Справа № 681/599/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" січня 2016 р.

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених, їх захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

перекладачів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полонне матеріали кримінального провадження внесеного 25 лютого 2015 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000094, по обвинуваченню:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кутаісі, Грузія, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, грузина, з освітою повною середньою, не працює, одружений, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше судимий 29 липня 2013 року Корабельним районним судом м. Миколаїв за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, звільненого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі 16 червня 2014 року згідно з Законом України «Про амністію в 2014 році» з невідбутим строком 1 рік 10 місяців 24 дні.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Зугдіді, Грузія, жителя АДРЕСА_2 , громадянина Грузії, грузина, з освітою повною середньою, не працює, не одружений, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та житель АДРЕСА_3 , громадянин України, українець, з освітою повною середньою, не працює, не одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий

всіх у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

встановив:

25 лютого 2015 року приблизно о 15 год. в м. Полонне на вул. Шолома Алейхема, 5 поблизу магазину «Мінімаркет» ОСОБА_12 з метою вчинення крадіжки, підібравши поблизу камінь, розбив ним бокове скло в автомобілі марки «Мерседес Спринтер», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_4 , після чого відкрив двері кабіни цього транспортного засобу звідки викрав належну ОСОБА_4 барсетку чорного кольору вартістю 122,25 грн., в якій знаходились 120 грн., та барсетку сірого кольору, що належить ОСОБА_5 вартістю 98,72 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки «Соні Еріксон В 810і» чорного кольору вартістю 175 грн. 16 коп., автореєстратор вартістю 196,25грн., та гроші в сумі 500 грн., а всього заволодів майном потерпілих на загальну суму 1212 грн. 38 коп.

Такими діями ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 185 КК України крадіжка чужого майна.

Наведені та встановлені судом обставини доводяться такими доказами.

Показаннями обвинуваченого ОСОБА_12 , який свою вину у інкримінованому для нього обвинуваченні визнав частково і пояснив, що 25 лютого 2015 року він із своїм знайомим ОСОБА_13 вирішили разом поїхати з м. Житомира в м. Шепетівка для придбання бувшого у користуванні капота до автомобіля «Таврія», якого при дорожньо-транспортній пригоді (далі ДТП) пошкодив ОСОБА_13 . Для цього вони наняли автомобіль «таксі», яким керував ОСОБА_14 . Оскільки для нього необхідно було зустрітись із своїм знайомим, який перебував в м. Чуднів, Житомирської області, тому за його пропозицією маршрут їхнього слідування до м. Шепетівка пролягав через м. Чуднів, а потім через м. Полонне. Приїхавши в м. Полонне, в якому він раніше бував і знав місцевість поблизу міського ринку, вони вирішили заїхати в магазин «Мінімаркет» де придбати продукти. Коли зупинились біля вказаного торгівельного закладу, ОСОБА_13 пішов у приміщення магазину, ОСОБА_14 залишився в автомобілі, а він вийшов на вулицю, та проходячи біля автомобіля «Мерседес Спринтер», побачив, що в його салоні знаходяться барсетки, які він вирішив викрасти. Для цього віднайшов поблизу камінь, котрим розбив скло у дверях автомобіля, та в такий спосіб відкривши двері, проник в кабіну, де взявши барсетки заховав їх під верхній одяг і повернувся в автомобіль «таксі». Зазначив, що викрадення барсеток ним вчинялось таємно, так як в цей час нікого із сторонніх осіб не було. Після крадіжки барсеток, та коли повернувся із магазину ОСОБА_13 , вони розвернувши автомобіль, поїхали за межі м. Полонне, в тому ж напрямку, яким приїхали у місто для справлення природних потреб. Зупинившись біля авто зупинки, він та ОСОБА_13 вийшли із автомобіля, де він показав для ОСОБА_13 барсетки, одну із яких у розчиненому стані ОСОБА_13 взяв в руки, а потім повернув її. Здогадавшись, що барсетки викрадені, ОСОБА_13 вчинив через це сварку, і вони знову поїхали в м. Полонне, а барсетки, з яких він попередньо вийняв гроші, ним були залишені на зупинці. В`їхавши в м. Полонне, він через конфлікт із ОСОБА_13 вийшов з автомобіля біля кафе «Сакура», а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 поїхали в напрямку центру міста, а через деякий час, коли він вийшов із кафе «Сакура», та йшов по дорозі, його затримали працівники міліції. Вказав, що викрадення барсеток він вчинив сам один, ніякої попередньої домовленості між ним та ОСОБА_13 і ОСОБА_14 на заволодіння барсетками не було. У скоєнні крадіжки розкаявся, завдану потерпілим шкоду ним відшкодовано.

