НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/3499/14-к
Провадження № 1-кп/0182/159/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.12.2015 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд, Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження № 0001441 за обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, не працюючого, одруженого, освіта середня, громадянина України, має на утриманні одну неповнолітню дитину віком 6 років, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, не працюючого, одруженого, освіта середньо-спеціальна, громадянина України, має на утриманні одну неповнолітню дитину віком 6 років, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, одруженого, освіта середня, громадянина України, має на утриманні двох неповнолітніх дітей віком 2005 та 1996 років, не працюючого, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого

за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та особа, матеріали у відношенні якої виділенні в окреме провадження, з метою таємного викрадення майна з труболітейного цеху ВАТ ПНЦ «Трубосталь», який є сховищем, діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи єдиний умисел, розподілили дії кожного, згідно яких, ОСОБА_5 , будучи працівником зазначеного цеху під час своєї зміни, повинен був через вікно цеху передати злитки металу, а ОСОБА_3 з ОСОБА_4 та особою, матеріали у відношенні якої виділенні в окреме провадження, перенести злитки металу від цеху до огорожі заводу.

08.04.2014 року приблизно о 01.00 год., реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на крадіжку злитків металу з приміщення труболітейного цеху ВАТ ПНЦ «Трубосталь», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та особа, матеріали у відношенні якої виділенні в окреме провадження, діючи відповідно до раніше розподілених ролей, прийшли до приміщення труболітейного цеху ВАТ ПНЦ «Трубосталь», де ОСОБА_5 , діючи відповідно до раніше розподілених ролей, умисно, таємно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, будучи працівником зазначеного цеху під час своєї зміни, передав через вікно цеху 12 шт. шихтових злитків легірованого металу виду № 11/ХН 45 Ю, загальною вагою 550 кг., а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та особа, матеріали у відношенні якої виділенні в окреме провадження, діючи відповідно до раніше розподілених ролей, умисно, таємно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом викрадення зі сховища, з корисливих мотивів, перенесли викрадені з території цеху злитки металу, від цеху до огорожі заводу. Своїми діями ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та особа, матеріали у відношенні якої виділенні в окреме провадження спричинили ВАТ ПНЦ «Трубосталь», збиток на загальну суму 25500 грн.

Однак, свій злочинний умисел не довели до кінця, з причин, які не залежали від їх волі, тому що їх злочинні дії були виявлені охороною ВАТ ПНЦ «Трубосталь», які затримали їх безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в сховище.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

До даного висновку суд прийшов аналізуючи наступні докази.

Обвинувачений ОСОБА_9 вину свою визнав повністю і показав, що в ніч з 07 на 08.04.2014 року він вийшов на роботу в труболітейний цех ВАТ ПНЦ «Трубосталь», і там у нього виник намір на заволодіння нержавіючими злитками. Він вирішив попросити допомоги у робітника цього ж цеху ОСОБА_3 , попросив щоб він приїхав на завод. Причину не пояснював так як остерігався прослуховування. Коли ОСОБА_3 приїхав, він, на вулиці, пояснив, що хоче зробити, на що останній погодився. Через деякий час вони знову здзвонились, і він почав викидати злитки 12 шт. на вулицю через вікно цеху. Викинувши пішов на робоче місце.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину свою визнав частково, заявивши, що в його діях не було складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, показав, що 07.04.2014 близько 23.40 йому зателефонував ОСОБА_9 та попросив приїхати. Він на той час працював на томуж підприємстві і знаходився на лікарняному. Коли він потрапив на територію заводу, ОСОБА_9 запропонував йому заробити грошей та допомогти йому винести нержавіючі злитки з території цеху. Розмовляли на вулиці, біля цеху. Після цього, він зателефонував ОСОБА_4 та попросив приїхати. Коли ОСОБА_4 та ОСОБА_10 приїхали, він пояснив що вони мають намір викрасти злитки, на що вони погодились. Кисельов почав викидати нержавіючи злитки , а вони почали переносити їх від цеху. Встигли перенести вісім злитків. Коли почали носити злитки, приїхала охорона. Також обвинувачений показав, що він розумів, що нержавіючи злитки могли зберігатись тільки в цеху.

ОСОБА_4 також не визнав свою вину за ч.3 ст. 185 КК України та у судовому засідання показав, що 07.04.2014р., вночі, він з братом ремонтував мопед на стоянці біля свого будинку, в той час коли йому зателефонував ОСОБА_3 та попросив приїхати до нього на територію заводу. ОСОБА_3 нічого не пояснив, а лише попросив приїхати та пообіцяв все пояснити на місці, тому він вважав, що це пов`язано з конфліктом який був між ними і незнайомими чоловіками в кафе «555». Коли він з братом ОСОБА_10 приїхав на територію заводу, то ОСОБА_3 запропонував скоїти крадіжку злитків, на що вони погодились. Вони переносили злитки від цеху. Він розумів, що злитки викидаються з цеху. Такі злитки поза межами цеху не знаходяться. Віднесли 8 злитків.

Також всі обвинувачені заявили, що злочин скоїли в силу тяжкого матеріального становища.

Свідок ОСОБА_11 показав, що працює охоронцем в ВАТ ПНЦ «Трубосталь» в один з днів 2014р. вночі його начальник ОСОБА_12 запропонував йому пройти до цеху, де він побачив, як з вікна цеху викидають злитки, внизу була резина, щоб не було чути удару, а троє чоловік відносять злитки за залізницю. Потім приїхала охорона заводу. Він знаходився метрів за 15-20 від чоловіків. Також свідок зазначив, що огорожа навколо цеху відсутня.

Представник потерпілої особи ОСОБА_13 показала, що на підприємстві ВАТ ПНЦ «Трубосталь» діє пропускний режим, який визначається Правилами внутрішнього трудового розпорядку, з якими ознайомлюються всі робітники при трудовлаштуванні.

В ході огляду місця подіїї прилеглої території труболітейного цеху ВАТ ПНЦ «Трубосталь» по пр.. Трубників 56 в м.Нікополі, з північної сторони цеху , під вікном лежать чотири злитки, також в лісосмузі за залізничною колією встановлена наявність восьми злитків (а.п. 21-25).

При огляді огорожі території ВАТ НПТЗ, зі сторони цеху ВАТ ПНЦ «Трубосталь», встановлена відсутність однієї секції паркану (а.п. 26-29)

Вартість викраденого майна підтверджується відношенням та довідкою ВАТ ПНЦ «Трубосталь» (а.п. 17, 18).

Заяви обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та захисників про те, що в їх діях немає складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України , так як вони скоїли крадіжку, без проникнення в сховище, як кваліфіковані їх дії державним обвинуваченням, дослідженими доказами підтвердження не знайшли.

Обвинувачені знали, що майно, яке вони хотіли викрасти, знаходиться в приміщенні цеху, який є сховищем і їх дії були направлені саме на викрадення майна зі сховища. Самі обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначили, що вони розуміли, що крадіжка відбувається з приміщення цеху, злитки поза межами цеху, не знаходяться. Також про це свідчить час скоєння злочину перша година ночі.

Не зважаючі на те, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фізично не проникали до труболітейного цеху, вони, з метою досягнення свого злочинного умислу, направленого на заволодіння майном, яке знаходиться в сховищі труболітейному цеху, використовували допомогу ОСОБА_9 , який на той час на законних підставах знаходився в цеху і подавав їм викрадене майно саме з цеху. Таким чином, в діях обвинувачених вбачається кваліфікуюча ознака «проникнення в сховище».

Показання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в цій частині, в судовому засіданні суд вважає способом уникнути відповідальності за більш тяжкий злочин.

При призначені покарання обвинуваченим, суд , на підставі ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, їх особи, задовільні характеристики, а також обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених суд визнає притягнення до кримінальної відповідальності вперше, наявність неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених не встановлено.

Суд вважає необхідним обрати обвинуваченим міру покарання у вигляді позбавлення волі, але враховуючи, обставини що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення обвинувачених можливе без відбування їми покарання, тому обвинуваченим можливо призначити покарання з випробуванням.

Також суд, вважає можливим звільнити від відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_5 з наступних підстав.

Обвинувачених ОСОБА_5 скоїв злочин, який на підставі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Він раніше не судимий.

Обвинувачений ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітніх дітей 2005, 1996 р.р. народження, тому на підставі п. «в» ст.. 1 Закону України «Про амністію у 2014р» підлягає звільнення від відбування покарання.

Згідно вимог Закону України «Про амністію у 2014р» підстав для застосування амністії до інших обвинувачених не вбачається.

Речові докази злитки легірованого металу, передані на зберігання власнику належить залишити йому.

Запобіжні заходи не обирались.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 369,373,374 КПК України, ст.1 Закону України «Про амністію в 2014», суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавленні волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік.

На підставі ст.. 76 КК України, забов`язати засудженого ОСОБА_3 , в період іспитового строку, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_4 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавленні волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік.

На підставі ст.. 76 КК України, забов`язати засудженого ОСОБА_4 , в період іспитового строку, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_5 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавленні волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік.

ОСОБА_5 звільнити від відбуття покарання в зв`язку застосуванням амністії

Речовий доказ залишити власнику.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий :