В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2015 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, -

та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з неповною вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, -

у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
10.09.2014 року ОСОБА_8 , шляхом пошкодження металопластикових дверей проник до будинку АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_9 , звідки викрав належні потерпілій: три телевізійні тюнера «Eurosky DVB 8004 Super», п`ять пультів дистанційного керування, ізоляційну стрічку, з`єднувальний шнур, чотири ланцюжки із срібла, три кулони із срібла, одну пару сережок із срібла, два намиста із перлинами, завдавши вказаними діями ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3691,90 грн.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою винність у скоєному визнав повністю. Показав, що 10.09.2014 року близько 10 год. 00 хв. під`їхав на автомобілі під керуванням ОСОБА_7 до будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 залишився в автомобілі, а він, пройшовши у двір, шляхом видавлювання дверей з допомогою підготовленого інструменту проник до будинку, звідки викрав три телевізійні тюнери, пульти до них, біжутерію та монети. Зазначені предмети він помістив у знайдені у будинку пакети та повернувся до автомобіля з викраденим.

Крім цього зазначив, що ОСОБА_7 безпосередньої участі у вчиненні зазначеної крадіжки не приймав, а залишився в автомобілі, пояснивши свою неучасть появою невідомого автомобіля.

По дорозі до м. Ужгород, автомобіль намагалися зупинити невідомі, а тому вони з ОСОБА_7 намагалися втекти. В одному з дворів в мікрорайоні «Шахта» він залишив автомобіль ОСОБА_7 та разом з викраденим попрямував у район гаражів, де залишив пакети з викраденими речами.

Крім повного визнання вини по зазначеному епізоду, винність ОСОБА_8 в інкримінованому злочині доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так з показань ОСОБА_9 вбачається, що 10.09.2014 року, близько 12 год. 00 хв. вона виявила сліди крадіжки з належного їй будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Повідомивши міліцію, вона дізналась, що винні вже затримані.

З дослідженого судом протоколу огляду місця події від 10.09.2014 року вбачається, що в ході огляду території, прилеглої до будинку АДРЕСА_4 , поблизу гаражів було виявлено пакет. В зазначеному пакеті знаходилися: три телевізійні тюнера, п`ять пультів дистанційного керування, ізоляційна стрічка, візитка, медаль, дві пари рукавиць, кепка, біжутерія, пляшка з рідиною, плитка шоколаду, лом, поліетиленовий пакет, кабель, ізоляційна стрічка та п`ять запахових слідів, які були виявлені та вилучені.

В той же час в пакеті були виявлені 29 колекційних монет Нацбанку України, які слідчим були описані, сфотографовані, однак, запису про їх вилучення зазначений протокол не містить, як і відсутні дані про їх оцінку.

У ході судового засідання, яких не будь причин цього прокурором не зазначено, а тому суд вважає, що епізод викрадення ОСОБА_8 монет у гр. ОСОБА_9 не доведений стороною обвинувачення і його слід виключити з обвинувачення.

Як вбачається з досліджених у судовому засіданні протоколів від 15.09.2014 року слідчим, за участю потерпілої, було оглянуто зазначені в протоколі предмети та опізнані ОСОБА_9 .

Відповідно до висновків експертиз № 23/529 від 15.10.2014 року та № 23/531 від 10.10.2014 року, вартість викраденого у ОСОБА_9 складає 3691,90 грн.

Оцінюючи докази по даному епізоду в їх сукупності суд в основному надає віри показам обвинуваченого ОСОБА_8 , наданим у судовому засіданні, стосовно обставин вчинення крадіжки та обставин за яких він намагався позбутися викраденого, залишивши його поблизу гаражів в мікрорайоні «Шахта», показанням потерпілої ОСОБА_9 , висновкам експерта, протоколам огляду предметів та огляду місця події.

Крім цього, органами досудового слідства ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінується скоєння ряду злочинів за попередньою змовою групою осіб за таких обставин.

Епізод 1.

13 лютого 2014 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_7 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_8 , шляхом пошкодження дерев`яного вікна проникли в середину будинку АДРЕСА_5 , належного ОСОБА_10 , та викрали золоті прикраси, а саме: 1 чоловічий золотий ланцюжок вагою 8,5 грам; золотий перстень вагою 5 грам; жіночий золотий ланцюжок з хрестиком загальною вагою 4,5 грами; три золоті кільця вагою по 3 грами кожне; 1 золоте кільце вагою 4 грами, загальною вартістю 12645,00 грн., та грошові кошти: 6500,00 грн., 1250,00 Євро, 1600,00 доларів США, завдавши тим самим потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 47333,37 грн.

Епізод 2.

23 травня 2014 року у денний час ОСОБА_7 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_8 , проникли в середину будинку АДРЕСА_6 , належного ОСОБА_11 , шляхом пошкодження металопластикових дверей, та викрали золоті прикраси, а саме: золоту каблучку вагою 3,26 грами; золотий набір, що складається з кільця вагою 5,59 грами та сережок вагою 8,49 грам; золоту каблучку вагою 3,21 грам; золоту каблучку вагою приблизно 3,5 грам; золоту каблучку вагою 3 грами; золоту каблучку вагою 2,8 грам; золоту каблучку вагою 1,2 грами; золотий браслет вагою 2,88 грами; золоту каблучку вагою 2 грами, та технічні засоби: ноутбук марки «Asus» моделі «X50SL», нетбук марки «Lenovo» моделі «Idea Pad S 110», планшет «Cube» моделі «U 30 GT Sn 82158», дзеркальний фотоапарат марки «Nikon» - «D5100» разом із запасним об`єктивом «Nikon» - «55Х200», цифровий фотоапарат марки «Samsung» - «PL150», тюнер на супутникове телебачення моделі «4100С», тюнер на Т-2 моделі «SRT 8500», мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-S5230», відеокамеру марки «Sony» - «DCR-HC 23E», ручні годинники в кількості 4 штуки фірм виробників: «Appella», «Vacheron Constantin Geneve», «Q&Q Quartz, IPS Water Resist», «Chanel», а також грошові кошти в розмірі 80,00 Євро, завдавши таким чином потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 40114,84 грн.