Показаннями обвинуваченого ОСОБА_13 , котрий пояснив, що під час ДТП, яка сталась з ним біля м. Житомира, було пошкоджено автомобіль «Таврія», та для його ремонту виникла необхідність придбати капот, який як стало для нього відомо був в наявності на базі бувших у користуванні автозапчастин в м. Шепетівка, куди він вирішив поїхати, разом із своїм знайомим ОСОБА_12 , котрий знав ту місцевість. Поїздка відбувалась за маршрутом та при обставинах, про які розповів ОСОБА_12 . Зазначив, що слідуючи через м. Полонне, вони зупинились біля магазину «Мінімаркет», куди він зайшов щоб випити кави та купити продукти. Що робили в цей час ОСОБА_12 та ОСОБА_14 не бачив. Вийшовши із магазину, сів в автомобіль, в якому знаходились вказані обвинувачені, та всі вони вирішили від`їхати за місто в напрямку звідки приїхали, для справляння природних потреб. Коли зупинились біля авто зупинки, він та ОСОБА_12 вийшли із автомобіля, де останній показав для нього барсетки, одну із яких у розчиненому стані він взяв в руки, а потім повернув її, оскільки зрозумів, що ОСОБА_12 викрав барсетки. Будучи незадоволеним такими його діями вчинив із ОСОБА_12 сварку. Потім вони сіли в автомобіль, яким знову поїхали в напрямку м. Полонне, при цьому продовжували між собою сваритись. В`їхавши в м. Полонне, ОСОБА_12 сказав зупинити автомобіль, та після цього вийшов із нього, а він і ОСОБА_14 поїхали в напрямку м. Шепетівка, однак в центрі м. Полонне їх затримали працівники міліції. Вказав, що ніякої домовленості на вчинення крадіжки між ними не було, а також, заперечив, що їх переслідував під час руху міліцейський автомобіль, та щоб вони від нього втікали.

Показаннями обвинуваченого ОСОБА_14 , який розповів, що його як водія автомобіля «таксі» марки "Део" в м. Житомирі найняли для поїздки в м. Шепетівка ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , яких він раніше декілька разів підвозив у м. Житомир. Поїздка відбувалась за вищезазначених попередніми обвинуваченими маршрутом і обставин. В м. Полонне хтось із пасажирів запропонував зупинитись біля магазину щоб купити продукти. Після того як він зупинив автомобіль біля магазину «Мінімаркет», то ОСОБА_13 і ОСОБА_12 вийшли із автомобіля, а він в ньому залишився. Через деякий час в автомобіль повернувся ОСОБА_12 , який сів знову на переднє пасажирське сидіння, після чого він розвернув автомобіль, та під`їхавши до входу в магазин де в автомобіль сів ОСОБА_13 і вони за чиєюсь пропозицією поїхали за межі міста Полонне для справляння природних потреб, у тому ж самому напрямку, яким приїхали в це місто. Біля автозупинки він зупинив автомобіль, із якого ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вийшли, а коли через деякий час повернулись, то стали між собою сваритись на грузинській мові, яку він не розуміє, та сказали їхати назад в напрямку м. Полонне, при цьому в дорозі продовжували сваритись. Коли в`їхали в місто, хтось із пасажирів запропонував зупинитись, після чого ОСОБА_12 вийшов із автомобіля, а він та ОСОБА_13 поїхали в напрямку м. Шепетівка, однак в центрі м. Полонне їх затримали працівники міліції. Зазначив, що йому не було відомо про викрадення ОСОБА_12 барсеток біля магазину «Мінімаркет», та також не бачив будь-якого переслідування працівниками міліції автомобіля, яким він управляв, а швидкість руху керованого ним автомобіля не могла бути більшою ніж 80 км на годину, оскільки автомобіль був після капремонту.

