АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1871/15 Справа № 205/6019/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2015 року про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, постановлену щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за участю: прокурора ОСОБА_7

у режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2015 року відмовлено у задоволенні подання адміністрації Дніпропетровської виправної колонії № 89 УДПС України у Дніпропетровській області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , на підставі ст. 81 КК України, від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2011 року за ч. 2 ст. 121 КК України.

Суд, відмовляючи в задоволенні подання вказав, що засуджений відбуває покарання за вчинення злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, на день розгляду подання, не відбута ним частина покарання складала 2 роки 10 місяців 4 дні та його відбута частина є незначною, також поведінка засудженого не свідчить про його виправлення та у разі звільнення, зумовлює підвищену загрозу для суспільства.

В поданої апеляційної скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, як незаконну та необґрунтовану, а подання адміністрації Дніпропетровської виправної колонії №89 УДПС України у Дніпропетровській області про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити, посилаючись на те, що він раніше не судимий, за час перебування у виправній колонії має п`ять заохочень, зарекомендував себе позитивно за сумлінну поведінку та допомогу тяжко хворим.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо застосування до нього умовно-достроково звільнення, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 засуджено вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2011 року за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років. Початок строку відбування покарання 15 липня 2009 року, кінець строку 15 липня 2018 року, станом на 21 жовтня 2015 року засуджений відбув 6 років 3 місяці 6 днів та невідбута частина покарання складає 2 роки 8 місяців 24 дня.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У правових позиціях, викладених в Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» акцентовано увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покаранняє не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

З матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання, дослідив необхідні матеріали провадження і дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Під час перевірки матеріалів провадження встановлено, що засуджений характеризується позитивно, за час відбування покарання мав чотири заохочення та одне стягнення за порушення вимог режиму відбування покарання, яке погашене за сплином часу, не працевлаштований у зв`язку із хворобою, ставлення до лікування задовільне.
Беручи до уваги, що за вироком суду ОСОБА_6 відбув більше 2/3 строку призначеного покарання; водночас, вивчивши дані про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого злочину, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів дійшла висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку та на даному етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом України, для зміни або скасування рішення місцевого суду в ході апеляційного перегляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2015 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4