В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/890/15-к
Провадження № 1-кп/348/118/15
30 жовтня 2015 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із повною середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, на утриманні нікого немає, не судимого, громадянина України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-
Обвинувачений ОСОБА_6 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Злочин вчинено за наступних обставин.
02 березня 2015 року в АДРЕСА_1 , поблизу церкви, приблизно о 02.00 год. обвинувачений ОСОБА_6 під час словесної суперечки із ОСОБА_4 , на ґрунті виниклих неприязних особистих відносин, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, наніс декілька ударів руками по голові та тілу потерпілого, від яких останній впав на землю. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна та синця лицевої частини голови, забою м`яких тканин виличної ділянки справа у вигляді садна та набряку, синця та садна правої вушної раковини, садна тім`яної ділянки, садна першого пальця лівої кисті, що згідно висновку експерта № 41 від 20.03.2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також закритої травми спинки носа у вигляді садна та порушення цілісності кісткової структури без порушення функції носового дихання, що згідно вказаного висновку експерта підносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні вину свою в інкримінованому йому злочині визнав частково, також заперечує спричинення потерпілому моральної шкоди, і дав в суді показання про те, що він проживає разом зі своєю родиною в АДРЕСА_1 . З потерпілим ОСОБА_4 в них існують неприязні стосунки ще з того часу, коли той зі своїми друзями принижували честь і гідність його родички, і що було предметом судового розгляду.
Стосовно події 02 березня 2015 року обвинувачений пояснив наступне. В ніч з 01 на 02 березня 2015 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_8 і запропонував прийти в кафе «Левада» пограти в більярд. Вони, а також з ними ще і ОСОБА_9 , разом грали в більярд приблизно до 1 год. ночі, після чого всі троє сіли в його автомобіль і направилися в напрямку автостоянки с.Гвізд. В той нас на зупинці вже знаходилася група хлопців, по зовнішньому вигляді яких було видно, що ті напідпитку. Серед тих хлопців також знаходився і ОСОБА_4 , який підбурював інших вступити з ними в конфлікт. Він з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 сиділи в машині, розмовляли, і на вулицю не виходили. Пробувши на зупинці приблизно до 1 години, він завів мотор і направився до дорозі в напрямку смт.Богородчани до свого дому. В цей час він почув, як по машині щось вдарило. Проїхавши до свого дому, він зупинився на дорозі і, вийшовши з машини, побачив дві вм`ятини зверху автомобіля та написане за задньому склі нецензурне слово. Будучи переконаним, що це зробив ОСОБА_4 , він вирішив повернутися назад, щоб вияснити причину даного інциденту. Приїхавши назад на зупинку с.Гвізд, він побачив, що там нікого вже не було. Тоді він, і з ним також ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , поїхали в напрямку м.Надвірна і по дорозі побачив ОСОБА_4 та ще одного хлопця, якого він не знав. Розвернувши на горі машину, він повернувся назад і зупинився неподалік від церкви, вийшов з автомобіля і запитав потерпілого, чому він кидав каміння в машину, на що ОСОБА_4 почав нецензурно висловлюватися. Обурившись такою поведінкою ОСОБА_4 , він декілька разів, приблизно 5-7, вдарив того спочатку по обличчю, а коли ОСОБА_4 впав на землю, потім наніс удари і по тілу. Свою провину у нанесенні ударів потерпілому визнає, згідний понести за це покарання, визначене законом, однак вважає, що від його ударів у потерпілого не могли утворитися такі тілесні ушкодження, як зазначено в обвинувальному акті. В цивільному позові просить відмовити, оскільки вважає, що ніяких моральних страждань ОСОБА_4 не переніс, що він сам призвів до виникнення даної конфліктної ситуації, окрім того розмір моральної шкоди є надто завищеним і не відповідає тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його вина також повністю доводиться іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що пізно вечором 01.03.2015 року він, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 відпочивали в кафе «Левада» с.Гвізд Надвірнянського району, де грали в більярд. Після того, як кафе зачинилося, вони сіли в автомобіль ОСОБА_6 і приїхали на зупинку с.Гвізд, де зупинилися, сиділи в машині, курили і розмовляли між собою. В той час на зупинці вже знаходилася компанія хлопців, серед яких був і ОСОБА_4 . Деякі хлопці з тієї компанії наближалися кілька разів до їх автомобіля, а потім відходили назад. Пробувши на зупинці приблизно 30-40 хв., вони поїхали в напрямку смт.Богородчани, так як там проживають. В той час, як вони від`їжджали із зупинки, почули удар зверху по машині. Коли під`їхали додому, вийшли з автомобіля і побачили вм`ятини зверху автомобіля і написане позаду на машині нецензурне слово. Після цього вони сіли в автомобіль та повернулися назад на зупинку, щоб вияснити, хто це зробив і чому, однак на зупинці вже нікого не було. Тоді вони поїхали дорогою до гори в напрямку м.Надвірна і побачили, як по обочині йде ОСОБА_4 ще з одним хлопцем. Розвернувши автомобіль, ОСОБА_6 зупинився коли них, вийшов з машини і підійшов до ОСОБА_4 , ОСОБА_9 вийшовши з салону, стояв коло дверки автомобіля, а він залишився сидіти в середині. Також він бачив, як ОСОБА_6 розпочав розмову, а потім наніс декілька ударів, приблизно зо 5, по обличчю та тілу ОСОБА_4 , від яких потерпілий впав на землю. Дане побиття тривало до 5 хвилин. Ніхто з них, в тому числі і той хлопець, що йшов з ОСОБА_4 , в бійку не вмішувалися.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину також доводиться письмовими доказами, зокрема:
- висновком експерта № 41 від 04-20.03.2015 року, згідно якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження: садна та синці лицевої частини голови, забій м`яких тканин виличної ділянки справа у вигляді садна та набряку, закрита травма спинки носа у вигляді садна та порушення цілості кісткової структури без порушення функції носового дихання, синець та садно правої вушної раковини, садно тім`яної ділянки, садно першого пальця лівої кисті. Вищевказані тілесні ушкодження отримані від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну утворення, вказаному підекспетрним. Згідно Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень закрита травма спинки носа у вигляді садна та порушення цілості кісткової структури без порушення функції носового дихання відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я; решта виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відсутність перебування на лікуванні більше шести днів не відповідає характеру заподіяної травми спинки носа, а тому не може бути підставою для зміни ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Характер, локалізація виявлених тілесних ушкоджень не виключають можливості їх утворення і від ударів руками та ногами у вказані анатомічні ділянки, в кількості не менше одинадцяти фізичних контактних дій. Характер, локалізація виявлених тілесних ушкоджень вказують на те, що у своїй сукупності вони не могли утворитися внаслідок одноразового падіння з положення стоячи на площину (а.с.73-74 );
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.04.2015 року за участю ОСОБА_6 , згідно якого він детально розповів про обставини нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень 02.03.2015 року (а.с.67-72).
Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілого у справі.
Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 .
Так потерпілий ОСОБА_4 надав суду детальні показання щодо обставин події, також він розповів, що ОСОБА_6 наніс йому умисно удари кулаками в ділянку носа, а після того, як він впав, наносив ще удари по голові і тілу, що узгоджується також із висновком судово-медичної експертизи № 41.
Із суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст.125 КК України характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст.125 КК України настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров"ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження, а також заподіяння потерпілому фізичного болю, тобто ударів, побоїв чи інших насильницьких дій, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.
ОСОБА_6 в ході судового розгляду визнав факт нанесення ним ударів потерпілому, разом із тим обвинувачений заперечує факт умисного заподіяння більше десяти вказаних тілесних ушкоджень. Однак такі пояснення та твердження суд розцінює як обраний ним засіб свого захисту та такі пояснення обвинуваченого спростовуються поясненнями самого потерпілого, яким суд надає віри, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.
Разом з тим суд зазначає, що вирішення питання про притягнення інших осіб до відповідальності та перекваліфікації дії обвинуваченого ОСОБА_6 зі ст. 125 ч.2 КК України на ст. 296 ч.2 КК України, як на цьому наголошує потерпілий та його представник, є неможливим, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення і лише в межах обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 337 КПК України (котрі у даному випадку відсутні). З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, оцінивши здобуті докази в їх сукупності, суд знаходить, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині доведена повністю.
Суд вважає, що злочинні дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне спричинення потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
При обранні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, що має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно, що на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, а також його відношення до скоєного та поведінку до і після вчинення злочину.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілого щодо суворого покарання в межах закону, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкції частини статті Кримінального кодексу у виді громадських робіт.
На думку суду, саме таке основне покарання буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди слід задоволити частково з таких підстав.
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Суд враховує, що потерпілим ОСОБА_4 перенесено фізичну біль, душевні страждання, переживання за своє здоров`я, вимушені зміни у життєвих планах і стосунках. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, і також враховує майновий стан обвинуваченого ОСОБА_6 , який не працює, доходів немає. Наведене свідчить про неспроможність обвинуваченого відшкодувати заявлену потерпілим всю суму моральної шкоди, а тому суд вважає за можливе зменшити заявлену потерпілим суму моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 3000 грн. моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати по справі.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 240 год. громадських робіт.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задоволити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 користь потерпілого ОСОБА_4 3000 грн. заподіяної моральної шкоди та 2000 грн. судових витрат по справі, а всього 5000 грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з часу його проголошення шляхом подачі апеляції через Надвірнянський районний суд.
Копії вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1