Епізод 3.

06 червня 2014 року зранку ОСОБА_7 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_8 , шляхом пошкодження металопластикового вікна проникли в середину будинку АДРЕСА_6 , належного ОСОБА_12 , звідки викрали золоті прикраси, а саме: золоту чоловічу каблучку вагою 2,5 грам; золоту жіночу каблучку вагою 3 грами; одну пару золотих сережок вагою 3,5 грами; одну пару золотих сережок вагою 2,5 грами; золотий жіночий ланцюжок вагою 3 грами; два золоті кулони вагою по 1,5 грами кожний; золотий хрестик вагою 3 грами; золотий жіночий браслет вагою 4 грами, загальною вартістю 10964,26 грн., блок живлення до ноутбуку та сумочку типу «барсетка» в якій знаходилось 300,00 грн. Вказаними діями ОСОБА_12 заподіяно матеріальних збитків на суму 11264,25 грн.

Епізод 4.

20.06.2014 року в ранковий час ОСОБА_7 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_8 , шляхом пошкодження металопластикового вікна проникли в серединку будинку АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_13 , та викрали золоті прикраси: золоте жіноче кольє вагою 10 грам; жіночий браслет вагою 5 грам; золотий чоловічий ланцюжок вагою 20 грам; золоту чоловічу каблучку приблизною вагою 12 грам; золоте жіноче обручальне кільце вагою 4 грами; золоте чоловіче обручальне кільце вагою 5 грам; золоте жіноче кільце вагою 5 грам; золоте жіноче кільце вагою 8 грам; два золоті жіночі кільця вагою по 6 грам кожне; загальною вартістю 36564,00 грн., телевізійний тюнер марки «Digital Satellite Receiver-4100C», та грошові кошти 100000,00 грн., 1500,00 Євро та 1000,00 доларів США, завдавши тим самим ОСОБА_13 матеріальних збитків на загальну суму 172817,45 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 , як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні, свою вину у скоєнні будь-яких крадіжок заперечив.

Показав, що жодний із злочинів не вчиняв. З ОСОБА_8 познайомився в кінці 2013 року через своїх знайомих і підтримував з ним контакт, розмовляючи час від часу по телефону. З початку червня 2014 року вони періодично бачилися, проводили разом час, на прохання ОСОБА_8 він неодноразово підвозив його. При цьому, йому не було відомо про вчинення ОСОБА_8 якихось крадіжок.

Показав, що 10 вересня 2014 року перебував по місцю проживання і на прохання ОСОБА_8 відвіз його в мкр. Доманинці с. Оноківці Ужгородського району, в район кладовища.

Як пояснював ОСОБА_8 він мав забрати якийсь борг.

Близько 10 год. він на автомобілі марки «Honda» під`їхав на прохання ОСОБА_8 з ним в мікрорайон Доманинці. ОСОБА_8 вийшов, а він залишився в автомобілі. Після повернення ОСОБА_8 , у якого в руках були якісь пакети, вони поїхали в напрямку м. Ужгород.

По дорозі їх намагалися зупинити невідомі в цивільному, при цьому використовували зброю. Будучи наляканим ОСОБА_7 кинувся втікати й зупинився в одному з дворів мікрорайону «Шахта» де й був затриманий, близько 11 год. 10.09.2014 року та доставлений в міліцію.

Відкритий автомобіль, разом з ключами, залишився на місці його затримання і до 12.09.2014 року про долю автомобіля йому нічого не було відомо.

12.09.2014 року він був присутній при тому, як з гаража Ужгородського МВ УМВС України був викочений належний йому автомобіль, опечатаний скотчем і в салоні на задньому сидінні були виявлено годинники, які йому не належать і звідки вони з`явились в автомобілі йому не відомо.

Крім того показав, що на початку червня 2014 року на прохання ОСОБА_8 відвезти його по справам він попросив від останнього кошти на бензин, на що ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 золоту каблучку, яку запропонував здати в ломбард та, за вилучені кошти, заправити автомобіль. Про те, що каблучка викрадена йому нічого не було відомо і він здав її в ломбард на свій паспорт, не підозрюючи про це.

Також показав, що в період 13 лютого 2014 року 14 лютого 2014 року він святкував День закоханих з дівчиною в с. Лумшори.

Заперечив вчинення будь-яких крадіжок разом з ОСОБА_8 , які мали місце 23 травня 2014 року та 20 червня 2014 року, оскільки протягом зазначеного період перебував на роботі в кафе «Кошіце» по вул. Сурікова, 6 в м. Ужгород.

Також показав, що 06 червня 2014 року бачився з ОСОБА_8 для того щоб допомогли йому перевезти будівельні матеріали.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю.

Показав, що злочини були вчинені ним за попередньою змовою та у співучасті з ОСОБА_7 , який фактично був ініціатором їх вчинення.

Так ОСОБА_8 показав, що майже кожного дня вони їздили через мікрорайон Табла в с. Баранинці Ужгородського району видивлялися будинок, який можна обікрасти.

Підходящий будинок знайшов ОСОБА_7 , після чого 13 лютого 2014 року зранку, приблизно о 09 год. 00 хв. вони поїхали до обумовленого ними будинку. ОСОБА_8 показав, що він зайшов першим через паркан, після чого відкрив ворота, для того щоб зайшов ОСОБА_7 . Після того, ОСОБА_7 фомкою відкрив вікно і зайшов до будинку разом з ОСОБА_8 , та повернувшись сказав, що взяв кошти, частину яких він дав ОСОБА_8 200 доларів США. З приводу викрадення інших цінностей чи золотих виробів йому нічого не відомо.