Показаннями потерпілих ОСОБА_4 (власник автомобіля марки «Мерседес Спринтер», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 »), ОСОБА_5 (експедитор), котрі пояснили, що 25 лютого 2015 року вони розвозили вказаним транспортним засобом товари по торгівельних пунктах. Після 14 години приїхали в м. Полонне, де зупинились біля магазину «Мінімаркет». Автомобіль зачинили, а самі зайшли в приміщення магазину, а коли через деякий час повернулись, то виявили, що в автомобілі розбито скло пасажирських дверей, а із кабіни зникли належні для них барсетки, в яких знаходились гроші, мобільні телефони, авто реєстратор. Як відбувалось викрадення, та особу що його вчинила вони не бачили.

Показаннями свідка ОСОБА_15 (син потерпілого ОСОБА_4 ), який розповів, що 25 лютого 2015 року в обідній час за домовленістю з батьком підійшов до магазину «Мінімаркет», біля якого знаходився батьків автомобіль «Мерседес Спринтер», який був закритий, тому він став чекати. Бачив, що навколо вказаного автомобіля ходив ОСОБА_12 , який потім сів у червоний автомобіль та поїхав. Як розбивалось скло у автомобілі «Мерседес Спринтер» він не чув і не бачив. Це було помічено, коли батько вийшов із магазину, якого він повідомив про те, що біля автомобіля знаходився ОСОБА_12 , а тому це саме він міг викрасти барсетки. Потім вони разом з батьком пішли до райвідділу міліції де повідомили про вчинення крадіжки. Після цього разом із працівниками міліції поїхав в напрямку смт. Миропіль, Житомирської області, де на автодорозі розминулись із автомобілем червоного кольору, який рухався в напрямку м. Полонне, а тому вони розвернувши міліцейський автомобіль поїхали за вказаним транспортним засобом, який наздогнали в`їхавши в місто, а поблизу центра, автомобіль «Део» було затримано.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що 25 лютого 2015 року він приблизно о 15 годині проходив біля магазину «Мінімаркет» де почув звук розбитого скла, та побачив, що ОСОБА_12 відкриває двері автомобіля «Мерседес Спринтер». Подивившись на обвинуваченого, подумав, що це водій автомобіля, тому нічого для нього не кажучи пішов далі, а коли дещо пройшовши озирнувся, бачив як із салону вказаного автомобіля виглядали ноги людини. Також свідок повідомив, що попереду автомобіля «Мерседес Спринтер» стояв автомобіль червоного кольору марки «Део» біля якого він проходив та бачив, що в ньому хтось сидів.

Показаннями свідка ОСОБА_17 , котра показала в суді, що ОСОБА_12 заходив до кафе «Сакура» в якому вона працювала, де придбав пляшку пива, та брав у неї серветки. Зазначила, що обвинувачений поводився в кафе нормально, та пробувши хвилин десять, пішов.

Даними протоколу огляду місця події від 25 лютого 2015 року (т.1 а.с.71-76), з якого вбачається, що в автомобілі «Мерседес Спринтер» вибито скло в дверцятах з боку пасажира і виявлено плями бурого кольору, які вилучено з місця події.

За даними протоколу огляду місця події від 25 лютого 2015 року (т.1 а.с.77-80) на автобусній зупинці, що за межами м. Полонне в напрямку до смт. Миропіль виявлено барсетки з документами, ручками синього кольору, мобільні телефони, відео реєстратор.

