Провадження №1-кп/748/9/16
Єдиний унікальний № 748/2996/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2016 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження № 0000233 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ладинка, Чернігівського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працює різноробочим у місцевому ТОВ «Квін-Свіг», перебуває у цивільному шлюбі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24 грудня 1999 року Чернігівським районним судом за ч.3 ст.81, 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки та сплатою штрафу в розмірі 680 гривень;

- 28 лютого 2000 року Чернігівським районним судом за ч.2 ст. 81, 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 11 травня 2001 року Чернігівським районним судом за ч.3 ст. 81, ст.17, ч.2 ст.140, ст.ст.42, 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. Звільненого 06.11.2003 року постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 30.10.2003 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 11 місяців;

- 12 травня 2004 року Чернігівським районним судом за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 15 червня 2007 року по відбуттю строку покарання;

- 22 жовтня 2008 року Чернігівським районним судом за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік ,

- 16 березня 2009 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 186, ст.ст. 70,71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 23.07.2013 року за ухвалою Казанковського районного суду Миколаївської області умовно-достроково на 5 місяців 13 днів,
у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

за участю: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимий за корисливий злочин, 05 березня 2015 року, близько 18:00 години, повторно, з метою крадіжки чужого майна, шляхом відкриття незамкнених дверей, проник до сараю, що розташований в господарстві по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав трьохсекційну чавунну батарею та латунний самовар, після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 таємно викрав половину чавунної плити, що знаходилась поряд з приміщенням сараю.

У результаті вказаних дій, ОСОБА_5 таємно викрав брухт латуні вагою 5 кг, вартістю 180 грн 00 коп., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 06.07.2015 року № 1705/15-24, а також брухт чорних металів вагою 25 кг, вартістю 58 грн 75 коп., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 11.08.2015 року № 739, а всього викрав майна на загальну суму 238 грн 75 коп., що належить потерпілій ОСОБА_9 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково та показав, що 05.03.2015 року о 18-00 годині він зайшов до господарства потерпілої, де вирішив справити природні потреби, побачивши сарай також вирішив справити там природні потреби, з цією метою він зайшов до сараю, але коли побачив чавунну батарею і латунний самовар, вирішив вчинити крадіжку. Після вчинення крадіжки чавунної батареї і латунного самовару, він відразу повернувся до господарства потерпілої і викрав ще половину чавунної плити, яка знаходилася біля сарая. Двері до сараю були не замкнені. Викрадені речі він в цей же день разом з ОСОБА_11 відніс чоловіку на ім"я ОСОБА_12 , який проживає у цьому ж населеному пункті, за що отримав 40 грн. Проте, що речі були крадені ОСОБА_13 та цей чоловік на ім"я ОСОБА_12 , не знали. Не визнає проникнення, вказуючи, що заходив до господарства та сараю потерпілої не з метою крадіжки, а для того щоб відправити природні потреби. Також зазначив, що на момент вчинення крадіжки він був у стані алкогольного сп"яніння. Погоджується з вартістю викраденого, яка вказана в обвинувальному акті. У скоєному розкаюється, просить вибачення у потерпілої.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що господарство по АДРЕСА_3 вона отримала у спадок. В даному господарстві проживає її онука та невістка - ОСОБА_14 , з якою її син перебуває у цивільному шлюбі. Крадіжку речей вона виявила 06.03.2015 року коли приїхала до невістки та онуки, після того як 05.03.2015 року вечером їй зателефонувала невістка та повідомила, що по двору ходить незнайомий чоловік і вона дуже боїться. Обвинуваченого пробачає і просить не позбавляти його волі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що вона перебуває у цивільному шлюбі з сином потерпілої і проживає у будинку її свекрухи - ОСОБА_9 . На початку березня 2015 року у вечірній час вона з вікна свого будинку побачила у їх господарстві силует незнайомого чоловіка, який знаходився біля погреба. Оскільки вона з дитиною перелякалися, тому з будинку не виходила, зателефонувала потерпілій. Крадіжку було виявилено наступного дня.