Крім того, ОСОБА_8 показав, що у травні 2014 року вони декілька разів, за тиждень приблизно 2 рази, їздили в с. Кінчеш Ужгородського району для того щоб знайти будинок, який можна обікрасти. Після того, 23 травня 2014 року, знайшовши підходящий будинок, ОСОБА_8 зайшов першим переліз через паркан будинку, відкрив балконні двері фомкою, після вони зайшли у будинок. Цінності в будинку шукав ОСОБА_7 , який приблизно через 30 хвилин виніс ноутбук та заповнений непрозорий пакет і рюкзак. Про вміст пакету і рюкзака йому нічого не відомо. Після скоєння крадіжки ОСОБА_7 дав йому тюнер, який він продав за 200,00 грн.

Крім того зазначив, що пізніше отримав від ОСОБА_7 фотоапарат «Samsung».

Заперечив, що він давав ОСОБА_7 каблучку в оплату за поїздку.

Окрім того, ОСОБА_8 показав, що 06.06.2014 року, зранку, після пошуку підходящого будинку, він разом з ОСОБА_7 приїхали в район автосервісу «Мітсубісі», проникли на подвір`я будинку через паркан та попробували відкрити фомкою двері, однак, вони не відкривались, у зв`язку з чим він розбив скло, після чого вони зайшли до будинку.

Як показав ОСОБА_8 , він спостерігав за обстановкою, а ОСОБА_7 оглядав будинок, після чого вийшов та сказав, що нічого не має.

В цьому будинку ОСОБА_8 знайшов пляшку спиртного та забрав її собі.

Також показав, що 20.06.2014 року він разом з ОСОБА_7 , перелізши через забор вони потрапили на подвір`я будинку в мкр. Доманинці с. Оноківці, де проникли в будинок, шляхом пошкодження вікна.

В будинку ОСОБА_7 швидко оглянув кімнати і вийшовши сказав, що нічого не знайшов, після чого вони залишили цей будинок, а він прихопив з однієї з кімнат тюнер.

При цьому він не помітив у руках та в кишеняХ ОСОБА_7 будь-яких предметів.

Інкримінуючи підсудним скоєння зазначених епізодів протиправної діяльності обвинувачення посилається на такі докази:

Епізод № 1.

Рапорт оперативного чергового від 13.02.2014 року, заяву ОСОБА_10 про дозвіл на проведення огляд будинку, протокол огляду місця події з фототаблицею до нього та протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, з яких вбачається, що 13.02.2014 року ОСОБА_10 виявила скоєння крадіжки з будинки АДРЕСА_5 , при цьому вказала, що в неї було викрадено золоті коштовності, та грошові кошти: 6500,00 грн., 1250,00 Євро, 1600,00 доларів США.

У ході огляду місця події встановлено, що крадіжка була вчинена шляхом пошкодження дерев`яного вікна з подальшим проникнення в будинок.

Крім цього, як на доказ обвинувачення посилається на курс валют, видаткову накладну про ремонт вікна, копію чеку про придбання прикраси вартістю 465,00 грн., висновки експерта № 35 від 28.03.2014 року та № 23/551 від 08.10.2014 року про оцінку викрадених предметів.

Окрім того, обвинувачення посилається як на доказ на визнавальні показання ОСОБА_8 , у ході допиту та у ході слідчого експерименту, та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.10.2014 року, за яким ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яку він бачив недалеко від будинку потерпілої.

Оцінюючи докази по епізоду крадіжки в ОСОБА_10 в їх сукупності, суд приходить до наступного.

На переконання суду рапорт оперативного чергового, заява ОСОБА_10 про дозвіл на огляд, протокол прийняття заяви, копія чеку на придбання золотих виробів та протокол огляду місця події свідчать лише про факт скоєння крадіжки з будинку гр. ОСОБА_10 .

Висновок експерта № 35 свідчить пошкодження вікна будинку з допомогою металевого предмету «фомка».

Видаткова накладна від 14.02.2014 року свідчить про вартість ремонту вікна.

Показання потерпілих ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_15 , які не були очевидцями скоєння злочину, свідчать лише про факт скоєння зазначеного злочину.

Однак, вони, як і довідка про курс валют НБУ не вказують на причетність обвинувачених до скоєння даного злочину.

Що стосується висновку експерта № 23/551 то на переконання суду він побудований на припущеннях, оскільки експерт не досліджував жодних об`єктів, такий матеріал йому не надавався і він визначив вартість викраденого шляхом припущень щодо ймовірності вартості описаних речей, на недопустимість чого вказує захист.

За таких обставин, в силу вимог закону, зазначений доказ не може бути визнаний допустимим та прийнятим до уваги.

Протокол пред`явлення особи до впізнання по фотознімкам від 09.10.2014 з участю ОСОБА_14 , який опізнав ОСОБА_8 , як особу, що знаходилась на відстані 100 метрів від будинку та привертала до себе увагу своїми незрозумілими рухами.

Відповідно до ст.ст. 223, 228 КПК України особі, яка впізнає, пропонується вказати на особу, яку вона має впізнати і пояснити за якими ознаками вони його впізнала. При необхідності впізнання може проводитися за фотознімками.

Як вбачається, таке впізнання за фотознімками проводилось через місяць після затримання обвинувачених, особи яких, на той час, були встановлені.

Обвинувачення в ході судового розгляду не представило обґрунтованих доводів того, чому впізнання проводилось за фотознімками, і особі, яка впізнає, було пред`явлено лише фотографію ОСОБА_8 , а впізнання іншого обвинувачення по даній справі не проводилося взагалі.

На переконання суду зазначений протокол впізнання не свідчить про вчинення ОСОБА_8 крадіжки, є сумнівним, з огляду на викладені судом обставини, а тому не може бути прийнятим до уваги, як доказ вини ОСОБА_8 .

Основним доказом по даній справі є визнавальні показання підсудного ОСОБА_8 , який визнає як свою участь у скоєнні цього злочину, так і вказує на ОСОБА_16 , як на активного співучасника злочину.

Будь-яких інших доказів, які би вказували на винність як ОСОБА_8 , так і ОСОБА_7 по даному епізоду обвинуваченням суду не надано.

Аналізуючи зміст протоколу проведення слідчого експерименту від 16.09.2014 року, суд констатує вкрай поверхові твердження ОСОБА_8 стосовно обставин скоєння крадіжок, а зміст його показів стосовно даного епізоду свідчить про те, що він недостатньо орієнтується на місці скоєння злочину.

