Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/869/15 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.11.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000127 стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_10 на вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08.07.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Деріївка Онуфріївського району Кіровоградської області, проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України обвинувачений ОСОБА_8 звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки. Відповідно до статті 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки: впродовж іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Вирішено також долю речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що керуючи транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки руху, що спричинило смерть потерпілої. Злочин вчинений за наступних обставин.

Близько 21 години 22 березня 2015 року обвинувачений ОСОБА_8 всупереч вимозі підпункту „а п. 2.9 Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем Daewoo Matіz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, рухаючись по вул. Леніна с. Куцеволівка Онуфріївського району Кіровоградської області зі сторони с. Успенка в напрямку с. Мишурин Ріг.
Під часу руху обвинувачений ОСОБА_8 побачив на автодорозі навпроти будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_11 , яка знаходилась на його смузі руху, але всупереч вимогам: пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, який передбачає: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» та пункту 13.1 зазначених Правил, який передбачає: «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», не вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля, продовжив рух і, не витримавши безпечного інтервалу, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 .
Під час даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на межі росту волосся на чолі зліва із значним осадженням та наявністю синців повік лівого ока, саден на задній поверхні лівого ліктьового суглобу з синцями навколо, саден на розгинальній поверхні нижньої третини правого передпліччя, саден на передній поверхні обох колінних суглобів, зовнішньої поверхні лівої гомілки, крововиливу під тверду мозкову оболонку справа, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, незначного крововиливу в шлуночки головного мозку, травматичного розриву східної частини грудного відділу аорти із значним крововиливом в навколосерцеву сорочку, прямих переломів 4-5 ребер справа між середньо-ключичною та навкологрудною лініями, перелому 1-го ребра зліва по передньо-підпахвовій лінії, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 50 від 06.04.2015 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а в даному випадку призвели до смерті ОСОБА_11 , яка знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями.
В своїй апеляційній скарзі заступник прокурора Кіровоградської області ОСОБА_10 просить вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, без застосування ст. 75 КК України. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції оцінюючи характеристику обвинуваченого у рішенні вказав, що ОСОБА_8 відшкодував завдану матеріальну шкоду, у той самий час заливши поза увагою ту обставину, що внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху останнім настала смерть ОСОБА_11 , тоді як ст. 27 Конституції України гарантує, що людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, особиста недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя; обов`язок держави - захищати життя людини, в тому числі і засобами кримінально-правової репресії. Тому, неприпустимо визначити життя людини, як матеріальне благо, яке можливо відшкодувати у матеріальному виразі. Більше того, суд до пом`якшуючих вину ОСОБА_8 обставин відніс утримання малолітнього сина, хоча цей фактор не послугував перешкодою для керування обвинуваченим о 21 год. автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, замість виховання сина, що є виключно обтяжуючою обставиною згідно вимог ст. 67 КК України. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до осіб, які засуджуються до покарання у виді виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання на підставі ст.75 КК України не допускається. Однак суд, в порушення вимог ч. 1 ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_8 від відбування, як основного покарання у виді позбавлення волі, так і від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на три роки, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст.413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та є підставою для скасування вироку.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти її задоволення, потерпілу ОСОБА_9 , яка просила не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується його показаннями під час судового розгляду даного кримінального провадження, в ході якого він вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, через що дослідження доказів по даній справі в суді першої інстанції відбувалось на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України. Висновок місцевого суду, щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 не оспорюється учасниками судового розгляду даного кримінального провадження в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.
Однак призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував те, що злочин обвинувачений вчинив в стані алкогольного сп`яніння, що внаслідок його протиправних дій настала смерть потерпілої ОСОБА_11 , та що обвинувачений за місцем проходження військової служби характеризується негативно, скоїв злочин в період самовільного залишення військової частини. Тому колегія суддів погоджується з апеляційними доводами заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_10 стосовно того, що суд першої інстанції безпідставно звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, через що вказаний вирок місцевого суду в частині призначення покарання підлягає безумовному скасуванню, з ухваленням нового вироку.
Разом з тим, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, на які посилається районний суд у своєму вироку, колегія суддів вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження нових злочинів буде призначення йому за ч. 2 ст. 286 КК України мінімального покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
В решті вирок суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу скаргою заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 08.07.2015 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки, та зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання з іспитовим строком на три роки, в частині призначення останньому покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.
В решті вирок суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

ОСОБА_8 взяти під варту в залі апеляційного суду Кіровоградської області негайно.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 02.11.2015 року, зарахувавши в нього строк перебування його під вартою з 14.04.2015 року по 16.04.2015 року.

Вирок апеляційного суду Кіровоградської області вступає в законну силу з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4