АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/8156/14-к Номер провадження 11-кп/786/71/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст. 191 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000028 за апеляційною скаргою заступника військового прокурора Полтавського гарнізону ОСОБА_6 , на вирок Київського районного суду міста Полтави від 5 листопада 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Котельва Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , начальник частини з ліквідації нафтогазових фонтанів аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС в Полтавській області,

визнаний невинуватим та виправданий на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувався в тому, що він, перебуваючи на посаді заступника начальника загону - начальника частини з ліквідації нафтогазових фонтанів аварійно - рятувального загону спеціального призначення Управління МНС в Полтавській області (далі АРЗ СП УМНС в Полтавській області), зловживаючи своїм службовим становищем з метою незаконного збагачення третіх осіб, повторно, протиправно заволодів державним майном - пиловником ( шп. 2 сорт d 26-34, довж. 4,5 м) у кількості 12,5 куб. метрів на суму 5 100,48 грн. та міні електростанцією ЕС-5000(6000) К2 GV на суму 8 537 грн., завдавши збитки державі в особі АРЗ СП ТУ МНС України в Полтавській області на суму 13 637 грн. за таких обставин.

Згідно до вимог ст. 13 Закону України «Про аварійно-рятувальні служби», пунктів І.7,10; ІІІ.4; V.3 Статуту про дисципліну працівників спеціальних (воєнізованих) аварійно-рятувальних служб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1540 від 12.10.2000 , п.п. 9, 16, 17 «Тимчасового порядку організації внутрішньої, гарнізонної та караульної служб МНС України», затвердженого наказом Міністра з надзвичайних ситуацій України № 794 від 31.10.2008 та п. 2 своєї посадової інструкції, затвердженої наказом АРЗ СП УМНС в Полтавській області від 28.07.2001 № 111 ОСОБА_9 являвся старшим начальником для осіб, які займають нижчі посади, як начальник мав право віддавати накази (розпорядження), а підлеглі зобов`язані їх виконувати, належав до керівного складу як начальник органу управління діяльністю служби, мав право на заохочення підлеглих та накладення дисциплінарних стягнень, підпорядковувався начальнику АРЗ СП УМНС в Полтавській області та його першому заступнику, ніс відповідальність за своєчасне і якісне виконання функцій, покладених на нього, організовував та координував роботу працівників частини, виконання обов`язків згідно посадової інструкції підлеглими, організовував та проводив навчання з питань охорони праці, спеціальну підготовку і виховну роботу особового складу, мав право вимагати від підлеглих виконання статутів, положень та інших законодавчих актів, проводити набір та надавати клопотання керівництву Загону щодо прийняття працівників на посади, розробляти посадові інструкції на особовий склад частини, очолював аварійно-рятувальні та інші невідкладні роботи щодо ліквідації надзвичайних подій, які проводяться особовим складом частини, організовував та керував роботами неаварійного характеру, належною експлуатацією транспортних засобів частини, мав право давати особовому складу частини вказівки і розпорядження, тобто здійснював керівництво трудовим колективом, ділянкою певних робіт, забезпечував трудову дисципліну та організовував виробничу діяльність особового складу частини з ліквідації нафтогазових фонтанів АРЗ СП УМНС в Полтавській області - являвся службовою особою наділеною організаційно-розпорядчими функціями.