За даними висновків експерта № 189т від 10.03.2015 року (т.1 а.с.198-200), № 192т від 12.03.2015 року (т.1 а.с.214-216), № 191т від 11.03.2015 року (т.1 а.с.220-222), № 190т від 11.03.2015 року (т.1 а.с. 226-228) визначено ринкові вартості станом на 25.02.2015 року: барсетки із ткані - 98 грн.72 коп.; мобільного телефону марки «Соні Еріксон» - 175 грн.16 коп., авто реєстратора 196 грн. 25 коп.; барсетки із шкірозамінника 122 грн. 25 коп.

Даними висновку експерта №18 від 16 березня 2015 року (т.1 а.с.231-237), з якого вбачається, що на книзі для документів, що знаходились в викраденій ОСОБА_12 барсетці виявлено відбиток сліду пальця руки розмірами сторін 24-16 мм залишений безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_13 ;

За даними висновків експертів №229 від 10 квітня 2015 року, №230 від 10 квітня 2015 року, №231 від 10 квітня 2015 року (т.2 а.с. 2-12) в автомобілі «ДЕО» виявлено волокна, що входять до складу волокон верхнього одягу в якому були 25 лютого 2015 року одягнуті обвинувачені.

Щодо здійснення перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 із ч.2 ст. 186 на ч.1 ст. 185 КК України суд зазначає про таке.

Відповідно до роз`яснень викладених у пункті 3 постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» , крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

По справі встановлено, що під час заволодіння ОСОБА_12 майном із автомобіля «Мерседес Спринтер» він був помічений свідком ОСОБА_16 , який як вбачається із його показань, а також поведінки не усвідомлював, що названий обвинувачений вчиняє із автомобіля викрадення, а ОСОБА_12 в свою чергу не усвідомлював, що його дії помічені свідком та розцінюються останнім як викрадення, а отже дії цього обвинуваченого слід кваліфікувати як крадіжка, а не грабіж.

Призначаючи для ОСОБА_12 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, мотиви, причини та наслідки його скоєння, дані про особу, сімейний та матеріальний стан, думки потерпілих.

Обтяжуючих покарання обставин у діях ОСОБА_12 не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, відшкодування потерпілим завданої злочином шкоди, страждання тяжким захворювань.

З урахуванням наведеного, та приймаючи до уваги наявність у ОСОБА_12 непогашеної судимості, у зв`язку з чим він відбував покарання у місцях позбавлення волі, після чого вчинив умисне кримінальне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів лише у виді позбавлення волі.

За попереднім вироком суду для ОСОБА_12 було призначено додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком три роки. Початок відбування цього покарання відповідно до ч.3 ст. 55 КК України має обчислюватись з дня звільнення обвинуваченого від основного покарання, тобто з 16 червня 2014 року. Отже, невідбута частина додаткового покарання на день ухвалення вироку становить 01 рік 04 місяці 14 днів, яка за положеннями ч.3 ст. 71 КК України підлягає приєднанню до покарання призначеного за ч.1 ст. 185 КК України.

Згідно до обвинувального акту ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обвинувачуються в тому, що вони 25 лютого 2015 року близько 15 години в м. Полонне по вул. Ш.Алейхема неподалік магазину «Мінімаркет» діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 розбивши скло в автомобілі «Мерседес Спринтер» д.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 відкрито заволоділи барсеткою чорного кольору вартістю 122,25 грн., в якій знаходились 120 грн., які належать ОСОБА_4 та барсеткою сірого кольору вартістю 98,72 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки «Соні Еріксон В 810і» чорного кольору вартістю 175 грн. 16 коп., авто реєстратор вартістю 196,25грн., та гроші в сумі 500 грн., які належать ОСОБА_5 .

В ході судового розгляду ОСОБА_13 та ОСОБА_14 свою вину у пред`явленому для них обвинуваченні не визнали, та з цього приводу дали вище викладенні показання.

Суд зазначає, що із наданих стороною обвинувачення доказів не доведено, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_12 мали між собою попередню домовленість на заволодіння майном із автомобіля «Мерседес Спринтер», а також що ОСОБА_13 і ОСОБА_14 приймали у будь-якій формі співучасть під час викрадення ОСОБА_12 барсеток із названого транспортного засобу.

