11-сс/775/437/2015(м)

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_6

та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 13 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002249, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2015 року, про продовження підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровська, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі УДПтС України в Донецькій області строком до 12 місяців до 15 березня 2016 року включно,

у с т а н о в и л а:

із клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до суду першої інстанції звернувся слідчий в особливо важливих справах 2-го слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області радник юстиції ОСОБА_8 , в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, внесене 13 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002249 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ст.257, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289, ч.1 ст.345, ст.348, ч.1 ст.357 КК України.

22 березня 2015 року ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

23 березня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.3 ст.262, ст.348 КК України.

23 березня 2015 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 20 травня 2015 року.

18 травня 2015 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 4 місяців до 19 липня 2015 року.

16 липня 2015 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою продовжено до 6 місяців 17 вересня 2015 року.

14 вересня 2015 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою продовжено до 8 місяців 16 листопада 2015 року.

06 листопада 2015 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено до 10 місяців 15 січня 2015 року.

15 грудня 2015 року першим заступником Генерального прокурора України продовжено строк досудового розслідування до 12 місяців.

22 грудня 2015 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.262, ч.2 ст.28 ч.1 ст.345, ч.2 ст.28 ч.3 ст.357 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2015 року підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі УДПтС України в Донецькій області до 12 місяців - 15 березня 2015 року.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати назване судове рішення та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в ОВС 2-го СВ СУ прокуратури Донецької області та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на інший, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування доводів своєї апеляції посилаються на те, що ухвала слідчого судді не містить жодного посилання на наявність або відсутність даних, які вказують на обґрунтовану підозру. Крім того, вказують, що слідчий суддя в своїй ухвалі взагалі не вказав на наявність обставин, які б свідчили про те, що ризики не зменшилися або з`явилися нові. Також слідчий у клопотанні не навів жодного доводу про неможливість застосування іншого більш м`якого заходу до ОСОБА_6 , а слідчий суддя це питання не досліджував.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити в повному обсязі, прокурора, який, в свою чергу, відстоював законність і обґрунтованість судового рішення і просив апеляцію захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом статті 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи не допущено безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід. Під час апеляційного розгляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання дотримані.

Щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.199 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений у ст.183 Кримінального процесуального кодексу України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що слідчий в клопотанні та прокурор під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 довели про наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, не зменшилися і наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, суд правильно врахував те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинених організованою озброєною групою - бандою, які викликали особливу увагу суспільства, що вказує на продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КК України, зокрема, що знаходячись на волі, він може переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню.

Досудове слідство по справі ведеться активно, але не може бути закінчено у встановлені строки, бо з метою всебічного дослідження обставин справи необхідно виконати ще ряд процесуальних дій, більшість з яких необхідно проводити в зоні проведення антитерористичної операції, в якій склалася важка суспільно-політична ситуація, що, в свою чергу, ускладнює їх проведення.

Продовжуючи строк тримання підозрюваного під вартою, суд також прийшов до обґрунтованого висновку про те, що підстав для скасування або зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на більш м`який не вбачається, необхідність в обраному щодо нього запобіжному заході не відпала.

Переконливих даних про те, що вказані ризики зменшилися і не виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, стороною захисту не надано.

За таких обставин, ухвала слідчого судді законна і обґрунтована. Підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2015 року, про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі УДПтС України в Донецькій області строком до 12 місяців до 15 березня 2016 року включно, залишити без зміни.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3