Однак, ОСОБА_9 , всупереч вимогам ст.ст. 139, 142 Кодексу законів про працю України, ст.13 Закону України «Про аварійно-рятувальні служби», ст.ст. 2-4,7-9,12 Статуту про дисципліну працівників спеціальних (воєнізованих) аварійно-рятувальних служб, затвердженого постановою КМУ №1540 від 12.10.2000, п. п. 7,9 «Тимчасового порядку організації внутрішньої, гарнізонної та караульної служб МНС України», затвердженого наказом Міністра з надзвичайних ситуацій України № 794 від 31.10.2008, п. п. 4, 20, 21, 22 «Правил внутрішнього розпорядку для осіб рядового і начальницького складу та працівників аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління МНС України в Полтавській області», затверджених наказом начальника аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління МНС України в Полтавській області № 317 від 1.12.2011 та погоджених цього ж дня головою профспілкового комітету та п. 2, 3 розділу І, розділів ІІ та ІV своєї посадової інструкції, затвердженої наказом АРЗ СП УМНС в Полтавській області від 28.07.2011 № 111, які зобов`язують його працювати чесно і сумлінно, додержуватись трудової дисципліни, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір, свідомо, професійно та зразково виконувати свої службові обов`язки, норми і правила, установлені законодавством і галузевими нормативними актами, вимоги статутів та положень, берегти державне майно та ввірену йому техніку, нести відповідальність за дотримання або перевищення наданих йому прав, стан дисципліни в підрозділі, зловживаючи своїм службовим становищем з метою незаконного збагачення третіх осіб, достовірно, знаючи про зберігання на пилорамі АРЗ СП УМНС в Полтавській області за адресою провулок Спортивний,11 б м. Полтава пиловнику ( шп. 2 сорт d 26-34, довж. 4,5 м) у кількості 12,5 куб. метрів, поставленого Державним підприємством «Полтавське лісове господарство», згідно договору поставки № 392 від 29.08.23011 та, призначеного для використання виключно у службових цілях, вирішив привласнити вказаний пиловник та використати його для будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який на праві власності належить його тещі - ОСОБА_10 ..

У першій половині червня 2012 року, точної дати встановити не представилось можливим, ОСОБА_9 наказав підлеглим йому за посадою столярам відділення обслуговування групи господарського забезпечення частини технічного та господарського забезпечення АРЗ СП УМНС в Полтавській області ОСОБА_11 , який був матеріально-відповідальною особою за пиловник та ОСОБА_12 розпиляти пиловник, згідно наданої ним специфікації деревини до плану крокв.

5 липня 2012 року ОСОБА_9 приблизно 8 години прибув до пилорами АРЗ СП УМНС в Полтавській області за адресою: провулок Спортивний 11б м. Полтава та, зловживаючи своїм службовим становищем, будучи невдоволеним якістю розпиляного пиловнику, викликав службовий автомобіль КрАЗ д.нз. НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_13 , та наказав підлеглим йому за посадою респіраторникам протифонтанного відділення групи з ліквідації нафтогазових фонтанів, бурових робіт та водопостачання частини з ліквідації нафтогазових фонтанів АРЗ СП УМНС в Полтавській області ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також столяру ОСОБА_11 завантажити частково розпиляний пиловник у кількості 10,12 куб метрів у кузов вказаного вище автомобіля. В подальшому за вказівкою ОСОБА_9 , водій ОСОБА_13 вивіз пиловник з території АРЗ СП УМНС в Полтавській області до приватної пилорами за адресою: АДРЕСА_3 -он. При цьому ОСОБА_13 , який на автомобілі віз пиловник супроводжував ОСОБА_9 , рухаючись попереду на автомобілі AUDI A6 д.н.з НОМЕР_2 , власником якого є його дружина та, вказуючи напрямок руху.

В подальшому 17 липня 2012 року ОСОБА_9 , зловживаючи своїм службовим становищем, використовуючи службовий автомобіль КрАЗ д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_13 , розпорядився останньому прибути на вказану вище пилораму, де за допомогою невстановлених осіб, найманих ФОП ОСОБА_16 завантажив на кузов автомобіля та перевіз розпиляні дошки до місця будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності належить його тещі - ОСОБА_10 ..

В подальшому дошки ОСОБА_9 використав при будівництві даху вказаного будинку, чим спричинив збитки державі в особі АРЗ СП УМНС в Полтавській області на суму 5 100, 48 грн..

Крім того, ОСОБА_9 достовірно, знаючи про зберігання у аварійно-рятувальній частині аварійно-рятувального загону спеціального призначення Територіального управління МНС України в Полтавській області (далі АРЧ АРЗ СП ТУ МНС України в Полтавській області) за адресою: вул. Маршала Бірюзова,26/1 м. Полтава, 10 червня 2013 року, зловживаючи своїм службовим становищем наказав своєму підлеглому за посадою - начальнику АРЧ АРЗ СП ТУ МНС України в Полтавській області, який являвся матеріально-відповідальною особою за міні електростанцією ЕС-5000(6000) К2 GV передати йому для використання при будівництві вказаного вище будинку.

