Справа № 461/521/15-к
Провадження № 1-кс/461/339/15
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Львівської області ОСОБА_5 ,
скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність прокурора Львівської області ОСОБА_5 , в якій просить зобов`язати останнього відповідно до норм ст.307 КПК України та ч.3.6 Наказу Генерального прокурора України №125 від 03 грудня 2012 року і ч.1 ст.214 КПК України вчинити певні дії з виконання ухвали слідчого судді від 15 січня 2015 року з розгляду і прийняття рішення про внесення в ЄРДР відомостей скоєння групою осіб кримінальних правопорушень, згідно заяви ОСОБА_3 від 29 грудня 2014 року з доповненнями і роз`ясненнями у скаргах від 24 грудня 2014 року, 30 грудня 2014 року, 05 січня 2015 року, 13 січня 2015 року, 17 січня 2015 року, щоб відомості в ЄРДР було внесено відповідно до норм положення про порядок ведення ЄРДР з порушенням усіх вказаних норм ч.1 ст.135, ч.2 ст.189, ч.ч.2, 3 ст.355, ч.1 ст.364, ч.1 ст.364-1, ч.1 ст.366, ч.1 ст.369-2, ст.376, ч.ч.1,2 ст.382 КК України, для передачі в належний орган досудового розслідування, визнавши його потерпілим.
21 січня 2015 року скаржник подав доповнення до скарги, в яких просить зобов`язати прокурора Львівської області вчинити вищевказані дії також з врахуванням його скарги від 20 січня 2015 року.
В судовому засіданні ОСОБА_3 подану скаргу підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у такій та просив скаргу задоволити.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, надав пояснення про те, що при розгляді заяви скаржника не було допущено порушень КПК України.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань при отриманні заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний здійснити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; рішення слідчого прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником тощо.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 29 грудня 2014 року подав до прокуратури Львівської області заяву про вчинення злочину, тобто є належним носієм права на оскарження бездіяльності прокурора.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст.2 ч.1 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно з п.4 ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Таким чином, згідно з вимогами КПК України, внесенню до ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Встановлено, що прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області (надалі прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях) ОСОБА_4 розглядалась заява про вчинення кримінального правопорушення працівниками прокуратури Львівської області від 29 грудня 2014 року ОСОБА_3 , за результатами розгляду якої, 30 грудня 2014 року прокурором відмовлено у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Доводи скаржника з приводу того, що працівники прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вчинили кримінальні правопорушення, оскільки неналежно, на його думку виконують рішення судів та в корупційній змові з працівниками ПАТ «Львівгаз» вчиняють злочини з метою провокації та отримання хабаря, є недостатніми та необґрунтованими.
Крім цього, твердження скаржника щодо умисного невиконання прокурором Львівської області ОСОБА_5 ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15 січня 2015 року, є передчасними та необгрунтованими, не можуть бути предметом розгляду бездіяльності прокурора в аспекті ст.ст.303-306 КПК України та не містять, на думку суду жодних ознак протиправної дії чи бездіяльності.
Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Не зважаючи на зазначені положення КПК України особою, яка подала скаргу під час розгляду такої у суді не надано відомостей та доказів, які б підтверджували доводи, викладені у скарзі.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
Таким чином з врахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку, що скарга є безпідставною та у задоволенні такої слід відмовити.
Керуючись ст.ст.1,22,110,214,303,304,306,307,309,318-380 КПК України, ст.55 Конституції України, слідчий суддя -
у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1