Підсудний ОСОБА_7 заперечуючи свою участь у вчиненні даного епізоду, зазначив, що з 13.02.2014 року по 14.02.2014 року він перебував у с. Лумшори Перечинського району, де святкував разом із своєю подругою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Однак, всупереч вимогам закону обвинувачення не вважало за необхідне перевірити алібі підсудного ОСОБА_7 по даному епізоду, висловивши твердження, що зазначені доводи ОСОБА_7 є способом захисту підсудного.

Статтею 17 КПК України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

На переконання суду, визнавальні показання обвинуваченого ОСОБА_8 по зазначеному епізоду є сумнівними, оскільки будь-яких інших доказів його винності у скоєному не здобуто, а тому суд вважає зазначені докази недостатніми для обґрунтування винності підсудного.

Враховуючи викладене суд констатує, що жодних доказів, за винятком показань обвинуваченого ОСОБА_8 щодо винності у скоєному підсудного ОСОБА_7 не здобуто.

Оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності по даному епізоду щодо доведення вини ОСОБА_7 суд вважає, що таких по справі не здобуто і показань ОСОБА_8 для цього недостатньо.

За таких обставин, суд прийшов до переконання, що підсудний ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по даному епізоду підлягають виправданню.

Епізод № 2.

На переконання обвинувачення, доказами винуватості підсудних є: рапорт оперативного чергового, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протокол огляду місця події від 23.05.2014 року з фототаблицею до нього, висновок експерта № 81 від 02.06.2014 року, заява ОСОБА_17 про дозвіл на огляд будинку, протокол допиту свідка ОСОБА_18 , запит та відповідь в ПТ «Міський ломбард» від 07.08.2014 року, протоколи пред`явлення речей до впізнання та протокол огляду предмету, висновки експерта №№ 23/545, 23/547 та 23/548, довідка НБУ, протокол обшуку, відповідь на запит ПТ «Міський ломбард» від 24.09.2014 року, показання потерпілого ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_18 , свідка ОСОБА_19 , обвинуваченого ОСОБА_8 та протокол слідчого експерименту.

Аналізуючи докази обвинувачення, суд приходить до такого.

Рапорт оперативного чергового, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протокол огляду місця події від 23.05.2014 року з фототаблицею до нього, довідка про курс валют, висновок експерта № 81 від 02.06.2014 року, заява ОСОБА_17 про дозвіл на огляд будинку свідчать про те, що потерпілим ОСОБА_17 було виявлено та повідомлено про вчинення крадіжки, а в ході проведення огляду місця події було виявлено сліди проникнення в будинок АДРЕСА_6 , шляхом пошкодження дверей.

Що стосується висновків експерта №№ 23/545, 23/547 то на переконання суду вони побудованв на припущеннях, оскільки експерт не досліджував жодних об`єктів, такі матеріали йому не надавались і він визначив вартість викраденого шляхом припущень щодо ймовірності вартості описаних речей.

За таких обставин, в силу вимог закону, зазначений доказ не може бути визнаний допустимим та прийнятим до уваги.

Із показань потерпілого ОСОБА_17 вбачається, що 29 травня 2014 року, повернувшись після обіду, він виявив, що за час його відсутності двері веранди і підвалу були вскриті невідомими особами. Зайшовши, побачив безлад у кімнатах будинку та помітив, що зникли фотоапарат, чотири годинники, золото, ноутбук «Asus», тюнер та телефон. Зазначив, що він нікого не бачив. Вказав, що із викраденого йому повернуто лише чотири годинники, решта матеріальних збитків не відшкодована.

Із показаннями свідка ОСОБА_18 вбачається, що крадіжку виявила донька, повернувшись додому після навчання. Щодо викрадених речей показала, що тюнер, відеокамеру, дві фотокамери: марки «Nikon» та «Samsung», ноутбук, планшет, нетбук, годинники, та золоті вироби, а також 80,00 Євро їй не повернуті.

Крім того показала, що у ломбарді по пр. Свободи в м. Ужгород виявила належну їй каблучку, яка була викрадена. Ця каблучка була здана в ломбард ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог закону, суд приймає до уваги лише показання свідка, надані ним у ході судового засідання, а тому протокол допиту свідка ОСОБА_18 в якості доказу суд прийняти не може.

Щодо долученої копії розрахункової квитанції від 07.08.2014 року, запиту та відповіді з ПТ «Міський ломбард» від 07.08.2014 року, то такі, як вбачається з їх змісту, свідчать лише про те, що обвинувачений ОСОБА_7 здав в ломбард каблучку, яка була реалізована 07.08.2014 року і яка не була у встановленому законом порядку вилучена, оглянута, опізнана та визнана речовим доказом по справі.

Органи досудового слідства не вжили передбачених законом заходів щодо відшукання такого доказу, а тому суд позбавлених можливості, зважаючи на зацікавленість свідка ОСОБА_18 , перевірити достовірність її показань.

Відповідь на запит з ПТ «Міський ломбард» від 24.09.2014 свідчить про те, що міським ломбардом було реалізовано зданий ОСОБА_19 фотоапарат марки «Samsung».

З показань свідка ОСОБА_19 вбачається, що зазначений фотоапарат марки «Samsung», був отриманий нею від ОСОБА_8 , з яким перебуває у відносинах. Як показала ОСОБА_19 зданий нею фотоапарат приніс ОСОБА_8 з будівельного майданчика, на якому він працював, від особи на ім`я ОСОБА_20 .

З протоколів пред`явлення речей для впізнання від 24.09.2014 року, протоколу огляду предмета від 24.09.2014 року вбачається, що предметом огляду є 4 годинники різних найменувань, які, відповідно до протоколу обшуку від 12.09.2014 року, були виявлені на задньому сидінні та вилучені з автомобіля марки «Honda», яким користувався ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що 10.09.2014 року близько 11 год. ОСОБА_7 після переслідування був затриманий працівниками міліції під час керування автомобілем марки «Honda» за підозрою у скоєнні злочину та доставлений у МВ УМВС.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Однак, згідно протоколу огляду та вилучення автомобіля від 10.09.2014 року вбачається, що зазначений автомобіль не був оглянутий, відповідно до встановлених законом правил, а був переміщений на евакуаторі на територію МВ УМВС та поміщений в один із гаражів.

