Справа №487/6838/15-к 24.11.2015 24.11.2015 24.11.2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув матеріали кримінального провадження № 0002871 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2015 року відносно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Олександрівка Білозірського району Херсонської області, громадянки України, яка проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1

-обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5
обвинувачена ОСОБА_6
потерпіла ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник виклав вимогу про скасувати вироку суду першої інстанції, про закриття провадження у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 діяла у стані необхідної оборони.
провадження №11-кп/784/829/15 головуючий першої інстанції: ОСОБА_9

категорія: ч.2 ст.125 КК України доповідач апеляційного суду: ОСОБА_10 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 125 КК України і їй призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк 60 годин.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової шкоду в сумі 806, 00 грн. та моральну шкоду в сумі 200 грн.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що судом не враховано те, що ОСОБА_6 перебувала у стані сильного душевного хвилювання, через напад на неї ОСОБА_8 , який відбувся раптово, із застосуванням каменя, що свідчить про реальну загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_6 .. У зв`язку з цим вважає, що та на підставі ч.3 ст. 36 КК України його підзахисна не підлягає кримінальній відповідальності.
Також зазначає, що в такому стані ОСОБА_6 не могла вважати закінченим напад на неї з боку ОСОБА_8 і оцінювати відповідність знаряддя захисту і нападу, заподіяної нею шкоди, у зв`язку з чим вважає, що дії його підзахисної слід розцінювати, як необхідну оборону.

Встановлені судом першої інстанції обставини
Судом першої інстанції встановлено, що 03 червня 2015 року приблизно о 07.20год. ОСОБА_6 , знаходячись у дворі за адресою: АДРЕСА_2 біля квартири АДРЕСА_3 розвішувала білизну та сварилася з ОСОБА_8 яка є її сусідкою.
Під час сварки ОСОБА_8 з каменем у руці підбігла до ОСОБА_6 , підняла камінь над головою останньої та намагалась її вдарити.

ОСОБА_6 вихопила камінь з руки ОСОБА_8 та тримала його в руці. Між вказаними особами виникла штовханина, після закінчення якої ОСОБА_8 скинула на землю горщик з квітами, а ОСОБА_6 підбігла до ОСОБА_8 та умисно нанесла удар в голову каменем, спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, обвинуваченої на підтримку апеляційної скарги, пояснення потерпілої, думку прокурора, які вважають апеляційну скаргу необґрунтованою і такою, яка не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Так, показаннями потерпілої ОСОБА_8 встановлено, що 03 червня 2015 року вранці у спільному дворі прокладали каналізацію. У двір вийшла сусідка ОСОБА_6 та стала давати вказівки робочому. У зв`язку з чим між нею та обвинуваченою виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 спровокувала її та вона, намагаючись налякати сусідку, схопила камінь та замахнулася на неї. ОСОБА_6 вихопила з її рук камінь та вдарила ним в область її голови, внаслідок чого вона отримала тілесне ушкодження.

Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги показання потерпілої, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами.

Із наданого стороною захисту відеозапису (файл dvr 01 0000. Avi ) вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 напала з каменем у руках на обвинувачену ОСОБА_6 , яка знаходилась біля своєї квартири та розвішувала білизну. Обвинувачена вихопила камінь з рук потерпілої та тримала його в правій руці. Незважаючи на це, ОСОБА_8 продовжувала штовхати обвинувачену, а потім скинула на землю горщик з квітами, належній потерпілій. Після цього потерпіла намагалась піти. обвинувачена ОСОБА_6 підбігла до потерпілої і нанесла останній удар в область голови каменем, який тримала у руці.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили ту обставину, що між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 03 червня 2015 року була сварка.

Також показання потерпілої підтверджуються даними висновку експерта №769 від 05.06.2015 року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлено пошкодження у виді рани в лобно-теменній області зліва, яке утворилось не менш ніж від однієї дії тупого твердого предмету ( яким міг бути камінь), можливо у строк та при обставинах вказаних потерпілою. По ступеню тяжкості дане пошкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (а.с. 32).

Оцінивши докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд першої інстанції вірно встановив обставини вчинення злочинних дій, під час яких ОСОБА_6 на ґрунті неприязних стосунків заподіяла ОСОБА_8 легке тілесне ушкодження що спричинило короткочасний розлад здоров`я, і вірно кваліфікував ці дії за ч. 2 ст. 125 КК України.
Суд першої інстанції обґрунтовано віднісся критично до показань обвинуваченої ОСОБА_6 , яка вину свою не визнала і стверджувала, що вона захищалася і удар ОСОБА_8 нанесла неумисно.

Як вірно встановив суд, обвинувачена нанесла удар каменем потерпілій в область голови, різко скоротивши відстань від потерпілої і в той момент як потерпіла почала закриватись від удару та намагалась піти, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом.

Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції, ОСОБА_6 нанесла удар ОСОБА_8 в той момент, коли остання припинила напад, що виключає необхідну оборону з боку ОСОБА_6 .

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано врахував вчинення злочину ОСОБА_6 під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілої ОСОБА_8 , як обставину, що пом`якшує покарання.
Крім цієї обставини, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України при визначенні покарання ОСОБА_6 врахував пом`якшуючу покарання обставину - активне сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину, а також вчинення ОСОБА_6 злочину невеликої тяжкості, дані про особу винної, яка характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Врахувавши наведені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також дані про особу винної, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано застосував ст. 69 КК України і призначив ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на строк нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст. 125 КК України.

На думку апеляційного суду призначене ОСОБА_6 покарання за своїм видом та розміром відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Встановивши причинний зв`язок між протиправними діями ОСОБА_6 у відношенні ОСОБА_8 і шкідливими наслідками, що наступили, суд з урахуванням доведеності позовних вимог потерпілої, обґрунтовано стягнув з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 806,00 грн. на відшкодування майнової шкоди та 200 грн. на відшкодування моральної шкоди.

З огляду на наведене вирок суду першої інстанції є законним обґрунтованим і підстав для його скасування, про що просив захисник, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3