Справа № 729/1152/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/60/2016
Категорія - ст. 186 ч. 3 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24 червня 2015 року за № 0000256 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2015 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кулачківці Снятинського району Івано-Франківської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого токарем в ТОВ «Земля і воля», раніше неодноразово судимого, останній раз 22 листопада 2011 Носівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі; ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2015 звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбуту частину покарання, що складає 1 рік 1 місяць 25 днів ,-

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 186 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано ОСОБА_9 невідбуту частину покарання за попереднім вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 22 листопада 2011 року у виді 1 (одного) року 28 (двадцяти восьми) днів позбавлення волі і остаточно призначено покарання 4 (чотири) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишений попередній - тримання під вартою у Чернігівському слідчому ізоляторі, а строк утримання під вартою, з 10 жовтня 2015 року, визначено зарахувати в строк відбуття покарання.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 491 (чотириста дев`яносто одну) гривню 04 копійки за проведення судових експертиз.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 02 червня 2015 близько 23 год. 55 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, спільно з особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з його переховуванням від органу слідства, прибули до господарства ОСОБА_10 , що розташоване за адресою АДРЕСА_3 та, перебуваючи на території даного господарства, вступили в злочинну змову з метою скоєння таємного викрадення чужого майна (крадіжки) і викрали велосипед марки «Україна» вартістю 716,77 грн., належний ОСОБА_10 , після чого зникли з викраденим майном з місця скоєного кримінального правопорушення та викраденим розпорядилися на власний розсуд.

03 червня 2015 близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з його переховуванням від органу слідства, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), проникли до приміщення сараю ОСОБА_11 , що розташований в господарстві за адресою АДРЕСА_4 , звідки викрали велосипед марки «Україна» вартістю 1123,78 грн. Залишаючи територію даного господарства ОСОБА_9 та особа щодо якої матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з його переховуванням від органу слідства, були помічені потерпілою ОСОБА_11 , яка розуміла протиправний характер дій ОСОБА_9 та особи щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, а вони в свою чергу, усвідомлюючи дану обставину, довели свої злочинні дії по заволодінню майном ОСОБА_11 до кінця відкрито та у присутності потерпілої. Після чого ОСОБА_9 та особа щодо якої матеріали виділені в окреме провадження з викраденим майном з місця скоєного кримінального правопорушення зникли та викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викрадені чужого майна, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, та умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення, ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України.

На вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду та пом`якшити призначене покарання, при цьому заперечує свою причетність до інкримінованих правопорушень та вказує, що злочини були вчинені його знайомим, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження. В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_9 зазначає, що спільником у вчиненні злочинів став мимоволі, хоча наміру такого не мав, а тому й звернувся добровільно до співробітників міліції та в подальшому сприяв розкриттю злочинів. Просить врахувати щиросердне каяття, наявність на утриманні малолітніх дітей та бажання стати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив задовольнити з зазначених в ній підстав.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого з приводу поданої апеляційної скарги, позицію захисника, що підтримав свого підзахисного, думку прокурора, який вважав вирок суду обґрунтованим і законним, просив залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та відповідно до ч.2 цієї статті вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

У відповідності до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, яке ухвалене компетентним судом, на підставі вимог матеріального права, з дотриманням норм, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви й підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що вищевказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та постановив рішення без урахування вимог кримінального процесуального закону.

Як зазначено у вироку, розгляд матеріалів кримінального провадження здійснювався судом першої інстанції згідно вимог ст.349 КПК України.

Відповідно до положень ч.3 вказаної статті суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Разом з тим, матеріали провадження свідчать, що розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_9 районним судом проведено з порушенням вимог ст.349 КПК України.

Так, із журналу судового засідання а.с.38-40 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав та судом ухвалено досліджувати докази в порядку ст. 349 КПК України, про що зазначено і у вироку суду а.с.41-43. Проте зі звукозапису судового засідання від 21 жовтня 2015 року слідує, що обвинувачений ОСОБА_9 фактично спростовував свою пряму причетність до крадіжок, вказуючи, що заходив до потерпілих з метою купити в них спиртних напоїв, а велосипеди викрадав його знайомий ОСОБА_12 , спільного умислу на скоєння цих крадіжок з яким обвинувачений не мав. Вказане фактично ставить під сумнів визнання ним своєї провини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Тобто, за наявності в провадженні оспорюваних обставин в частині невизнання обвинуваченим злочинної змови та умислу на вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, розгляд провадження було проведено відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, що є грубим порушенням як цієї норми Закону, так і, відповідно, ст.412 КПК України.

Окрім цього, вирок суду першої інстанції хоча і є вмотивованим показаннями обвинуваченого з зазначенням фактичних обставин щодо часу, місця, способу вчинення злочину, визнання вини, проте ці показання не відповідають дійсним показанням обвинуваченого, що зафіксовані за допомогою технічних засобів на носії інформації, що міститься в матеріалах судового провадження.

Запис в журналі судового засідання а.с.35, порядковий номер 23 свідчить, що обвинуваченому зрозумілі роз`яснення змісту ст.349 КПК України, проте дані обставини не узгоджується з аудіо записом судового засідання, згідно якого, як зазначено вище, були дані показання, зі змісту яких не слідує повне визнання вини, а отже і можливість дослідження доказів відповідно до вимоги ст.349 КПК України.

Наведені обставини свідчать про істотне та грубе порушення судом вимог кримінального процесуального закону, що виходячи зі змісту ст.412 КПК України, безумовно тягне за собою скасування рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки допущені порушення не можуть бути усунуті в суді апеляційної інстанції.

У зв`язку з скасовуванням вироку суду із-за істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування судового рішення, інші апеляційні доводи не розглядалися, відповідно до вимог ч.2 ст. 415 КПК України.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду необхідно усунути вказані недоліки, дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінивши всі зібрані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності й достатності для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України, а також перевірити доводи обвинуваченого, викладені ним в апеляційній скарзі та доповненнях до неї та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Крім того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що відповідно до обвинувального акту зазначено про вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень разом з особою, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження - ОСОБА_12 .

При цьому встановлено, що вказані кримінальні провадження розглядались одним і тим же суддею в суді першої інстанції через невеликий проміжок часу.

Відповідно до вимог ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст. 217 цього Кодексу.

Вирок у справі відносно ОСОБА_12 скасований з поверненням справи на новий судовий розгляд.

Враховуючи вказані положення, апеляційний суд вважає доцільним, при новому розгляді справи з метою всебічності та повноти її розгляду, забезпечення законного та справедливого рішення, кримінальні провадження відносно ОСОБА_12 (справа №729/1087/15-к) та дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 (справа № 729/1152/2015-к) об`єднати в одне провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суддів.

Продовжити застосований ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2015 року ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 березня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4