Справа № 606/2308/15-к
І м е н е м У к р а ї н и
10 листопада 2015 року Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого . ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, на утримані малолітніх дітей не має, не працюючого, освіта середня, раніше не судимого,-
за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 185 КК України, -
Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 жовтня 2015 року, приблизно о 22 год. ОСОБА_4 перебуваючи в с. Хмелівка, Теребовлянського району вирішив незаконно проникнути в житловий будинок ОСОБА_5 , щоб там переночувати.
Реалізуючи свій злочинний намір направлений на скоєння даного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , порушуючи конституційне право на недоторканість житла, шляхом пошкодження вікна незаконно проник в житловий будинок ОСОБА_5 .
Своїми умисними діями, що виразились в незаконному проникненні до житла, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.І ст. 162 КК України.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 20.10.2015 року, біля 22 год., перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_5 , побачив, що в одній із кімнат будинку знаходиться гроші.
Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на. таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю у приміщенні власників та інших осіб, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, переслідуючи корисливі цілі, з метою особистого збагачення, таємно викрав гроші в сумі 600 гривень.
Після цього, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим розпорядилась на власний розсуд.
Вказаними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
29 жовтня 2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 досягнуто в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
За змістом цієї угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 185 КК України, та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до зазначеної угоди сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення ним кримінальних правопорушеннь передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 185 КК України, а саме за ч. 1 ст. 162 у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 гривень); за ч.1 ст.185 КК України- у вигляді 150 годин громадських робіт
Згідно із вказаною угодою ОСОБА_4 погодився на призначення йому покарання за вчинення ним кримінальних правопорушеннь передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 185 КК України, а саме за ч. 1 ст. 162 у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 гривень); за ч.1 ст.185 КК України- у вигляді 150 годин громадських робіт
Потерпілий ОСОБА_5 також зрозумів обмеження свого права на оскарження вироку суду, яке передбачене п.2 ч.3 ст.394, п.2 ч.3 ст.424 КПК України.
Крім того, ОСОБА_4 погодився із іншими умовами, викладеними в угоді про примирення від 29 жовтня 2015 2015 року, в тому числі із наслідками невиконання угоди
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3. ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного:
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
При затвердженні угоди суд враховує відповідність її вимогам ч.3 ст.469, 471, 474 КПК України.
Крім того, суд вважає, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, оскільки підтверджено обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_5 у судовому засіданні, правова кваліфікація кримінальних правопорушень є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Також суд вважає, що погоджене потерпілим та обвинуваченим покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Таким чином, вивчивши обвинувальний акт та угоду про примирення, дані про особу обвинуваченого, який несудимий, позитивно характеризується, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, а взяті на себе обвинуваченим зобов`язання можуть бути реально виконані, встановивши, що угода про примирення відповідає вимогам КПК та КК України, а підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, заслухавши думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, роз`яснивши обвинуваченому наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд затверджує угоду про примирення, укладену між сторонами кримінального провадження 29 жовтня 2015 року та ухвалює обвинувальний вирок.
Керуючись ст. 314, 370,371,373-375,475 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушеннь передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 185 КК України , та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 162 у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 850 гривень
за ч.1 ст.185 КК України- у вигляді 150 годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначити остаточне покарання у виді 150 годин громадських робіт.
Речовий доказ у провадженні гроші в сумі 600 грн. Передані на зберігання власнику ОСОБА_5 залишити у розпорядженні останнього.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.