чи запальнички). Причиною пожежі в будинку послужив занос вогневого джерела запалювання. Механізм виникнення пожежі був наступним: за допомогою вогневого джерела займання (найвірогідніше полум`я сірника, запальнички) було здійснено займання горючих матеріалів (папір, вироби з тканини) в місці розташування трупу ОСОБА_12 (т. 2 а.с. 24-27).

Згідно досліджених в суді першої інстанції висновків до акту первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 741 від 11.12.2013 року, ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням не страждав та не страждає на цей час. В період вчинення інкримінованого йому злочину ознаків тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. Отже, він міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. За своїм психічним станом на цей час він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не вимагає (т. 2 а.с. 139-142).

Також в судовому засіданні було досліджено та надано оцінку протоколу огляду диску для лазерних систем зчитування від 19.11.2013 року з матеріалами з камер спостереження «АТБ Маркет» магазину «Продукти 256», відповідно до якого встановлено наявність гаманця та банківської картки у ОСОБА_8 станом на 3 години 53 хвилини 13.11.2013 року, якою він розраховувався в магазині, після чого поклав її до гаманця, а гаманець помістив до правого внутрішнього карману своєї куртки (т. 1 а.с. 244-251)

Оцінюючи всі наведені вище докази в їх сукупності, суд першої інстанції дав належну оцінку позиції обвинуваченого ОСОБА_8 та прийшов до правильного висновку, що невизнання ним вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів є лише його способом захисту від пред`явленого йому обвинувачення та спробою уникнути відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення.

Що стосується безпосередньо доводів, викладених в апеляційній скарзі, то колегія суддів приходить до висновку, що вони змісту пред`явленого та доведеного належними доказами в суді першої інстанції обвинувачення не спростовують, на кваліфікацію дій ОСОБА_8 не впливають та на порушення норм процесуального закону, яки могли б потягнути скасування судового рішення не вказують з огляду на наступне.

Щодо тверджень захисника про неконкретність пояснень потерпілого ОСОБА_11 в судовому засіданні, то їх судова колегія до уваги не приймає, оскільки потерпілий в судовому засіданні дав докладні пояснення щодо істотних обставин вчинених відносно нього та ОСОБА_12 злочинів, ці пояснення потерпілого обґрунтовано були взяті судом до уваги як доказ, безпосередньо отриманий в суді і належним чином оцінені при ухваленні вироку.

Показання потерпілого ОСОБА_11 в суді щодо обставин завдання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень є повністю аналогічними його показанням, оціненим судово-медичними експертами під час проведення досудового слідства і згідно досліджених в суді висновків цих експертиз, вони відповідають характеру та локалізації виявлених на потерпілих тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта № 14 від 11.01.2014 року смерть потерпілого ОСОБА_12 не могла настати за умов, як показував потерпілий ОСОБА_11 , так як згідно з висновками експерта № 407 від 20.12.2013 «поранення шиї у прямому причинному зв`язку зі смертю не перебуває».

Звертаючи увагу на цей висновок експерта, захисник зазначає, що потерпілий ОСОБА_11 не дав конкретних пояснень щодо обставин завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_12 і усунути такі протиріччя неможливо, оскільки потерпілий помер.

Між тим, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 показав, що саме ОСОБА_8 завдав тілесні ушкодження йому та вбив ОСОБА_12 , на присутність інших осіб під час вчинення злочину на місці події не вказував, повідомив всі подробиці, які бачив сам.

З огляду на зазначене, висновок експерта № 14, на який посилається захисник, лише підтверджує обвинувачення ОСОБА_8 , оскільки тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_12 дійсно виявлені були не лише на тулубі, а і на шиї, обставини виникнення тілесних ушкоджень на шиї узгоджені повністю між собою висновком експертизи та показаннями з цього приводу ОСОБА_11 , інших осіб крім потерпілих та обвинуваченого ОСОБА_8 на місці події не було.

