АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2434/15-к Номер провадження 11-кп/786/878/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
17 листопада 2015 року м. Полтава

Я, суддя-доповідач колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 8 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125. ч. 1 ст. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 125. ч. 1 ст. 122. ч. 1 ст. 70. ст. ст. 75. 76 КК України на 2 роки обмеження волі. Звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На судове рішення обвинуваченим подана апеляційна скарга.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам статті 396 КПК України, приходжу до висновку про необхідність залишити їх без руху, виходячи з наступного.

Приписами ст.396 КПК України визначені вимоги до апеляційної скарги. Зокрема, передбачено, що в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу про дослідження доказів.
Суд апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони встановлені судом першої інстанції не повністю або з порушенням , та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового розгляду заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Апеляційний розгляд згідно з ч. 1 ст. 405 КПК України здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції, з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
З наведеного слідує, що апеляційний суд без проведення безпосереднього дослідження доказів під час апеляційного розгляду кримінального провадження позбавлений процесуальної можливості дати іншу оцінку доказам, ніж її дав суд першої інстанції.
У апеляційній скарзі обвинувачений порушує питання про скасування вироку суду та просить ухвалити виправдувальний вирок на підставі ч. 1 ст. 373 КПК України.
При цьому обвинувачений, обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду.

Зокрема, вказує, що висновок суду першої інстанції про доведеність його вини за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, не обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, у тому числі показаннями очевидців, які судом ретельно не були досліджені і не перевірені в судовому засіданні, їм не було надано об`єктивну та справедливу оцінку у вироку; висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Також, на думку апелянта, зміст показань учасників судового розгляду, свідків у вироку відображений спотворено, суд дав неправильну оцінку і письмовим доказам.

Така апеляційна скарга не відповідає вимогам закону, оскільки прохаючи про ухвалення апеляційним судом нового рішення по кримінальному провадженню, апелянт не порушує питання про дослідження доказів, не наводить які саме докази, необхідно дослідити в апеляційній інстанції на підтвердження апеляційних вимог.
Враховуючи наведене, апелянту необхідно усунути недоліки апеляційної скарги, а саме вказати які саме докази,на думку апелянта, на підтвердження його апеляційних вимог, необхідно дослідити в апеляційній інстанції.

В зв`язку з цим апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати апелянту строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.399 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 8 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125. ч. 1 ст. 122 КК України залишити без руху та встановити 10-ти денний строк для усунення недоліків апеляційної скарги з дня отримання ухвали.

Суддя-доповідач ОСОБА_2