ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2010 року Справа №1-77/10

Черняхівський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Васильчука С.Ф.

при секретарі Воробей Т.В.

з участю прокурора Михалевич Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Черняхові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, українки, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдови, маючої двох неповнолітніх дітей, раніше не судима, непрацюючої,

за ст. 191 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

З 19.10.2003р. ОСОБА_1, як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_2, отримувала на нього пенсію по втраті годувальника.

Згідно ухвали апеляційного суду Житомирської області від 30.06.2009 р. ОСОБА_2 з 07.08.09 р. поміщено до приймальника-розподільника УМВС України в Житомирській області, а з 06.09.09 р. направлено до Якушинецького професійного училища соціальної реабілітації.

Відповідно до вимог ст. 32 ЦК України неповнолітня особа має право самостійно розпоряджатися своїми коштами.

З моменту поміщення ОСОБА_2 до спецустанов він не мав можливості отримувати та розпоряджатися власними доходами, зокрема щомісячними виплатами зазначеної пенсії по втраті годувальника, як особа, яка має неповну цивільну дієздатність.

Вказану пенсію у відділку звязку с. Зороків, Черняхівського району, Житомирської області отримувала його мати ОСОБА_1, яку витрачала на власний розсуд, чим привласнила її.

З серпня 2009 р. по січень 2010 р. ОСОБА_1 таким чином привласнила та витратила на особисто свої потреби кошти, які належать ОСОБА_2 на загальну суму 2099 грн..

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину в інкримінуємому їй діянні визнала повністю. Проти задоволення заявленого прокурором цивільного позову в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 не заперечила та суду показала, що дійсно з 19.10.2003 р. вона отримувала пенсію на свого сина ОСОБА_2 по втраті годувальника.

З серпня 2009 р. син був поміщений в Житомирський приймальник-розподільник, а в подальшому переданий для перевиховання в Якушинське ПУ соціальної реабілітації. Хоча син і перестав проживати разом з нею, вона продовжувала отримувати належну йому пенсію по втраті годувальника, яку витрачала на власні потреби. Всього з серпня 2009 р. по січень 2010 р. вона привласнила пенсії сина на загальну суму 2099 грн.

У вчиненому щиросердно розкаялася, просила не позбавляти її волі. Проти цивільного позову не заперечила, запевнивши суд в тому, що влаштується на роботу та привласнені кошти поверне.

Впевнившись в тому, що підсудна розуміє обсяг обвинувачення та обсяг оскарження вироку суду, беручи до уваги повне визнання підсудною своєї вини, судом постановлено обрати спрощений порядок судового слідства, обмежившись допитом підсудної, дослідженням письмових доказів.

Крім повного визнання вини підсудною, її вина у вчиненому повністю підтверджується слідуючими доказами, дослідженими судом:

- заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з яких вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на перевихованні в Якушинецькому ПУСР з 05.09.09 р. і не отримує належну йому пенсію по втраті годувальника (а. с. 3, 4);

- довідкою Управління пенсійного фонду України в Черняхівському районі, згідно з якою з серпня 2009 р. пенсію по втраті годувальника замість ОСОБА_2 отримує його мати ОСОБА_1. Сума виплат з серпня 2009 р. по січень 2010 р. становить 2099 грн. (а.с.16-17);

- ухвалою апеляційного суду Житомирської області, згідно з якою ОСОБА_2 поміщено, при застосуванні примусових заходів виховного характеру, до спеціального навчально-виховного закладу строком на 1 рік (а.с.28);

- довідкою Житомирського приймальника-розподільника, згідно з якою з 07 серпня 2009 р. по вересень 2009 р. ОСОБА_2 знаходився в даному закладі, після чого був направлений до Якушинецького ПУСР (а.с.29);

- довідкою Якушинецького ПУСР, згідно з якою з 5 вересня 2009 р. ОСОБА_3 знаходиться у вказаному училищі (а.с.30);

- довідкою Якушинецького ПУСР, згідно з якою за час перебування ОСОБА_4 у вказаному закладі його ніхто не відвідує, посилок чи коштів ніхто не надсилає (а.с.41);

- довідкою з приймальника-розподільника, з якої вбачається, що за час перебування ОСОБА_2 в приймальнику-розподільнику ніякої матеріальної допомоги йому не надходило (а.с.54).

Оцінюючи у сукупності всі досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 191 ч.1 КК України умисні дії, що виразилися у привласненні та розтраті майна, що ввірене особі доведеною повністю.

Обираючи міру покарання підсудній, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу підсудної, обставини, які помякшують та обтяжують покарання.

Підсудна вчинила злочин середньої тяжкості ст. 12 КК України.

Підсудна за місцем проживання характеризується негативно (а.с.47).

Суд визнає обставиною, яка помякшує покарання підсудної щире каяття та сприяння розкриттю злочину ст. 66 КК України.

Обставин, обтяжуючих покарання судом не встановлено.

З таких підстав суд приходить до переконання, що підсудній слід обрати покарання в межах санкції ст. 191 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі та застосувати вимоги ст. 75, 76 КК України, звільнивши її від покарання з випробуванням.

Речові докази та судові витрати відсутні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 191 ч.1 КК України та призначити їй за цим законом покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Згідно ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням , встановивши іспитовий строк в один рік та під час іспитового строку покласти на засуджену слідуючі обовязки: періодично зявлятися до органу кримінально-виконавчої системи для реєстрації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 його особистий рахунок, кошти в сумі дві тисячі девяносто девять гривень. Картка Укргазбанку № 304771 ВАТ АБ «Укргазбанк», код 23697280, МФО 320478, р/р 7359.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити засудженій - підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський райсуд протягом 15 діб з моменту проголошення, а засудженим у той же термін з дня вручення його копії.

Головуючий- суддя: С.Ф. Васильчук