Провадження №1-кп/331/535/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2015 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженому:
23.09.1986 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 46-1 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;
18.10.1988 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 215-3 КК України до 1 року позбавлення волі, згідно ст. 43 КК України приєднано до вироку від 23.09.1986 року і призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 22.01.1991 року по відбуттю строку покарання;
12.11.1991 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ч. 3 ст. 42 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 14.12.1994 року по відбуттю строку покарання;
05.04.1996 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 141 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 07.12.1998 року по відбуттю строку покарання;
29.12.1999 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 102, ч. 1 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ст. 42 КК України до 9 років позбавлення волі, 15.11.2001 року Тростянецьким районним судом Вінницької області визначено остаточне покарання по ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 122, ст. 42 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі; звільнений 03.03.2006 року по відбуттю строку покарання;
29.11.2007 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ст. 395, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. Звільнений 17.10.2009 року по відбуттю строку покарання;

06.05.2010 року Нікопольським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185. ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі;

23.03.2011 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263. ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 190. ч. 3 ст. 185. ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 27.06.2013 року по відбуттю строку покарання,

22.04.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік;
30.04.2015 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном на 1 рік 6 місяців;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
01.09.2015 року, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його злочинними діями ні хто не спостерігає, вважаючи що його дії ні ким не помічені, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, викрав з салону автомобіля «ВАЗ» НОМЕР_1 майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме:
- автомобільну акумуляторну батарею «ОМЕГА 60Ач» вартістю 1300 гривень;
Після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме продав зазначену акумуляторну батарею ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1300 гривень.
Також 04.09.2015 року, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за його злочинними діями ні хто не спостерігає, вважаючи, що його дії ні ким не помічені, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, викрав з салону автомобіля «ЗАЗ» НОМЕР_2 майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме:
- колісний диск вартістю 400 гривень; автомобільну шину, вартістю 400 гривень;
- автомобільну акумуляторну батарею «Електросток 50» вартістю 1250 гривень;
- автомобільну магнітолу «Ріоnеr» вартістю 1200 гривень;
- два музичних динаміка потужністю 50 ВАТТ вартістю 300 гривень за одну штуку, загальною вартістю 600 гривен;
- електричний компресор вартістю 500 гривень;
- набір ремонтних ключів вартістю 700 гривен;
- блок сигналізації вартістю 1500 гривень;
- моторне мастило об`ємом 4 літри «Лукойл» вартістю 700 гривень;
- масляний фільтр вартістю 100 гривень.
Після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме продав зазначені речі ОСОБА_7 .
Таким чином ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 7350 гривень.
Не зупиняючись на скоєному, 07.09.2015 року, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що за його злочинними діями ні хто не спостерігає, вважаючи що його дії ні ким не помічені, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав з салону автомобіля «ЗAЗ» НОМЕР_3 , майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме:
- колісний диск вартістю 175 гривень;
- автомобільну шину, вартістю 175 гривень;
- автомобільну акумуляторну батарею вартістю 1200 гривень;
- автомобільну магнітолу «Агіon» вартістю 2000 гривень;
- флеш-накопичувач об`ємом 32 ГБ вартістю 250 гривень.
Після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд а саме продав зазначені речі ОСОБА_11 .
Таким чином, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 3800 гривень.
Так, 12.09.2015 року, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку, що розташований на перехресті вулиць Ілліча і Жуковського м. Запоріжжі, скориставшись тим, що за його злочинними діями ні хто не спостерігає, вважаючи що його дії ні ким не помічені, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, викрав з салону автомобіля «ВАЗ 2101» НОМЕР_4 майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме:
- набір ремонтних ключів вартістю 850 гривень; перфоратор вартістю 1000 гривен; набір серветок вартістю 90 гривень;
- дитячі підгузки 160 гривень.
Після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме продав зазначені речі ОСОБА_11 .
Таким чином ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 матеріальний збиток на загальну суму 2100 гривень.
14.09.2015 року. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_5 , скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, вважаючи що його дії ні ким не помічені, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, викрав з салону автомобіля «ВАЗ» П 15-913 П майно, яке належить ОСОБА_12 , а саме:
- автомобільну акумуляторну батарею «ВАРТА» вартістю 1500 гривень;
Після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме продав зазначену автомобільну акумуляторну батарею ОСОБА_11 .
Таким чином ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 1500 гривень.
Так, 04.10.2015 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля громадського туалету, який розташований на привокзальній площі залізничного вокзалу «Запоріжжя-2» що розташований за адресою вул. Костянтина Великого буд. 5, в м. Запоріжжя, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та неуважністю ОСОБА_13 , яка вийшла з вказаного туалету, підійшов до потерпілої ззаду та діючи повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав з задньої кишені джинсів ОСОБА_13 належне їй майно, а саме:
- мобільний телефон «Nokia С2-00» ІМЕІ НОМЕР_5 в корпусі чорного кольору, вартість якого, згідно результатами проведення товарознавчої експертизи №2277 від 06.10.2015 року, складає 296 гривень 39 копійок;
- сім-карту оператора стільникового зв`язку «МТС», яка не являє для потерпілої матеріальної цінності, на рахунку якої грошові кошти були відсутні, а всього майна на загальну суму 296 гривень 39 копійок.
Суд, керуючись ст. 349 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обсяг доказів підлягаючих дослідженню обмежено судом допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів характеризуючих особу обвинуваченого.

Будучи допитаним, у ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав свою вину і пояснив, що на протязі вересня 2015 року, здійснив декілька автомобільних крадіжок, частіше за все викрадав автомобільні акумуляторні батареї, інструменти чи різного роду техніку, викрадені речі згодом продав, гроші витратив на власні потреби.

Крім того, 04.10.2015 року, знаходячись біля вокзалу «Запоріжжя-2», скориставшись неуважністю однієї жінки, яка виходила з громадського туалету, витягнув у неї з задньої кишені штанів мобільний телефон, який згодом продав, про вчинені злочини дуже шкодує.

Будучи допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 , пояснила суду, що приїхали з чоловіком на ринок «Анголенко», автомобіль залишили на стоянці, самі пішли здійснювати покупки, згодом пішов чоловік частину покупок віднести в авто, де виявив, що відсутні деякі речі, а саме набір ключів, перфоратор, салфетки, дитячі підгузки, після чого викликали міліцію.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_15 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, вчинив злочин середньої тяжкості в період іспитового строку, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_15 суд визнає, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв становленню істини у справі.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_14 , відношення самого обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілої ОСОБА_4 , яка просила призначити покарання на розсуд суду, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і за цих обставин вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікується його діяння у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_9 не відбув покарання за попереднім вироком. Призначаючи остаточну міру покарання обвинуваченому суд керується правилами ст. 71 КК України.

Цивільний позов, заявлений потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_16 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 завданої матеріальної шкоди, підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з тим, що завдана шкода на вказану суму обвинуваченим повністю визнана.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання, призначеного вироком Запорізького районного суду міста Запоріжжя від 30.04.2015 року до покарання за цим вироком у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховувати з 09 жовтня 2015 року.

Запобіжний захід, застосований відносно засудженого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Цивільні позови заявлені потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_16 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 1300 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 шкоду в сумі 2100 гривень.

Речові докази: мобільний телефон «Nokia С2-00», переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_13 залишити за належністю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1