Як пояснювали свідки обвинувачення ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , вони бачили біля автомобіля «Мерседес Спринтер» лише одного ОСОБА_12 . ОСОБА_16 зазначав, що в автомобілі «Део», біля якого він проходив, хтось сидів в салоні.

Такі показання свідків повністю узгоджуються із показаннями обвинувачених, а саме, що під час скоєння ОСОБА_12 крадіжки, ОСОБА_14 знаходився в автомобілі «Део», що бачив свідок ОСОБА_16 , а ОСОБА_13 перебував в цей час у приміщенні магазину «Мінімаркет», а відтак ці обвинувачені не могли приймати спільну із ОСОБА_18 участь у викраденні останнім барсеток із автомобіля «Мерседес Спринтер».

Прокурор на підтвердження винуватості, зокрема ОСОБА_13 і ОСОБА_14 у вчинені інкримінованого для них злочину посилається на такі докази та факти, як висновок експерта №18 від 16 березня 2015 року (т.1 а.с.231-237), котрим встановлено, що на книзі для документів, які знаходились в викраденій із автомобіля «Мерседес Спринтер» барсетці виявлено відбиток сліду пальця руки залишений безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_13 , а також що обвинувачені під час виявлення їх працівниками міліції, стали втікати автомобілем на великій швидкості від переслідування їх міліціонерами, про що свідчили свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 .

З цього приводу суд зазначає наступне.

Обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснювали, що останній дійсно брав в руки передану для нього у відкритому вигляді барсетку, яку викрав ОСОБА_18 , а тому він міг залишити свій слід пальця руки як на барсетці, так і на документах, котрі в ній знаходились.

Разом з тим, дана обставина сама по собі достовірно не свідчить, що ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_12 вчинив викрадення барсеток, оскільки залишення ОСОБА_13 сліду пальця руки на барсетці мало місце після скоєння ОСОБА_12 злочину. Докази, які б спростовували таку версію, сторона обвинувачення не надала.

Як стверджують названі обвинувачені, ОСОБА_13 , зрозумівши, що ОСОБА_12 викрав барсетки, затіяв з ним через це сварку, після якої, ОСОБА_18 в м. Полонне залишив їх.

Факт про те, що названі обвинувачені біля авто зупинки стали сваритись, та що після цього ОСОБА_12 , коли вони повернулись в м. Полонне вийшов із автомобіля, підтверджується показаннями ОСОБА_23 , а також фактичними обставинами, що ОСОБА_12 після залишення автомобіля «Део» відвідав кафе «Сакура», а потім був окремо від інших обвинувачених затриманий працівниками міліції.

Така поведінка обвинувачених підтверджує, що ОСОБА_13 і ОСОБА_14 не мали наміру, та не вчиняли спільно із ОСОБА_12 викрадення барсеток.

Також, суд зазначає, що стороною обвинувачення не спростовано будь-якими доказами показання обвинувачених, щодо їх версії про поїздку з м. Житомира в м. Шепетівка для придбання автозапчастини.

Приймаючи до уваги, що маршрут слідування вони обрали через м. Чуднів, а тому виглядає правдо побідним, що в м. Полонне обвинувачені в`їхали по названій ними автодорозі зі сторони смт. Миропіль. До м. Шепетівка їм необхідно були проїхати центральною вулицею м. Полонне, неподалік від якої знаходиться магазин «Мінімаркет», а отже їх показання щодо цілі поїздки в м. Шепетівка, маршрут руху, узгоджуються з фактичними обставинами, а тому сумнівів у достовірності не викликають.

Свідок ОСОБА_19 водій-міліціонер, який керував службовим автомобілем ВАЗ 21-07, належного на той час Полонському РВ УМВС та переслідував автомобіль «Део» в якому їхали обвинувачені стверджував, що автомобіль «Део» замітивши керований ним автомобіль, різко рвонув з місця, та на дуже великий швидкості поїхав в напрямку м. Полонне. Він розвернувши службовий автомобіль почав переслідувати обвинувачених зі швидкістю 140-150 км на годину, а коли в`їхав в м. Полонне наздогнав автомобіль «Део», став подавати для нього сигнали про зупинку, зокрема вмикаючи світло фар, на що водій переслідуваного ним автомобіля не реагував. Поблизу центру міста, автомобіль «Део» був затриманий з допомогою співробітників міліції, які службовим автомобілем рухаючись на зустріч заблокували для нього рух.

Свідок ОСОБА_15 з цього приводу вказав, що коли він їхав разом із працівниками міліції за межами м. Полонне по дорозі у напрямку смт. Миропіль, вони розминулись з автомобілем червоного кольору «Део», та розвернувшись стали його переслідувати. При цьому швидкість руху була приблизно 80 км на годину.

Свідок ОСОБА_22 пояснював, що коли він йшов містом по вул. Л.Українки, то бачив як автомобіль червоного кольору марки «Део» рухався на великій швидкості 80-100 км на годину центральною вулицею, а за ним слідував службовий автомобіль міліції.

Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які є працівниками міліції вказували, що вони їхали на службову автомобілі у зустрічному напрямку автомобіля в котрому слідували обвинувачені, та що автомобіль «Део» рухався на великій швидкості.

Зазначені показання свідків обвинувачення, які до того ж між собою не узгоджуються, носять виключно суб`єктивний характер, а тому вони з достовірністю не можуть свідчити про обізнаність обвинувачених з тим, що саме працівники міліції стали їх переслідувати, від чого вони втікали автомобілем «Део», при цьому значно перевищуючи допустиму швидкість руху.

Також, на думку суду, поданий прокурором відеозапис місця та обставин, за яких було зупинено працівниками міліції в м. Полонне автомобіль «Део» не свідчить, що цей автомобіль рухався зі швидкістю величину якої вказували зазначені свідки, та що обвинувачені свідомо втікали від їх переслідування.

При цьому суд зазначає, що навіть при наявності факту втечі обвинувачених від переслідування їх міліцією, дана обставина не свідчить, що ОСОБА_13 , а також ОСОБА_14 спільно із ОСОБА_12 вчиняли кримінальне правопорушення, оскільки мотиви такої втечі могли бути не пов`язаними із причетністю їх до скоєння цього злочину.

Відповідно до частин 2-4 статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

За положеннями пункту 2 частини 1 статті 373 названого Кодексу виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно до частини 3 зазначеної статті КПК обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, суд оцінивши кожний доказ у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, та керуючись наведеними нормами КПК приходить до висновку, що обвинувачення пред`явлене ОСОБА_13 і ОСОБА_14 ґрунтується на припущеннях, не підтверджено сукупністю прямих, об`єктивних та достовірних доказів, а тому не можна вважати доведеним, що цими обвинуваченими вчинено інкриміноване для них кримінальне правопорушення, а відтак вони підлягають виправданню.

Речові докази по справі відповідно до положень ст. 100 КПК України підлягають поверненню їх власникам, знищенню та залишенню потерпілим.

Процесуальні витрати на залучення по кримінальному провадженню експертів, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_12 в дохід держави.

Керуючись наведеним ст.ст. 373,374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за ч.2 ст.186 КК України виправдати за недоведеністю їх участі у вчиненні кримінального правопорушення.

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк ОДИН рік і ШІСТЬ місяців.

На підставі ч. 3 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання приєднати невідбуту частину додаткового покарання, призначеного попереднім вироком, та остаточно призначити покарання у виді ОДНОГО року ШЕСТИ місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на ОДИН рік, ЧОТИРИ місяці і 14 днів.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк основного покарання строк попереднього ув`язнення яке було застосоване 25 лютого 2015 року до обвинуваченого за цим кримінальним провадженням, тривалість якого становить ДЕСЯТЬ місяців та ВІСІМНАДЦЯТЬ днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в загальному становить ОДИН рік ДЕВЯТЬ місяців та 6 днів.

Оскільки строк попереднього ув`язнення, відбутий ОСОБА_12 фактично перевищує строк призначеного для нього за ч.1 ст. 185 КК України покарання, тому обвинувачений підлягає звільненню від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного цим вироком.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого скасувати, та звільнити його з під варти із залу суду.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави 4568 грн. 09 коп. процесуальних витрат у зв`язку з проведенням судових експертиз.

Речові докази, що зберігаються в Полонському відділенні поліції та в матеріалах кримінального провадження: сумку чорного кольору, 74 тисячі білоруських рублів, записник чорного кольору, флеш карту чорного кольору марки «Трансерт», презерватив, 18 грн., три паперових листки, поліетиленовий пакет з бинтом, гребінець чорного кольору, 9 штук паперових візиток, 13 пластикових карт, 4 мобільних телефони марки «Нокія 6630» сірого кольору, мобільні телефони «Нокія 105» чорного кольору, «Флі ДС 104 Д» білого кольору та «Самсунг Стар ГТ С 5282» чорного кольору, паспорт ОСОБА_14 , посвідчення водія ОСОБА_14 , талон до посвідчення водія, технічний паспорт до автомобіля марки «ДЕО Нексія», автомобіль «ДЕО Нексія» номер « НОМЕР_2 », куртку з тканини сірого кольору, автомобільний реєстратор чорного кольору марки «Престіджіо», дерев`яну біту, дві рукавиці, куртку в клітинку - повернути ОСОБА_14 ,
книжку для документів, фотокартку, іконку пластикову, талон, іконку, фото ОСОБА_4 , пластикову картку «Приватбанку», паперову візитівку, дисконтну картку «Енерго», гребінець чорного кольору, планшетки з пігулками анальгіну в кількості трьох штук, в кількості шість штук, з пігулками «Ранбаксі», «Цитрамоновий», поліетиленові пакети, ліхтарик, паперову візитку, сім паперових листів, паперовий листок білого кольору, авто реєстратор «РС ДВР -13», барсетку, мобільний телефон «Соні Еріксон В 810 і» - повернути ОСОБА_4 , посвідчення водія і довідку лікаря - залишити ОСОБА_4 ;
посвідчення водія, шість пластикових карток, гаманець із шкірозамінника чорного кольору, посвідку про тимчасове проживання, що зберігається в матеріалах кримінального провадження, спортивну куртку чорного кольору - повернути ОСОБА_13 ,
два рожкові ключі, пластикову картку «Приватбанку», скріпки, два болти, три гайки, дві шайби, дві металеві закрутки, 11 ручок, планшетка таблеток «Овіцитамин дарниця», маркер, ліхтарик, викрутку із ручкою зеленого кольору, поліетиленовий пакет, обгортку на документи, талон страховки, два страхових поліси, копію квитанції, талон обов`язкового страхування, страховий поліс, дві картки «Приватбанку», дві картки «Ощадбанку», гаманець коричневого кольору, флакон евказоліну, металеву ручку, флакон «Супер клею», барсетку - повернути ОСОБА_5 , а посвідчення водія, техпаспорт на автомобіль ЗАЗ, талон на мопед «Хонда» - залишити ОСОБА_5 :
гаманець чорного кольору, чорну суконну рукавицю, три монети, блютуз, гарнітур чорного кольору, пластикову картку «Приватбанку», три візитки, гроші в сумі 100 грн., мобільний телефон «Нокія 206», мобільний телефон «Самсунг Галаксі З ГТ 19000», дублянку чорного кольору, паспорт на його ім`я - повернути ОСОБА_12 .
Марлеві тампони з рідиною бурого кольору та вилучені сліди бурого кольору із сидіння автомобіля «Мерседес Спринтер», два недопалки сигарет - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

На вирок суду обвинуваченими, їх захисниками, прокурором, потерпілими, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими з моменту вручення для них копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копії вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий: