Справа № 480/1011/14-к
Ухвала
Іменем України
Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши 03 листопада 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування щодо нього Закону України Про амністію у 2014 році,

встановив:
Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2015 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.213, ч.1 ст.263, ч.2 ст.342 КК України з призначенням покарання:

-за ч.2 ст.213 КК України (стаття в редакції від 15.11.2011 року)- у вигляді штрафу в розмірі тисяча п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень;

-за ч.1 ст.263 КК України-у вигляді трьох років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.342 КК України- у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за ч. 1 ст. 263 КК України та за ч.2 ст. 342 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено 3 (три) позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покладено обов`язок не виїжджати без дозволу кримінально-виконавчої інспекції за межі України та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи, проживання.

На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у вигляді штрафу - виконувати самостійно.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 13 серпня 2015 року вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2015 року відносно ОСОБА_4 в частині визнання його винним за ч.1 ст.263 КК України скасовано, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України закрито за відсутності в діянні складу цього кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 визнано засудженим за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2015 року за ч.2 ст.213 КК України ( в редакції від 15.11.2011 року) до штрафу в розмірі 1 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень;

за ч.2 ст.342 КК України-до 2 років позбавлення волі.

В частині призначення ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2015 року змінено.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.213 та ч.2 ст.342 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворовим остаточно визначено покарання -2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК україни ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, з іспитоввим строком 2( два ) роки, з покладенням на нього на підставі ст.76 КК україни обов`язок:

не виїджати за межі України без кримінально-виконавчої інспекції за межі України, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

В частині вирішення питання про процесуальні витрати вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2015 року змінено, на підставі ч.2 ст.124 КПК України, скасовано рішення чуду про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення вибухотехнічної експертизи в розмірі 737, 88 грн.

17.09.2015 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з клопотанням про застосування щодо нього Закону України Про амністію у 2014 році.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення засудженого ОСОБА_4 , який підтримав своє клопотання, думку прокурора, суд дійшов наступного.

Згідно з п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до довідки наданої службою у справах дітей Миколаївськї районної державної адміністрації від 26.10.2015 року громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 не позбавлявся батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини записаний засуджений ОСОБА_4 (т.1 а.с.177).

З огляду на викладене, суд вважає, що засудженого можливо звільнити від відбування покарання на підставі п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році.
Керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році, суд, -

Ухвалив:
ОСОБА_4 звільнити від подальшого відбування покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2015 року, на підставі ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів.

Суддя ОСОБА_1

03.11.2015