На виконання вказівки ОСОБА_9 ОСОБА_17 надав розпорядження своїм підлеглим рятувальнику-мотористу ОСОБА_18 та водію-хіміку ОСОБА_19 зняти з пожежного автомобіля КАМАЗ АЦ-40, д.н.з. НОМЕР_4 вказану вище міні електростанцією та завантажити її до автомобіля «Газель», який разом з ОСОБА_9 прибув до АРЧ АРЗ СП ТУ МНС України в Полтавській області за адресою: вул. Маршала Бірюзова,26/1 м. Полтава.

В подальшому ОСОБА_9 вивіз вказану вище міні електростанцією за адресою: АДРЕСА_2 , де використовував її при будівництві будинку тещі. Через 3 дні він повернув її до АРЧ АРЗ СП ТУ МНС України в Полтавській області.

17 червня 2013 року ОСОБА_9 повторно, зловживаючи своїм службовим становищем надав вказівку ОСОБА_17 передати йому міні електростанцію ЕС-5000(6000) К2 GV для використання при будівництві будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Виконуючи наказ ОСОБА_9 , як старшого за посадою, ОСОБА_17 у свою чергу, надав розпорядження своїм підлеглим рятувальнику-машиністу компресора ОСОБА_20 та старшому рятувальнику-доземетристу ОСОБА_21 зняти з пожежного автомобіля КАМАЗ АЦ-40 д.н.з. НОМЕР_4 вказану вище мініелектростанцію та завантажити її до автомобіля «Газель», який разом з ОСОБА_9 прибув до АРЧ АРЗ СП ТУ МНС України в Полтавській області за адресою: вул. Маршала Бірюзова,26/1 м. Полтава.

В подальшому ОСОБА_9 вивіз вказану вище міні електростанцію за адресою: АДРЕСА_2 , де використовував її при будівництві будинку тещі та до АРЧ АРЗ СП ТУ МНС України в Полтавській області міні електростанцію не повернув, безпідставно залишивши її у своєму користуванні, тобто заволодів чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, чим завдав збитки державі в особі АРЗ СП ТУ МНС України в Полтавській області на суму 8 537 грн..

Такі дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 3 ст. 191 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

Суд, ОСОБА_9 , визнаючи невинуватим та виправдовуючи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України своє рішення мотивував тим, що стороною обвинувачення не доведено вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно - господарських обов`язків в органах державної влади строком на 2 роки.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд при ухваленні виправдувального вироку не врахував:

правила внутрішнього трудового розпорядку Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, відповідно до яких працівники зобов`язані вчасно і точно виконувати розпорядження і вказівки своїх керівників, начальника загону та його заступників, керівництво загону має право застосовувати дисциплінарні стягнення. З цього розпорядчого документу у ОСОБА_9 , як заступника начальника загону, виникають права надавати працівникам загону вказівки та розпорядження, а в разі їх невиконання застосовувати засоби дисциплінарного впливу, що було підтверджено показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ;

висновки службових розслідувань, проведених АРЗ СП ТУ МНС України в Полтавській області, ГУ ДСНС України в Полтавській області та органу Державної фінансової інспекції про наявність нестачі пиловнику та електростанції;

специфікацію крокв на деревину, яка містить прізвище ОСОБА_9 , як особи для якої виготовлявся пиловник;

посадову інструкцію ОСОБА_17 від 7.06.2013, відповідно до якої останній підпорядковувався заступникам начальника загону.

показання свідків:

ОСОБА_24 про те, що ОСОБА_9 умисно не підписував свої посадові обов`язки;

ОСОБА_17 про те, що прохання ОСОБА_9 щодо надання останньому міні електростанції, яка була підзвітна йому - він сприймав, як обов`язкові для виконання вказівки;

ОСОБА_11 про те, що розпилювання деревини він проводив саме для ОСОБА_9 і після розпиловки саме останній прийняв рішення вивезти лісоматеріал з території установи;

ОСОБА_23 про те, що він за погодженням з ОСОБА_24 віддав пиловник ОСОБА_9 .. ОСОБА_24 заперечив такі показання, пояснивши, що такого погодження не давав;

ОСОБА_13 про те, що службовий автомобіль КрАЗ був завантажений деревиною на території АРЗ СП ТУ МНС України в Полтавській області за вказівкою ОСОБА_9 та у його присутності, який показав йому маршрут руху автомобіля до пилорами с. Щербані Полтавського р-ну, де він - ОСОБА_13 розвантажив і залишив пиловник. ОСОБА_9 являвся для нього начальником та ОСОБА_13 не міг не виконувати його вказівок, оскільки міг бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, аж до звільнення з роботи.

На думку прокурора суд не повинен був враховувати показання ОСОБА_25 , оскільки вона перебуває у конфліктних відносинах з ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , а з ОСОБА_9 підтримує дружні відносини.

Заслухавши: доповідь судді; пояснення прокурорів, які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, обвинуваченого та його захисника, які, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів визнає їх такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_9 суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження дійшов правильного висновку про те, що не доведено вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_9 ..

Свій висновок суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до кримінально-процесуального закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємоузгодженими для ухвалення виправдувального вироку щодо ОСОБА_9 .. Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтувалося насамперед на висновках акту Державної Фінансової інспекції в Полтавській області, якими підтверджено факт нестачі пиловника та електростанції, даних журналу нарядів на використання транспортних засобів АРЗ СП, якими підтверджено перебування автомобіля КрАЗ у розпорядженні ОСОБА_9 у день заволодіння пиловником 5.07.2012, даних журналу видачі та повернення шляхових листів, про те, що водій ОСОБА_13 керував КрАЗом, посадовій інструкції ОСОБА_17 від 7.06.2013, відповідно до якої останній перебував у підпорядкуванні заступника начальника АРЗ СП, а саме ОСОБА_9 , специфікацією крокв на пиловник, довідкою про реєстрацію автомобіля «Ауді» сірого кольору згідно якої даний автомобіль належить дружині обвинуваченого, але фактично у користуванні був у останнього і саме на даному автомобілі він супроводжував автомобіль КрАЗ із пиловником до пилорами с. Щербані, показаннях ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_13 та інших.

В судовому засіданні суд першої інстанції, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, в повному обсязі без порушень дослідив вказані докази та встановив наступне.

Обвинувачений ОСОБА_9 у суді першої та апеляційної інстанцій пояснював, що пиловником у кількості 12,5 куб. метрів та міні електростанцією ЕС-5000(6000) К2 GV, які перебували на балансі АРЗ СП УМНС в Полтавській області він не заволодівав. Із ОСОБА_24 - начальником Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області у нього склалися конфліктні відносини у зв`язку з чим останній його звільнив з роботи, але суд таке рішення визнав незаконним та поновив його на роботі, кримінальне переслідування вважає також відбувається через конфлікт.

Актом Державної Фінансової інспекції в Полтавській області від 17.01.2014 встановлено те, що згідно до договору поставки № 392 від 29.08.2011, укладеного між АРЗ СП та ДП «Полтавське лісове господарство» здійснена поставка пиловника ( шп. 2 сорт d 26-34, довж. 4,5 м) у кількості 12,5 куб. метрів на суму 6 300 грн., який був оприбуткований і в підзвіті перебував у матеріально відповідальної особи - столяра групи господарського забезпечення ОСОБА_11 , з яким укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 1.06.2011, а 12.08.2013 вказаний пиловник, згідно наказу № 131 «Про передачу матеріальних цінностей» було передано в підзвіт фахівця групи матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_26 , з яким укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 12.08.2013. Станом на 10.01.2014 у фактичній наявності в установі пиловник був відсутній (т.4 а.п.120-125).