12.09.2014 року зазначений автомобіль, на підставі ухвали суду був обшуканий.

При проведенні цього обшуку був складений протокол який не містить даних про те, що автомобіль був опечатаний в належний спосіб, який би унеможливлював доступ сторонніх осіб і цілісність таких печатей перевірялась перед вскриттям салону автомобіля.

В результаті обшуку в салоні автомобіля, на задньому сидінні було виявлено 4 годинники різних марок.

Підсудний ОСОБА_7 заперечував, що зазначені годинники належать йому та не міг пояснити, звідки вони з`явились на задньому сидінні автомобіля.

На переконання суду не виправдане затягування проведення обшуку автомобіля ставить під сумнів достовірність його результатів.

Зазначені обставини викликають обґрунтований сумнів стосовно походження та доказового значення у справі виявлених годинників.

З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що потерпілим зазначено, що в нього було викрадено: фотоапарат марки «Nikon», ноутбук марки «Asus», планшет «Lenovo» та два цифрові тюнери до супутникових антен. Будь-яких заяв щодо викрадення у нього годинників, ювелірних виробів, відеокамер, телефону, фотоапарату марки «Samsung» та грошових коштів ця заява не містила.

Як показав ОСОБА_7 автомобіль та ключі, після його затримання, залишились у розпорядженні працівників міліції і доступ сторонніх осіб до автомобіля в період 10.09.2014 року 12.09.2014 року не виключався.

Підсудний ОСОБА_8 у своїх показаннях зазначав, що не бачив у ОСОБА_7 серед викраденого годинників, також не зазначав, що бачив ці годинники у автомобілі під час поїздки 10.09.2014 року, хоча мав би такі бачити, оскільки вони були виявлені згодом на задньому сидінні.

Яким чином слідчий дізнався про викрадення у ОСОБА_17 годинників, при відсутності заяви про скоєння такої крадіжки, і пред`явив їх для впізнання саме свідку ОСОБА_18 не зрозуміло, а обвинувачення ці обставини не обґрунтувало.

Враховуючи вказане суд вважає, що зазначений протокол обшуку не може бути прийнятий судом до уваги в якості доказу в справі, зважаючи на його сумнівний характер.

Враховуючи вказане, суд критично відноситься до показань потерпілого ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_18 щодо обсягів викрадених речей.

Підставою для такого висновку суд вважає непослідовність та суперечність їх показань щодо викраденого майна, зокрема, потерпілий ОСОБА_17 вказує на викрадення, поряд з іншим, 4 годинників та фотоапарату марки «Nikon», у той же час його дружина, свідок ОСОБА_18 вказує на викрадення, крім того, 2 фотоапаратів марки «Nikon» та «Samsung», а також відеокамери.

Обвинувачення у судовому засіданні зазначених протиріч не пояснило та не усунуло.

Свідок ОСОБА_18 у своїх показанням вказує, що вона виявила у ломбарді належну їй каблучку, однак, ця каблучка не була зазначена потерпілим у списку викраденого, у встановленому законом порядку вона не була вилучена, опізнана та долучена до справи в якості речового доказу.

На переконання суду, такими ж сумнівними є доводи обвинувачення щодо викрадення фотоапарату марки «Samsung».

Про викрадення саме цього фотоапарату заявляє лише свідок ОСОБА_18 .

Доказів наявності такого фотоапарату, якими зокрема б могли бути чеки чи технічна документація на нього не здобуто, а тому можливості ідентифікувати такий суд немає.

Приймаючи до уваги розбіжність у твердженнях потерпілого ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_18 щодо кількості викраденого, зміст заяви про скоєння злочину, суд констатує відсутність переконливих доказів того, що копія частини коробки фотоапарату марки «Samsung» має відношення до підтвердження факту належності такого потерпілому ОСОБА_17 та є доказом скоєння його крадіжки обвинуваченими.

Показання свідка ОСОБА_19 щодо обставин здачі в ломбард фотоапарата «Samsung» не узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки ОСОБА_19 в суді показала, що фотоапарат приніс ОСОБА_8 та сказав, що отримав його на будівництві від чоловіка на ім`я ОСОБА_20 , в той час як ОСОБА_8 вказує, що отримав такий від ОСОБА_7 .

Таким чином, слід констатувати, що показання свідка ОСОБА_19 не спростовують зазначених висновків суду про те, що на прохання обвинуваченого ОСОБА_8 вона здавала фотоапарат «Samsung» до ломбарду і цей фотоапарат не має відношення до крадіжки у гр. ОСОБА_17 .

Зважаючи на вказане, суд вважає, що показання свідка ОСОБА_18 щодо обставин крадіжки та виявлення нею факту реалізації через ломбарди викраденого майна не можуть бути прийняті до уваги, як доказ вини підсудних.

Підсудний ОСОБА_7 заперечує свою вину у скоєнні крадіжки та вказує на те, що отримав каблучку від ОСОБА_8 в якості оплати за заправку автомобіля.

ОСОБА_8 заперечує зазначену обставину та вказує, що вчинив зазначений злочин разом з ОСОБА_7 .

Зокрема, він зайшов першим переліз через паркан будинку, відкрив балконні двері фомкою, після вони зайшли у будинок. Цінності в будинку шукав ОСОБА_7 , який приблизно через 30 хвилин виніс ноутбук та заповнений непрозорий пакет і рюкзак. Про вміст пакету і рюкзака йому нічого не відомо. Після скоєння крадіжки ОСОБА_7 дав йому тюнер, який він продав за 200,00 грн.

На переконання суду, визнавальні показання обвинуваченого ОСОБА_8 по зазначеному епізоду є сумнівними, оскільки будь-яких інших доказів його вини у скоєному не здобуто, а тому суд вважає зазначені докази недостатніми для обґрунтування винності підсудного.

Враховуючи викладене суд констатує, що жодних доказів, за винятком показань обвинуваченого ОСОБА_8 щодо винуватості у скоєному підсудного ОСОБА_7 не здобуто.

Оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності по даному епізоду щодо доведення вини ОСОБА_7 суд вважає, що таких по справі не здобуто і показань ОСОБА_8 для цього недостатньо.

За таких обставин, суд прийшов до переконання, що підсудний ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по даному епізоду підлягають виправданню.

Епізод № 3.

На підтвердження винності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки у гр. ОСОБА_12 обвинувачення посилається на: рапорт оперативного чергового, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, заяву про надання дозволу на огляд будинку, протокол огляду місця події, висновок експерта № 95 від 18.06.2014 року, заяву ОСОБА_21 про надання дозволу на огляд накопичувача інформації, протокол огляду предмета, висновок експертизи № 23/538 від 17.10.2014 року, інформацію, яка міститься на диску з надписом: «фото та відео, АДРЕСА_6 », протокол проведення слідчого експерименту, показання обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_12 .

Оцінюючи зібрані докази по даному епізоду в їх сукупності суд приходить до такого.

Показання потерпілої ОСОБА_12 свідчать про те, що ввечері 06 червня 2014 року вона, повернувшись додому, побачила розбите вікно, зайшла в будинок та помітила відсутність золотих виробів сімейних цінностей, серед яких: золота обручка її чоловіка, її перстні, сережки, ланцюжки, блок живлення до ноутбуку, а також гаманця в якому знаходились 300,00 грн.

З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та рапорту оперативного чергового вбачається, що потерпілою було заявлено про викрадення: золотих сережок, обручальних каблучок, каблучки, ланцюжка, кулончика, а також гаманця в якому знаходились грошові кошти у сумі 300,00 грн.

З протоколу огляду місця події від 06.06.2014 року та фототаблиці до нього вбачається, що, при огляді місця вчинення злочину - будинку за адресою: АДРЕСА_6 , зафіксовано сліди злому.

З висновку експертизи № 95 від 18.06.2014 року, вбачається, що на місці скоєння злочину, виявлено слід рукавички.

З протоколу огляду предмета вбачається, що 17.09.2014 року було оглянуто накопичувач інформації, на якому містились відеоматеріали відео-спостереження, які долучені до справи та містяться на диску з надписом: «фото та відео, АДРЕСА_6 », які свідчать про проникнення на територію дворогосподарства ОСОБА_12 .

Що стосується висновку експерта № 23/538 то на переконання суду він побудований на припущеннях, оскільки експерт не досліджував жодних об`єктів, такі матеріали йому не надавались і він визначив вартість викраденого шляхом припущень щодо ймовірності вартості описаних речей, на недопустимість чого вказує захист.

За таких обставин, в силу вимог закону, зазначений доказ не може бути визнаний допустимим та прийнятим до уваги.

З оглянутих у судовому засіданні відеоматеріалів охоронного відео-спостереження вбачається, що на них міститься фото- та відео-зображення двох осіб, які на невстановленому автомобілі темного кольору, номерні знаки якого не ідентифіковано, під`їхали до подвір`я гр. ОСОБА_21 в с. Баранинці та через неогороджене подвір`я проходять на сусідню територію. Після перерви в записі, міститься відеоматеріал на якому зображено як невстановлена особа повертається до транспортного засобу, який згодом від`їжджає.

Обвинуваченням не надано переконливих даних про те, що на зазначених відео- та фото-матеріалах зображені саме ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .

Достовірно ідентифікувати осіб, які зображені на зазначеному матеріалі відео-спостереження не представляється можливим.

Підсудні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заперечують, що цей матеріал містить їх зображення.

В той же час, обвинувачений ОСОБА_8 , не впізнаючи себе на матеріалах відео-спостереження, вказує, що на відео міститься зображення ОСОБА_7 .

Враховуючи встановлене, суд вважає, що матеріали відео-спостереження не містять переконливих даних про причетність обвинувачених до скоєння даного злочину.

Підсудний ОСОБА_7 заперечив свою винність у скоєнні цього злочину та вказав, що 06 червня 2014 року бачився з ОСОБА_8 для того щоб допомогли йому перевезти будівельні матеріали.

В свою чергу допитаний в суді ОСОБА_8 визнає свою вину в скоєному та вказує на ОСОБА_7 як на співучасника злочину.

На такі ж обставини він вказував і в ході проведення слідчого експерименту, що вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 16.09.2014 року.

Аналіз тексту протоколу слідчого експерименту від 16.09.2014 року свідчить про те, що: «підозрюваний ОСОБА_22 добровільно погодився і у приміщення Ужгородського РВ в присутності капітана міліції ОСОБА_23 , оперуповноваженого ОСОБА_24 , експерта ОСОБА_25 та двох понятих обставини скоєння кримінальних правопорушень, після чого запропонував групі у повному складі проїхати до місця їхнього скоєння».

Зміст протоколу свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_8 разом з учасниками, під`їжджав до будівель, з яких, як вказано в обвинуваченні, вчиняв разом з ОСОБА_7 крадіжки, вказував на них та в загальних рисах описував події.

Судом встановлено, що при оформленні зазначеного протоколу не знайшли свого відображення присутність свідків по справі при проведенні експерименту, що викликає сумнів в дотриманні вимог закону при проведенні такого.

Крім того, протокол не підписаний особами, які приймали участь в проведенні слідчого експерименту і зазначені у протоколі, а саме, ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .

Зважаючи на неможливість відтворення відеозапису слідчої дії та наявність зазначених сумнівів, стосовно допустимості, суд не вважає за можливе прийняти цей доказ до уваги, як доказ винності обвинувачених.

Таким чином суд констатує, що обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по зазначеному епізоду ґрунтується лише на показаннях ОСОБА_8 .

На переконання суду, визнавальні показання обвинуваченого ОСОБА_8 по зазначеному епізоду є сумнівними, оскільки будь-яких інших доказів його вини у скоєному не здобуто, а тому суд вважає зазначені докази недостатніми для обґрунтування винності підсудного.

Враховуючи викладене суд констатує, що жодних доказів, за винятком показань обвинуваченого ОСОБА_8 щодо винуватості у скоєному підсудного ОСОБА_7 не здобуто.

Оцінюючи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності по даному епізоду щодо доведення вини ОСОБА_7 суд вважає, що таких по справі не здобуто і показань ОСОБА_8 для цього недостатньо.

За таких обставин, суд прийшов до переконання, що підсудний ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по даному епізоду підлягають виправданню.

Епізод № 4.

На підтвердження обвинувачення вчинення крадіжки у гр. ОСОБА_13 обвинувачення посилається на: рапорт оперативного чергового, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.06.2014 року, заяву про надання дозволу на огляд будинку, протокол огляду місця події, фотокартку викрадених золотих виробів, довідку НБУ про курс валют, висновки експерта 23/379 від 11.07.2014 року та № 23/537 від 17.10.2014 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання від 01.10.2014 року, показання потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , протокол проведення слідчого експерименту та показання обвинуваченого ОСОБА_8 .

Оцінюючи докази по епізоду крадіжки в ОСОБА_13 в їх сукупності, суд приходить до наступного.

З показань потерпілої ОСОБА_13 вбачається, що в результаті крадіжки в неї було викрадено 10 золотих виробів, 5 каблучок, ланцюжок, кольє, браслет, тюнер, а також грошові кошти: 10000,00 грн., 1500,00 Євро та 1000,00 доларів США. Потерпіла вказує, що шкода, завдана злочином їй не відшкодована.

З показань свідка ОСОБА_26 вбачається, що 20.06.2014 року невідомі особи проникли в будинок, звідки викрали золоті прикраси, тюнер та грошові кошти.

Крім того, свідок вказав, що він бачив декілька разів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поблизу сусідського будинку на автомобілі марки «Volkswagen Passat» і опізнав їх по фотографіях, які йому були пред`явлені слідчим 01.10.2014 року.

Як вказує свідок ОСОБА_27 , після подій, які мали місце 20.06.2014 року йому зателефонував батько запитав чи не приходив він додому, однак, дізнавшись, що ні, повідомив, що з будинку було викрадено гроші та золоті вироби, належні матері та батьку.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та рапорту оперативного вбачається, що при прийнятті заяви про вчинення злочину потерпілою було заявлено, що в неї було викрадено: грошові кошти в сумі 100 000,00 грн., 1500,00 Євро, 1000,00 доларів США, золоті коштовності, а також тюнер.

Згідно протоколу огляду місця події від 20.06.2014 року та фототаблиці до нього, вбачається, що при огляді місця вчинення злочину будинку АДРЕСА_3 , було зафіксовано сліди вчинення злочину.

З рапорту оперативного чергового, протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, заяви про надання дозволу на огляд будинку, протоколу огляду місця події вбачається, що потерпілою ОСОБА_27 , було виявлено та повідомлено про вчинення крадіжки речей з будинку АДРЕСА_6 , яка була вчинена шляхом пошкодження металопластикового вікна з наступним проникненням в будинок.

З протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками вбачається, що ОСОБА_26 впізнав на фото ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як таких, що перебували поблизу сусідського будинку перед скоєнням крадіжки.

Приймаючи до уваги показання свідка ОСОБА_26 у судовому засіданні, суд критично відносить до результатів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, які проводилися 01.10.2014 року виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.ст. 223, 228 КПК України однією із слідчих (розшукових) дій є пред`явлення особи для впізнання. Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, при необхідності за фотознімками. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

По справі встановлено, що обвинувачені були затримані та їх особи були встановлені 10.09.2014 року.

Будь-яких даних, які би свідчили про неможливість проведення впізнання за участю цих осіб, і необхідність проведення впізнання за фотознімками суду не надано.

Більш того, як вбачається з показань свідка ОСОБА_26 обвинуваченого ОСОБА_8 він побачив під час проведення слідчого експерименту 16.09.2014 року та тоді ж дізнався його прізвище.

Свідок ОСОБА_26 у ході допиту повідомив суд, що йому візуально був знайомий і ОСОБА_7 , оскільки він його бачив і в інших місцях.

На переконання суду, зміст зазначених показань є сумнівним, зважаючи на зацікавленість свідка, оскільки він є чоловіком потерпілої, давність подій та перерахування свідком ОСОБА_26 деталі одягу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх автомобіля та його номерного знаку.

За таких обставин, проведення впізнання по фотознімкам від 01.10.2014 року, у ході якого ОСОБА_26 опізнав ОСОБА_8 є незаконним і не може бути прийняте судом до уваги, як доказ обвинувачення.

Зазначене свідчить і про сумнівність впізнання по фотознімкам підсудного ОСОБА_7 .

Показання свідка ОСОБА_27 не містять даних, які би вказували на винність підсудних.

Що стосується висновків експерта № 23/379 від 11.07.2014 та № 23/537 від 17.10.2014 року то на переконання суду вони побудовані на припущеннях, оскільки експерт не досліджував жодних об`єктів, такі матеріали йому не надавались і він визначив вартість викраденого шляхом припущень щодо ймовірності вартості описаних речей.

За таких обставин, в силу вимог закону, зазначений доказ не може бути визнаний допустимим та прийнятим до уваги.

ОСОБА_7 заперечує свою причетність до цього злочину.

В своїх показах, при допиті в суді по даному епізоду, ОСОБА_8 вказував, що не бачив у ОСОБА_7 будь-яких викрадених речей та цінностей.

В той же час вказав, що він особисто з даного будинку викрав тюнер.

Зміст показань ОСОБА_8 свідчить про те, що він, не зважаючи на присутність поблизу будинку в ході слідчого експерименту, не орієнтується в обстановці в даному будинку, зокрема, не міг впевнено назвати кількість його поверхів, а також про наявність значної кількості товару в цокольному поверсі будинку, куди, як вбачається з його показів, він заходив.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд вважає, що показання ОСОБА_8 носить сумнівний, непереконливий характер, та не виключають самооговору та оговору ним ОСОБА_7 .

Будь-яких інших переконливих, достовірних, належним та допустимих доказів скоєння ОСОБА_8 та ОСОБА_7 цього злочину по справі не здобуто, а тому суд, виходячи з вимог ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, тлумачачи всі сумніви щодо доведеності вини особи на користь такої особи, вважає, що підсудні по даному епізоду підлягають виправданню.

З показань свідка ОСОБА_28 вбачається, що вона проживала разом з ОСОБА_7 . Вказала, що за час спільного проживання вона давала користуватись своїм автомобілем ОСОБА_7 . Крім того, показала, за вони часто користувались послугами ломбарду, знає, що ОСОБА_7 також здавав декілька разів якісь свої речі, однак, що саме, їй невідомо.

Крім цього, по всіх епізодах звинувачення, обвинувачення посилалось, як на доказ на протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13.09.2014 року, за яким було оглянуто автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat» р.н.з. « НОМЕР_1 », і в результаті огляду не було виявлено доказів скоєння злочину обвинуваченими.

З листів ПТ «Міський ломбард», запитів та відповідей від ПТ «Ломбард Сакура» від 15.09.2014 року, 16.09.2014 року, вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_28 користувались послугами ломбардів, однак, зазначене не свідчить, що ними збувались через ломбарди викрадені по епізодам звинувачення речі.

Досліджені судом матеріали про проведення оперативно-розшукових заходів та зміст диску № 10252 свідчать про наявність телефонних розмов між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в період з 07.09.2014 року по 10.09.2014 року, які носять побутовий характер і не свідчать про підготовку чи вчинення злочинів.

На переконання обвинувачення такі матеріали свідчать лише про контакти між підсудними, які по справі не оспорюються.

Лист ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.09.2014 року доказового значення по справі не має.

Крім того, як на доказ, обвинувачення посилається на протокол проведення слідчого експерименту від 16.09.2014 року та додану до нього касету марки «Panasoniс» № 0338929.

В судовому засіданні відтворити запис, який містився на зазначеній касеті не представилось можливим з технічних причин, а тому суд позбавлений можливості оцінити доказове значення інформації, яка містилась на ній.

Що стосується протоколу про проведення слідчого експерименту від 16.09.2014 року за участю ОСОБА_8 , то він характеризується вкрай лаконічним викладом обставин, на які вказував ОСОБА_8 , не містить детального викладу обстановки і обставин скоєння крадіжок.

Відповідно до ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Аналіз тексту протоколу слідчого експерименту від 16.09.2014 року свідчить про те, що: «підозрюваний ОСОБА_22 добровільно погодився і у приміщення Ужгородського РВ в присутності капітана міліції ОСОБА_23 , оперуповноваженого ОСОБА_24 , експерта ОСОБА_25 та двох понятих обставини скоєння кримінальних правопорушень, після чого запропонував групі у повному складі проїхати до місця їхнього скоєння».

Подальший зміст протоколу свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_8 разом з учасниками, під`їжджав до будівель, з яких, як вказано в обвинуваченні, вчиняв разом з ОСОБА_7 крадіжки, вказував на них та в загальних рисах описував події.

При цьому, протокол не містить даних, що учасники експерименту заходили на подвір`я та безпосередньо в будинки.

У той же час, з показання свідка ОСОБА_26 вбачається, що він бачив ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту.

Свідок ОСОБА_18 в своїх показання також вказала, що була присутня при проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_8 .

Однак, вказані обставини не знайшли свого відображення в протоколі слідчого експерименту, що викликає сумнів в дотриманні вимог закону при проведенні такого.

Крім того, протокол не підписаний особами, які приймали участь в проведенні слідчого експерименту і зазначені у протоколі, а саме, ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .

Таким чином суд констатує, що в ході судового розгляду справи обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по епізодам №№ 1-4 не знайшло підтвердження доказами, з точку зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, як того вимагає закон.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд вважає, що показання ОСОБА_8 по епізодам №№ 1-4 носить сумнівний, непереконливий характер, і містять ознаки як самооговору, так і оговору ним ОСОБА_7 .

На переконання суду визнання ОСОБА_8 своєї вини та свідчення проти ОСОБА_7 пов`язане з станом здоров`я ОСОБА_8 , який страждає на тяжке захворювання, і беззастережна його співпраця з обвинуваченням може дати можливість йому уникнути суворого покарання, вийти на свободу і отримати належне лікування.

Про обґрунтованість таких висновків свідчить позиція сторони обвинувачення, в ході судових дебатів, та пропозиція обрати ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів нижче найнижчої межі, та в той же час пропозиція обрати ОСОБА_7 значно суворіше покарання.

Враховуючи вказане суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 підлягає виправданню по всім епізодам пред`явленого на підставі п. 3 ст. 284 та ч. 1 ст. 373 КПК України, а саме, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Обвинувачений ОСОБА_8 підлягає виправданню по епізодам крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на підставі п. 3 ст. 284 та ч. 1 ст. 373 КПК України, а саме, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_8 по епізоду крадіжки у ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки прийшов до переконання, що підсудний вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднану з проникненням у житло.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 є фактичне визнання вини у скоєному та вчинення злочину внаслідок збігу інших тяжких особистих обставин.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Враховуючи вказане суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 вимоги ст. 69 КК України, приймаючи до уваги наявність кількох пом`якшуючих обставин, відсутність обставин, обтяжуючих покарання, та приймаючи до уваги стан його здоров`я.

У відповідності до ст. 129 КПК України цивільні позови залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі встановленої санкції статті у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання 10.09.2014 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 до вступу вироку в закону силу залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України, по епізодам крадіжок майна у потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 виправдати у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України виправдати у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту до набранням вироку законної сили залишити без змін.

Речові докази вважати повернутими законному володільцю за належністю.

Цивільні позови залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд.

Головуючий ОСОБА_1