Справа № 495/2981/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2015 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, раніше судимого:

- 12.07.2001 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ст. 81 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на один рік,

- 15.07.2004 року Білгород-дністровським міським судом Одеської області за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України з випробуванням на два роки,

- 03.02.2006 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ст. 190 ч.2 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 2 років та 8 місяців позбавлення волі,

- 19.09.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч.2, ст. 190 ч.1 КК України із застосуванням ст. 70 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України з випробуванням на два роки,

ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.03.2015 року скасована умовна міра відповідно до вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2014 року та ОСОБА_5 направлений для відбування покарання в місця позбавлення волі строком на два роки розбавлення волі,

до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

09.02.2015 року приблизно о 10.00 годині у обвинуваченого ОСОБА_5 виник умисел на крадіжку чавунних батарей за адресою: АДРЕСА_2 де він раніше здійснював будівельно-підрядні роботи по приватному найму в будинку потерпілої ОСОБА_7 . В той же день обвинувачений ОСОБА_5 проник у вищезазначений будинок, звідки таємно, з корисливих мотивів, викрав вісім секцій чавунної батареї, спричинивши матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_7 на суму 400 грн. З викраденими секціями чавунної батареї обвинувачений ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши його на свою користь.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним визнав себе у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом та дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 09.02.2015 року вранці він прийшов виконувати будівельні роботи за договором найму у потерпілої ОСОБА_7 , яка проживає по АДРЕСА_2 . До цього дня він вже працював у потерпілої на протязі тижня. У нього були ключі від будинку потерпілої, скориставшись її відсутністю, він проник до приміщення літньої кухні де побачив чавунну батарею із восьми секцій, яку таємно викрав, для того щоб здати на металобрухт. Для цього попросив товариша ОСОБА_8 допомогти йому донести батарею від воріт будинку потерпілої до пункту прийому металобрухту. По дорозі вони були затримані співробітниками міліції, викрадене майно було повернено потерпілій та передано під схорону розписку. У скоєному щиро розкаявся та просив його суворо не карати.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_5 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 185 ч.3 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення майна.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, негативну характеристику за місцем проживання, він неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановлені законом строки судимість, знову вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, що свідчить про те, що обвинувачений не зробив для себе належних висновків та не став на шлях виправлення, викрадене майно повернено потерпілій (а.с.117-144).

Враховуючи вищевикладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК Украины суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_5 невідбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2014 року.

Речові докази: батарея у кількості однієї штуки, яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити їй (а.с. 145-146).

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь матеріальної та моральної шкоди на суму 100400 грн. залишити без розгляду з правом звернення в порядку цивільного судочинства, оскільки цивільний позов був поданий в порушення ст. 128 КПК України, яка передбачає, що «особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння». Судом встановлено, що цивільний позов потерпілою ОСОБА_7 був поданий до суду лише 14.12.2015 року на стадії закінчення судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК Украины суд вважає необхідним до покарання, призначеному за новим вироком частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_5 не відбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської области від 19.09.2014 року у виді 1 місяця (одного) місяця позбавлення волі та остаточно йому призначити покарання 3 (три) роки та 1 (один) місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з моменту його взяття під варту на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.03.2015 року, тобто з 02.03.2015 року.

Речові докази: батарея у кількості однієї штуки, яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити їй (а.с.145-146).

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь матеріальної та моральної шкоди на суму 100400 грн. залишити без розгляду з правом звернення в порядку цивільного судочинства.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