Тобто з вказаного акту вбачається, що станом на 18 липня 2012 року пиловник перебував в АРЗ СП УМНС в Полтавській області, що спростовує твердження сторони обвинувачення, що 17 липня 2012 року ОСОБА_9 заволодів пиловником.

Крім того з акту Державної Фінансової інспекції в Полтавській області від 17.01.2014 вбачається, що станом на 10.01.2014 міні електростанція «Wangard ЕС-5000», яка перебувала в підзвіті матеріально відповідальної особи-заступника начальника загону-начальника аварійно-рятувальної частини капітана цивільного захисту ОСОБА_17 , з яким укладено договір про повну індивідуальну відповідальність відсутня (т.4 а.п.120-125).

ОСОБА_9 з 7.06.2011 працював на посаді заступника начальника загону - начальника частини з ліквідації нафтогазових фонтанів аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління МНС в Полтавській області (т. 4 а.п. 49).

ОСОБА_9 був не атестованим працівником, не мав спеціальних звань, через це реалізував своє право на працю шляхом укладення трудового договору в установленому законом порядку (т. 4 а.п. 49).

ОСОБА_9 не була доведена до відома посадова інструкція заступника начальника загону - начальника частини з ліквідації нафтогазових фонтанів АРЗ СП ТУ МНС України в Полтавській області від 28.07.2011 № 111, про що свідчить відсутність його підпису (т. 2 а.п. 175-176).

Показання ОСОБА_24 - начальника аварійно-рятувального загону спеціального призначення про те, що ОСОБА_9 відмовлявся від ознайомлення та підписання вказаної вище інструкції на які посилається апелянт, є голослівними, оскільки стороною обвинувачення не надано суду на підтвердження таких показань акту про відмову обвинуваченого від ознайомлення та підписання, тощо.

Водночас із посадової інструкції заступника начальника загону - начальника частини з ліквідації нафтогазових фонтанів АРЗ СП ТУ МНС України в Полтавській області від 28.07.2011 № 111, якою встановлені посадові обов`язки, права та відповідальність ОСОБА_9 видно, що він не був наділений організаційно-розпорядчими функціями стосовно матеріальних цінностей та матеріально - відповідальних працівників АРЗ СП УМНС України в Полтавській області у підзвіті яких знаходилися: пиловник ( шп. 2 сорт d 26-34, довж. 4,5 м) у кількості 12,5 куб. метрів.
Сторона обвинувачення не надала суду доказів того, що ОСОБА_9 був наділений організаційно-розпорядчими функціями стосовно матеріальних цінностей та матеріально - відповідальних працівників АРЗ СП УМНС України в Полтавській області, згідно наказів, розпоряджень начальника аварійно-рятувального загону спеціального призначення УМНС України у Полтавській області.

Також стороною обвинувачення не надано суду доказу того, що в цілях забезпечення збереження матеріальних цінностей (пиловника ( шп. 2 сорт d 26-34, довж. 4,5 м) у кількості 12,5 куб. метрів та мініелектростанції ЕС-5000(6000) К2 GV), що належать АРЗ СП УМНС України в Полтавській області було укладено останнім з ОСОБА_9 договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Такі договори були укладені із матеріально відповідальними особами:

- столяром групи господарського забезпечення ОСОБА_11 1.06.2011 щодо пиловника, а 12.08.2013 з фахівцем групи матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_26 щодо цього ж пиловника, який згідно наказу № 131 «Про передачу матеріальних цінностей» був переданий від ОСОБА_11 в підзвіт ОСОБА_26 ;

- заступником начальника загону-начальника аварійно-рятувальної частини капітаном цивільного захисту ОСОБА_17 щодо мініелектростанції «Wangard ЕС-5000».

Відповідно до посадової інструкції столяра групи господарського забезпечення, якою користувався ОСОБА_11 останній в своїй діяльності безпосередньо підпорядковувався начальнику відділення та начальнику групи господарського забезпечення, а не ОСОБА_9 , який перебував на посаді заступника начальника загону - начальника частини з ліквідації нафтогазових фонтанів аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління МНС в Полтавській області (т. 2 а.п. 165-166).

Посадовою інструкцією заступника начальника загону - начальника частини з ліквідації нафтогазових фонтанів аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління МНС в Полтавській області підтверджений факт того, що столяр групи господарського забезпечення не підпорядковується ОСОБА_9 (т. 2 а.п. 175-176).

Більше того, у суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 - столяр групи господарського забезпечення пояснював, що у 2012 році розпилювання пиловника в об`ємі 10,12 м3 він проводив згідно специфікації деревини до плану крокв за вказівкою особи якій підпорядкований, а саме начальника групи господарського забезпечення частини технічного та господарського забезпечення АРЗ СП УМНС України в Полтавській області ОСОБА_23 , який йому повідомив, що погоджував це із особою, якій він підпорядковується, а саме начальником Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області ОСОБА_24 .. Специфікацію деревини до плану крокв приніс йому ОСОБА_12 , пояснивши, що надав ці розрахунки ОСОБА_23 .. ОСОБА_9 вказівок щодо пиловника йому не давав і не контролював хід, якість розпиловки.

Разом з цим ОСОБА_11 стверджував, що 12.08.2013 пиловник було передано в підзвіт фахівця групи матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_26 ..

Свідок ОСОБА_23 начальник групи господарського забезпечення частини технічного та господарського забезпечення АРЗ СП УМНС України в Полтавській області підтвердив показання ОСОБА_11 у тій частині, що саме він давав йому вказівку на розпилювання пиловника в об`ємі 10,12 м3 з дозволу начальника Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області ОСОБА_24 .. Про зазначений дозвіл його переконав обвинувачений ОСОБА_9 , якому він - ОСОБА_23 не підпорядковувався.

Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_23 узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_12 столяра відділення обслуговування споруд групи господарського забезпечення частини технічного та господарського забезпечення Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, який підтвердив, що специфікацію деревини до плану крокв він отримав від ОСОБА_23 та передав її ОСОБА_11 .. ОСОБА_9 не приходив і не цікавився розпиловкою пиловника, ОСОБА_27 начальник відділу групи господарського забезпечення АРЗ СП УДС НС в Полтавській області перевіряв якість розпиловки пиловника.

Свідок ОСОБА_24 - начальник Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області стверджував, що у загоні інвентаризацією було встановлено відсутність 10,12 м.куб. пиловнику, який службовим автомобілем КрАЗ було вивезено з території загону на будівництво приватного будинку ОСОБА_9 .. Дозволу на розпиловку пиловника він не давав.

За версією обвинувачення ОСОБА_9 розпиляний пиловник вивіз до місця будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить його тещі ОСОБА_10 .

Відповідно до довідки Управління Держземагентства у м. Полтаві Полтавської області земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_10 (т.4 а.п. 29).

ОСОБА_10 , будучи допитана як свідок у суді першої інстанції не заперечила того, що будує будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Одночасно, пояснивши, що ОСОБА_24 - начальник Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області є її сватом (її син одружений на дочці ОСОБА_24 ), а обвинувачений ОСОБА_9 був її зятем (її донька перебувала в шлюбі з ОСОБА_9 ). Будівництвом будинку займалася вона та її колишній чоловік ОСОБА_25 ..

Разом з цим ОСОБА_10 спростувала показання надані ОСОБА_24 щодо пиловника, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі як на доказ винуватості обвинуваченого, а саме свідок підтвердила, що саме ОСОБА_24 запропонував купити у нього пиловник для даху, оскільки ціна у нього була дешевшою вона погодилася і заплатила 5 000 грн. та надала йому специфікацію деревини до плану крокв. Розраховувалася із ОСОБА_24 готівкою, не отримуючи взамін квитанції через те, що була впевнена, що ОСОБА_24 внесе гроші в касу.

У той час коли привезли пиловник вона була відсутня. Одночасно ОСОБА_10 повідомила, що вона систематично купувала у ОСОБА_24 будівельні матеріали, зокрема щебінь. На її прохання ОСОБА_24 забезпечував їй доставку води для будівництва службовим автомобілем Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДС України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області. Обвинувачений ОСОБА_9 на будівництві допомагав їм фізично, а грошима не допомагав. Даючи показання ОСОБА_10 стверджувала, що вона із ОСОБА_24 перебуває у нормальних стосунках, тому посилання прокурора на те, що між останніми неприязні відносини і через це необхідно відкинути її показання є неспроможними.

Свідок ОСОБА_25 пояснив суду першої інстанції, що з ОСОБА_10 розлучився 30.01.2014, ОСОБА_9 був його зятем, якого він негативно характеризував, оскільки обвинувачений викрав у нього автомобіль «Форд», побив його сина. Відносно пиловника йому нічого невідомо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження після розлучення ОСОБА_25 звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на ? частину будівельних матеріалів, використаних при будівництві житлового будинку по АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що саме ним і його дружиною збудований житловий будинок, який не зданий в експлуатацію (т. 5 а.п.180-181).

Саме це підтверджує показання ОСОБА_10 про те, що будівництвом будинку займалися вона та її чоловік ОСОБА_25 ..

Посилання прокурора на те, що показання свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_28 свідчать про вчинення інкримінованого злочину обвинуваченим є необґрунтованими.

Свідок ОСОБА_13 - водій Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДС України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області у суді першої інстанції стверджував, що перевозив пиловник за вказівкою начальника групи автотранспортного забезпечення частини спеціальних робіт та транспортного забезпечення АРЗ СП - ОСОБА_28 у супроводі обвинуваченого, який рухався на автомобілі Ауді як до пилорами с. Щербані Полтавського р-ну, так і до місця будівництва за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_28 - начальник групи автотранспортного забезпечення частини спеціальних робіт та транспортного забезпечення АРЗ СП, як свідок не спростував показання ОСОБА_13 та підтвердив, що останній знаходиться у його безпосередньому підпорядкуванні.

З показань ОСОБА_28 встановлено, що без дозволу ОСОБА_24 або його першого заступника - ОСОБА_29 вивезти службовим автомобілем пиловник було неможливо.

Такі показання ОСОБА_28 спростовують показання ОСОБА_24 про те, що він не знав про вивіз пиловника у день його вивезення та підтверджують показання ОСОБА_10 про продаж їй пиловника ОСОБА_24 ..

Тобто ОСОБА_13 , ОСОБА_28 не підтвердили того, що за вказівкою ОСОБА_9 , був вивезений пиловник з території АРЗ СП УМНС в Полтавській області до приватної пилорами за адресою: АДРЕСА_3 , а в подальшому до будинку ОСОБА_10 ..

Аналізуючи показання ОСОБА_13 , який пояснював, що обвинувачений показував йому дорогу і показання ОСОБА_10 , яка стверджувала, що придбала пиловник у ОСОБА_24 за 5 000 грн. та, враховуючи родинні стосунки між обвинуваченим ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_9 міг супроводжувати автомобіль з пиловником.

На переконання колегії суддів, саме по собі супроводження автомобіля з пиловником не може свідчити про заволодіння пиловником ( шп. 2 сорт d 26-34, довж. 4,5 м) у кількості 12,5 куб. метрів на суму 5 100,48 грн. службовою особою ОСОБА_9 шляхом зловживання своїм службовим становищем так як з приведених вище доказів по провадженню, вбачається, що ОСОБА_9 своїх повноважень не порушував і не використовував організаційно-розпорядчі функції всупереч інтересам служби для незаконного і безоплатного обертання чужого майна на користь ОСОБА_10 , а саме вказівок обвинувачений щодо розпиловки та вивезення пиловника матеріально-відповідальним особам не давав, що останніми були підтверджено і ОСОБА_10 (колишня теща обвинуваченого) підтвердила, що пиловник придбала не у обвинуваченого, а у його безпосереднього керівника ОСОБА_24 ..