Що до тверджень захисника про суперечливі показання потерпілого ОСОБА_11 в суді стосовно ножа, яким ОСОБА_8 завдав тілесні ушкодження ОСОБА_12 та про те, що впізнання потерпілим ОСОБА_11 цього ножа проведено не було, то судова колегія з цього приводу неповноти досудового слідства та судового розгляду не вбачає, оскільки потерпілий ОСОБА_11 в суді показав, що ОСОБА_8 завдав ОСОБА_12 тілесні ушкодження та намагався завдати йому, застосовуючи ніж.

Під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено ніж з рукояткою жовтого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, який згідно висновків судово-медичної експертизи № 565 від 08.01.2014 року (т. 2 а.с. 72-74) відповідає характеру тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_12 . Згідно висновків судово-медичної експертизи № 686 від 27.12.2013 року (т. 2 а.с. 75-77), при судово-цитологічному дослідженні ножа знайдена кров людини, яка може належати потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та не може належати ОСОБА_8 .

Не є обґрунтованим та спростовується повністю матеріалами кримінального провадження апеляційний довід захисника щодо безпідставного визнання ОСОБА_13 потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки встановлено та підтверджено належними доказами в суді, що він є власником будинку, в якому відбулася подія, а істотної матеріальної шкоди діями ОСОБА_8 , яки полягали у підпалі, завдано йому не було, оскільки пожежу було вчасно ліквідовано працівниками пожежного загону. Оціночна вартість будинку згідно звіту про оцінку домоволодіння АДРЕСА_3 становить 17730 грн.

Дії ОСОБА_35 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, як замах на умисне знищення майна, вчиненого шляхом підпалу, і така кваліфікація дій повністю відповідає фактичним обставинам, встановленим у кримінальному провадженні.

В своїй апеляційній скарзі захисник зазначає, що свідок ОСОБА_18 своїми показаннями в суді фактично підтвердила алібі ОСОБА_8 , оскільки пояснила, що його біля місця вчинення злочину не бачила і пожежу не помітила.

Судова колегія не погоджується з такими доводами захисника також, оскільки вказаний свідок в суді дала показання щодо обставин події, які повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_23 . При цьому ОСОБА_11 вказав саме на ОСОБА_8 , як на особу, яка вчинила злочини, а свідок ОСОБА_23 показав в суді, що переслідував саме ОСОБА_35 , впевнено впізнав його в суді.

Суд першої інстанції дав належну оцінку показанням свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та прийшов до обґрунтовано висновку, що алібі обвинуваченого вони не підтвердили, оскільки з 5 години ранку 13.11.2013 року вони його не бачили.

Не погоджується судова колегія з апеляційними доводами захисника в частині спростування вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , оскільки з пояснень цих свідків в їх сукупності вбачається, що вони 13.11.2013 року приймали участь в ліквідації пожежі в житловому будинку, пояснили в суді, що як вони вважають, в разі несвоєчасного ліквідування пожежі, будинок мав зазнати значних ушкоджень.

Згідно висновків судової пожежно-технічної експертизи № 2 від 27.01.2014 року (т. 2 а.с. 24-27), причиною пожежі в будинку АДРЕСА_2 послужив занос вогневого джерела запалювання, за допомогою вогневого джерела займання було здійснено займання горючих матеріалів в місці розташування трупу ОСОБА_12 .

Не приймає до уваги судова колегія доводи захисника про те, що показання свідка ОСОБА_23 не є належним доказом у кримінальному провадженні, оскільки є суперечливими між собою в суді та на досудовому слідстві, оскільки суд у відповідності до ч. 4 ст. 95 КПК України в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_8 послався лише на показання цього свідка в суді, інші показання свідка судом не досліджувались та у вироку суд оцінку їм не давав.

При цьому, в суді цей свідок дав докладні показання щодо обставин поді, які повністю узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_18 . Впевнено впізнав саме ОСОБА_8 , як особу, яку переслідував безпосередньо біля місця вчинення інкримінованих йому злочинів.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 своїми показаннями в суді поставили під сумнів дотримання вимог процесуального закону органом досудового слідства під час проведення огляду місця події, внаслідок якого були вилучені з місця події речові докази, в тому числі гаманець, належний ОСОБА_8 .

Між тим, як вбачається з вироку суду першої інстанції, в судовому засіданні вказані свідки показали, що дійсно приймали участь при проведенні вказаної слідчої дії в якості понятих, підтвердили, що на місці події серед інших речей був знайдений гаманець з банківською карткою, всі найдені речі були вологими. Також вказані свідки підтвердили в суді, що дійсно безпосередньо до приміщення вони не заходили, але на всьому протязі огляду спостерігали за діями працівників міліції через віконні отвори, вікна в будинку були відсутні.

Також в апеляційній скарзі захисник висловлює сумніви щодо відповідності дійсним обставинам відомостей, відображених в протоколі огляду місця події, оскільки, як зазначає захисник, свідок ОСОБА_30 , який як слідчий проводив огляд місця події, пояснив в суді, що не пам`ятає, скільки і чого з речей та де він знайшов, не пам`ятає, коли було завершено огляд, як пакував речові докази, ким і коли був затриманий ОСОБА_8 .

З такими твердженнями колегія суддів не погоджується, оскільки вказаний свідок в суді підтвердив, що він у складі слідчої групи складав протокол огляду місця події. Після огляду протоколу в судовому засіданні повністю підтвердив відомості, зазначені в ньому, в тому числі, показав, що біля трупу він виявив гаманець із банківськими картками. Виявлені предмети демонстрував понятим, кожен з предметів було упаковано в окрему коробку або пакет. Також свідок показав, що йому не відомо, коли було затримано ОСОБА_8 . Щодо часу завершення огляду, який зазначив в протоколі, пояснив, що дійсно в протоколі є виправлення, але початок, весь огляд та його завершення зафіксовані не лише протоколом, а і відеозаписом, під час якого він повідомляв час початку та завершення цієї слідчої дії.

З огляду на зазначене судова колегія не вбачає істотних порушень, допущених при огляді місця події, яки могли б спростувати доказове значення відомостей та речових доказів, отриманих внаслідок його проведення.

Захисник в апеляційній скарзі зазначає, що наявність договору, комп`ютера та трафіку користування мережею Інтернет підтверджують алібі ОСОБА_8 , що він з 5 години 30 хвилин знаходився в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_4 , а не на місці вчинення злочину.

З такими доводами захисника судова колегія не погоджується, оскільки допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції спеціаліст ОСОБА_34 показав, що отримання інформації з мережі може відбуватись і самостійно програмним забезпеченням, встановленим на комп`ютері без участі і навіть за відсутності користувача. Ідентифікувати особу, яка перебуває у мережі Інтернет перед комп`ютером у певний проміжок часу взагалі неможливо, оскільки користувач ідентифікується у мережі лише логіном, що співпадає з номером договору та паролем, який може бути доступний декільком користувачем.

Висновки судової комп`ютерно-технічної експертизи № 181-КТ від 17.12.2013 року підтверджують лише те, що в комп`ютері, вилученому 20.11.2013 року за адресою: АДРЕСА_4 маються програми, призначені для відвідування Інтернет ресурсів, серед службових файлів яких виявлено історію відвідування Інтернет ресурсів, у тому числі, за період з 08.04 по 09.59 13.11.2013 року (т. 2 а.с. 15-18).

Приймаючи до уваги наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано дано критичну оцінку показанням обвинуваченого в тій частині, що в час вчинення інкримінованих йому злочинів на місці їх чинення він не був і твердження, з цього приводу, викладені в апеляційні скарзі захисника, таких висновків суду не спростовують.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що в суді першої інстанції свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_29 підтвердили показання ОСОБА_8 щодо травм рук, оскільки він працював докером, зазначає, що ці показання підтверджуються висновками судово-медичної експертизи № 578 від 16.11.2013 року, а тому, як вважає захисник порізи та садни рук ОСОБА_8 не можуть бути доказами його вини.

Між тим, як вбачається з вироку суду, вказані свідки підтвердили лише те, що робота докера це наявність об`єктів підвищеної небезпеки, частий травматизм кінцівок, від чого на руках бувають садни та подряпини. Факт отримання на роботі таких тілесних ушкоджень безпосередньо перед часом вчинення злочинів, що інкриміновані ОСОБА_8 , ці свідки не підтвердили. Не надано стороною захисту будь-яких доказів звернення ОСОБА_8 до медичної установи або до медпункту підприємства, де він працював, з приводу надання медичної допомоги.

Крім того, висновками судово-медичної експертизи № 578 від 16.11.2013 року, на які посилається захисник, підтверджено, що серед виявлених на верхніх кінцівках ОСОБА_8 тілесних ушкоджень лише садни на передньої поверхні правого передпліччя в нижній третині могли утворитися від дії спеціальних засобів наручників. З описової частини вказаної експертизи вбачається, що відносно обставин утворення всіх виявлених у нього тілесних ушкоджень ОСОБА_8 показав, що отримав їх 13.11.2013 року о 18.00 годині під час його затримання працівниками міліції, але згідно висновків експерта такі обставини їх утворення є малоймовірними. На отримання тілесних ушкоджень верхніх кінцівок під час виконання трудових обов`язків при проведенні експертизи ОСОБА_8 не вказував ( т. 2 а.с. 28-29).

З приводу недопустимості як речового доказу гаманця, виявленого під час огляду місця події, оскільки факт його знаходження відображено у самому кінці протоколу, непред`явлення його для впізнання ОСОБА_8 та не проведення його дослідження на предмет відбитків пальців, а також не зазначення в протоколі, що гаманець був мокрий, на що посилається захисник в своїй апеляційній скарзі, судова колегія зазначає наступне.

Згідно протоколу огляду місця події від 13.11.2013 року (т. 1 а.с. 121-129), під час огляду території будинку в кімнаті № 2 було виявлено гаманець чорного кольору, в якому серед інших речей були дві банківські картки «ПриватБанку» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , візитна картка за надписом «Художественная ковка». Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що після виявлення гаманця огляд було продовжено, слідчим було зафіксовано обстановку на прилеглій до будинку території, тому доводи захисника, що виявлення гаманця зазначено в самому кінці протоколу не відповідає дійсності.

Зовнішній вигляд гаманця згідно фото № 53 та 54 до протоколу огляду (т. 1 а.с. 162) цілком відповідає обстановці, в якої його було виявлено.

Відповідно до висновків судової дактилоскопічної експертизи № 887 від 11.12.2013 року (т. 2 а.с. 44-48), слід пальця руки, виявлений на поверхні візитної картки з написом «Художественная ковка», залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідок та виписки з рахунку, вилучених з ПАТ КБ «ПриватБанк», власником банківських карток № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 є ОСОБА_8 (т. 2, а.с. 160-164).

Непроведення органом досудового слідства ОСОБА_8 впізнання гаманця не свідчить про неповноту досудового слідства та не ставить під сумнів, що знайдений на місці події чоловічий гаманець належить саме ОСОБА_8 .

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що гаманець, належний обвинуваченому ОСОБА_8 , знайдений на місці події, є належним речовим доказом у кримінальному провадженні, який судом першої інстанції обґрунтовано взятий до уваги та належно оцінений.

Твердження ОСОБА_8 про те, що він виявив пропажу гаманця 13.11.2013 року, де він його загубив не знає, але заперечує, що на місці події, викладені в апеляційній скарзі захисника, на увагу не заслуговують, оскільки повністю спростовуються зібраними та наданим суду стороною обвинувачення доказами, яким судом зроблено вірну оцінку. Суд першої інстанції прийшов вірного висновку, що така позиція обвинуваченого є його способом захисту від пред`явленого обвинувачення, свідчить про намір уникнути від відповідальності за вчинені злочини.

При цьому, згідно журналу судового засідання обвинувачений ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 підтвердили, що виявив ОСОБА_8 втрату гаманця у другій половині дня 13.11.2013 року, а згідно протоколу огляду відеозаписів з камер спостереження, розраховувався ОСОБА_8 банківською карткою та мав при собі гаманець 13.11.2013 року о 03.53 годині, що відповідає іншим обставинам кримінального провадження, якими встановлено час вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів.

Що стосується тверджень захисника, викладених в апеляційній скарзі, з приводу того, що гаманець міг оказатися в справі в результаті будь-яких оперативно-розшукових дій по розкриттю злочину, то їх судова колегія вважає нічим не підтвердженим припущеннями сторони захисту, які повністю спростовуються доказами, зібраними стороною обвинувачення та дослідженими судом.