Більше того Актом Державної Фінансової інспекції в Полтавській області від 17.01.2014 встановлено те, що станом на 18 липня 2012 року пиловник перебував в АРЗ СП УМНС в Полтавській області, що спростовує твердження сторони обвинувачення, що 17 липня 2012 року ОСОБА_9 заволодів пиловником.

Посилання прокурора про неврахування судом, що ОСОБА_17 - начальник аварійно-рятувальної частини АРЗ СП УДСНС України у Полтавській області капітан служби цивільного захисту безпосередньо підпорядковується заступникам начальника аварійно рятувального загону, тобто ОСОБА_9 і через це останній заволодів мініелектростанцією, яка перебувала у підзвіті шляхом надання наказу про її передачу для використання під час будівництва будинку за адресою: АДРЕСА_2 є необґрунтованими.

Так відповідно до посадової інструкції начальника аварійно - рятувального загону спеціального призначення Управління ДСНС України у Полтавській області з якою був ознайомлений ОСОБА_17 - начальник аварійно-рятувальної частини АРЗ СП УДСНС України у Полтавській області капітан служби цивільного захисту безпосередньо підпорядковується заступникам начальника аварійно рятувального загону (т. 2 а.п. 177).

ОСОБА_9 перебував на посаді заступника начальника загону -начальника частини з ліквідації нафтогазових фонтанів аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління МНС в Полтавській області.

ОСОБА_17 , будучи допитаним як свідок у суді першої інстанції підтвердив, що у його підзвіті перебувала міні електростанція ЕС-5000(6000) К2 GV) і він був матеріально-відповідальною особою. ОСОБА_9 не давав йому вказівок про передачу йому в користування міні електростанції і не погрожував стягненнями.

Водночас ОСОБА_17 повідомив, що на прохання ОСОБА_9 він без будь-якого примусу двічі давав дозвіл на вивіз міні електростанції ЕС-5000(6000) К2 GV). При вивезенні міні електростанції перший раз обвинуваченого не було, а другий раз не було його - ОСОБА_17 ..

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_30 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 у місцевому суді підтвердили, що при завантаженні ними в автомобіль міні електростанції та вивезенні її з території АРЧ АРЗ СПТУМНС України в Полтавській області ОСОБА_9 не було, забирали електростанцію сторонні особи.

За версією сторони обвинувачення ОСОБА_9 використовував міні електростанцію при будівництві будинку, який знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_10 ..

ОСОБА_10 у суді першої інстанції категорично заперечила факт привезення обвинуваченим з АРЧ АРЗ СПТУМНС України в Полтавській області міні електростанції, повідомивши, що при будівництві будинку, який знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 використовувалася міні електростанція придбана нею 7.03.2013 і яка була викрадена.

Такі показання ОСОБА_10 підтверджуються товарним чеком про придбання генератора HONDA та матеріалами провадження щодо викрадення цього генератора(т. 5 а.п. 179).
Свідок ОСОБА_25 підтвердив, що ним з АРЧ АРЗ СПТУМНС України в Полтавській області також привозилась міні електростанція, яка ним же поверталась до АРЧ АРЗ СПТУМНС України в Полтавській області.

Таким чином сама по собі посадова інструкція про підпорядкування ОСОБА_17 ОСОБА_9 , на яку посилається прокурор, за наявності наведених вище показань, зокрема, ОСОБА_17 про те, що обвинувачений вказівок йому про передачу міні електростанції не давав не свідчить про зловживання ОСОБА_9 своїм службовим становищем.

Суд першої інстанції дослідив надані прокурором докази, в тому числі і зазначені у апеляційній скарзі, та з врахуванням, що докази у їх сукупності не доводять вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК, правильно визнав його невинуватим та виправдав на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК.

Отже, підстав вважати ОСОБА_9 незаконно виправданим за ч. 3 ст. 191 КК України немає.

Враховуючи, що істотних порушень вимог кримінального процесуального чи неправильного застосування кримінального законів, які б тягли за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у провадженні не встановлено, колегія суддів, керуючись статтями 376, 404, 405, 407 КПК України,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу заступника військового прокурора Полтавського гарнізону ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду міста Полтави від 5 листопада 2015 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4