Захисник зазначає, що вважає недопустимими в якості доказу у кримінальному провадженні висновки експерта № 19 від 24.01.2014 року, згідно яких на кросівках ОСОБА_8 виявлені плями крові однакових розмірів 2х1 см., оскільки згідно протоколу огляду одягу ОСОБА_8 , в тому числі і кросівок, таких плям не виявлено. Згідно висновку цієї ж експертизи на куртці, футболці та брюках ОСОБА_8 крові не виявлено, що не узгоджується з показаннями потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_23 , а також висновків СМЕ трупу ОСОБА_12 , згідно яких спричинені йому тілесні пошкодження супроводжувались обільною кровотечею.

Судова колегія з такими доводами захисника також не погоджується, оскільки протоколом огляду речей, вилучених у ОСОБА_36 , проведеного за участю захисника та обвинуваченого, зафіксовано, що на вилучених у ОСОБА_8 кросівках були виявлені сліди невизначеної форми та кольору (т. 2, а.с. 123).

Згідно висновків експерта № 19 від 24.01.2014 року на правому кросівку ОСОБА_8 виявлено кров людини, походження якої можливе від ОСОБА_11 та (або) ОСОБА_12 , її походження від ОСОБА_8 виключається. на лівому кросівку ОСОБА_8 виявлено кров людини, походження якої не виключається від самого ОСОБА_8 ; домішок крові ОСОБА_11 та (або) ОСОБА_12 не виключається (т. 2 а.с. 11-13).

Крім того не відповідають обставинам справи доводи захисника, що спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 супроводжувалось обільною зовнішньою кровотечею, оскільки згідно висновків судово-медичної експертизи № 407 від 20.12.2013 року проникаючі колото-різані поранення грудної клітини ОСОБА_12 зумовили помірну зовнішню і масивну внутрішню кровотечу. Даних, що свідчать про обільну зовнішню кровотечу внаслідок сліпих поранень шиї ОСОБА_12 цей висновок експертизи не містить (т. 2, а.с. 30-34).

Таким чином наведені вище висновки експерта (№ 19 від 24.01.2014 року) судова колегія вважає належним доказом, який узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження та у сукупності з іншими доказами доводить вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів.

Теж саме стосується доводів захисника про безумовне залишення на одязі ОСОБА_8 крові від потерпілих за обставин вчинення злочинів, які зазначили ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_23 , а також з урахуванням характеру тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_12 та тілі ОСОБА_11 , оскільки вони не підтверджуються висновками проведених судово-медичних експертизи.

Захисник в поданій апеляційні скарзі вказує, що не підтверджує причетність ОСОБА_8 до злочину (що він мав контакт) з потерпілими висновок експерта № 285 від 18.12.2013 року.

Але такі твердження повністю спростовуються дослідженими судом першої інстанції висновками цієї експертизи.

Так, експертним дослідженням встановлено, на светрах сірого та чорного кольорів, куртки сірого та сіро-синього кольорів ОСОБА_11 виявлені текстильні волокна бавовни синього кольору, які складають загальну родову належність з відповідними волокнами, які входять до складу з волокнами брюк ОСОБА_8 .

На куртці та брюках ОСОБА_8 виявлені текстильні волокна бавовни коричневого кольору, які складають загальну родову належність із відповідними волокнами, які входять до складу за волокном брюк ОСОБА_12 (т. 2 а.с. 55 67).

Не заслуговують на увагу апеляційні доводи захисника про те, що тілесні ушкодження завдані ОСОБА_12 іншим ножем, ніж наданим для проведення експертного дослідження, оскільки такі доводи спростовуються дослідженими судом першої інстанції висновками судово-медичної експертизи № 565 від 08.01.2014 р., згідно якої враховуючи морфологічні та розмірні характеристики колото-різаного поранення на кожному лоскуті від трупа ОСОБА_12 , не виключається можливість її утворення від дії ножа, наданого на експертизу( т. 2, ас. 72-73).

Не може вказувати на неповноту досудового слідства не проведення впізнання потерпілим ОСОБА_11 ножа, яким ОСОБА_8 завдав тілесні ушкодження ОСОБА_12 , оскільки цей ніж був виявлений на місці події, що зафіксовано відповідним протоколом, направлений для проведення експертного дослідження, висновкам якого не виключено завдання цим ножем тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , тому він є належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні

Разом з тим, судова колегія приходить до висновку, що є обґрунтованими доводи захисника, викладені в його апеляційній скарзі, стосовно часу затримання ОСОБА_8 та порушень, допущених органом досудового слідства під час проведення його впізнання потерпілим ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_23 .

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_8 показав, що затриманий працівниками міліції він був 13.11.2013 року приблизно о 20.00 годині.

В протоколі затримання від 14.11.2013 року ОСОБА_8 зазначив, що фактично його затримали 13.11.2013 року у вечорі, на автомобілі доставили до міськвідділу, де він перебував до часу складання цього протоколу (т. 2. а.с. 119-121). Будь-яких спростувань з приводу такого зауваження, яке по суті справи є істотним, стороною обвинувачення надано не було.

Згідно описової частини судово-медичної експертизи № 578 від 16.11.2013 року, під час її проведення ОСОБА_8 повідомив, що 13.11.2013 року приблизно о 18.00 годині під час його затримання він отримав тілесні ушкодження, коли на нього одягли наручники та вштовхнули в автомобіль. Висновками вказаної експертизи підтверджено, що виявлені на передній поверхні правого передпліччя садни могли утворитися від дії спеціальних засобів - наручників, їх утворення можливо у строк, зазначений ОСОБА_8 13.11.2013 року (т. 2 а.с. 28-29).

Повістка про виклик ОСОБА_8 14.11.2013 року на 9.00 годину в СВ Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області, датована слідчим 13.11.2013 року, не може бути підтвердженням добровільної явки 14.11.2013 року ОСОБА_8 для участі у проведенні слідчих дій за його участю, оскільки факт добровільної явки за цією повісткою 14.11.2013 року до слідчого відділу категорично заперечує ОСОБА_8 , що він також зазначив в протоколі його затримання. Крім того, до повістки не додано розписки ОСОБА_8 про її отримання в день її складання 13.11.2013 року (т. 4 а.с. 30а).

Відповідно до ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишитися поряд із уповноваженою службовою особою чи приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Наведені вище обставини в їх сукупності дають судовій колегії підстави вважати, що ОСОБА_8 було затримано 13.11.2013 року о 20.00 годині, як він сам про це зазначає.

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним у кримінальному провадженні є особа, яку у порядку, передбачено статтями 276-279 цього Кодексу повідомлено про підозру, або особа, яку затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 52 КПК України передбачено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

З наведеного витікає, що процесуальні дії, проведені з ОСОБА_8 з часу його затримання вимагали обов`язкової участі захисника при їх проведенні.

Оскільки впізнання ОСОБА_8 потерпілим ОСОБА_11 (т. 1, а.с. 183- 185) та свідком ОСОБА_23 (т. 1, 227-229) були проведені без участі захисника, протоколи вказаних слідчих дій у відповідності до ст. 87 КПК України є недопустимими доказами у кримінальному проваджені.

З огляду на зазначене судова колегія приходить до висновку, що вирок відносно ОСОБА_8 підлягає зміні шляхом виключення з його мотивувальної частини посилань суду на вказані протоколи впізнань, як на докази.

Також вирок суду підлягає зміні в частині визначення початку строку відбуття ОСОБА_8 покарання, шляхом зазначення часу його фактичного затримання з 13.11.2013 року.
При цьому судова колегія вважає, що виключення наведених протоколів впізнання з обсягу доказів не впливає на доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оскільки як потерпілий ОСОБА_11 так і свідок ОСОБА_23 впевнено впізнали ОСОБА_35 в суді, як особу, що вчинила злочини.
Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 за п. 7 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на протоколи впізнання ОСОБА_35 потерпілим ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_23 .

Вважати датою фактичного затримання ОСОБА_8 13 листопада 2013 року, з якою обчислювати строк відбуття ОСОБА_8 покарання.

Врешті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а засудженим ОСОБА_8 - в той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Судді:

1. 2. 3.