Допитаний в судовому засіданні, свідок ОСОБА_15 , показав, що на початку березня 2015 року, у вечірній час до нього прийшов обвинувачений з чоловіком на ім"я ОСОБА_16 та запропонував йому купити самовар з латунні та деякий металобрухт. На його запитання обвинувачений відповів, що дані речі, належать йому. Він заплатив обвинуваченому 40 чи 45 грн. В подальшому, куплені в обвинуваченого речі та металобрухт продав, так як потрібні були гроші. Про те, що речі були викрадені він дізнався від дільничного інспектора .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що з обвинуваченим перебуває у дружніх відносинах. 05.03.2015 року у вечері ОСОБА_5 приніс до нього самовар та металобрухт, які вони віднесли до чоловіка на ім"я ОСОБА_12 , який приймає металобрухт. Скільки грошей ОСОБА_5 отримав за самовар та мелобрухт не пам"ятає. Гроші вони витратили на придбання алкоголю. Про те, що даний самовар та металобрух були викрадені, він не знав.

Допитаний в судовому засіданні, свідок ОСОБА_18 , пояснив, що він був присутній в якості понятого під час проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_5 . Підтвердив, що обвинувачений добровільно розповів та показав, як він вчинив крадіжку майна потерпілої. Свідок також зазначив, що під час слідчої дії ОСОБА_5 поясняв, що зайшов до сараю справити природні потреби.

Окрім показів потерпілої, свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зібраними під час досудового розслідування та долученими до матеріалів кримінального провадження, які узгоджуються між собою та показами допитаної в судовому засіданні потерпілої, свідків та обвинуваченого, який при цьому не заперечував обставин того, що дійсно вчинив крадіжку трьохсекційної чавунної батареї, латунного самовару, половини чавунної плити, які знаходилися в сараї та біля сараю в господарстві, що належить потерпілій.

Відповідно до відомостей наданих виконкомом Ладинської сільської ради №440 від 19 серпня 2015 року, власником житлового будинку, за адресою АДРЕСА_3 являється ОСОБА_9 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, проживають в даному будинку без реєстрації невістка та онука власника ОСОБА_14 та ОСОБА_19 ( а.п.60).
В своїй заяві потерпіла ОСОБА_9 повідомила про вчинення крадіжки її майна з господарства за адресою : АДРЕСА_3 ( а.п.55).
Згідно протоколу огляду місця події від 29 серпня 2015 року та фотоілюстрованої таблиці до нього, було оглянуто господарство в АДРЕСА_3 , звідки було вчинено крадіжку, з якого вбачається, що дане господарство огороджено, мається будинок, за яким знаходиться металева чавунна плита, в якій відсутня верхня чавунна частина, на відстані 2-х метрів від будинку знаходиться господарська будівля (сарай) а.п.58-59.
24.03.2015 року обвинувачений написав заяву до Чернігівського РВ УМВС, у якій зізнався у викраденні з сараю господарства по АДРЕСА_3 самовару, трьохсекційної чавунної батареї та чавунної плити, що знаходилася на території даного господарства неподалік від сараю, також зазначив, що в господарство потерпілої зайшов з метою вчинення крадіжки ( а.п.73-74).
Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 05.09.2015 р. за участю підозрюваного ОСОБА_5 , останній підтвердив факт викрадення ним трьохсекційної чавунної батареї, латунного самовару, половини чавунної плити з сараю та території господарства в АДРЕСА_3 ( а.п.62-65).

Згідно висновків експертів № 739 від 11 серпня 2015 року, №1705/15-24 від 06 липня 2015 року за результатами проведення судово-товарознавчих експертиз, вартість брухту латуні вагою 5 кг станом на 06.03.2015 року складає 180 грн, а вартість 25 кг брухту чорних металів станом на цю ж датц складає 58 грн 75 коп. ( а.п.67-69).
Згідно висновків судово-психіатричної експертизи № 570,571 від 17 вересня 2015 року, у ОСОБА_5 мали місце клінічні ознаки легкої розумової відсталості, але він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, на теперішній час мають місце клінічні ознаки легкої розумової відсталості, але останні не перешкоджають його участі у проведенні досудового слідства та судовому розгляді по даному кримінальному провадженні. Він може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення. На теперішній час у ОСОБА_5 виявлені психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, у зв`язку з чим протиалкогольне лікування йому зараз не показане ( а.п. 94-100).
Надані суду докази з приводу їх належності, допустимості та достовірності сторонами кримінального провадження не оспорювались.
Оцінюючи зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд знаходить, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мали місце і містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.
Суд не може погодитися з доводами обвинуваченого та захисника про відсутність у діях ОСОБА_5 кваліфікуючої ознаки злочину - проникнення у приміщення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище розуміється незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. У постанові також зазначено, що, вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки, суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме у неї виник умисел на заволодіння майном.

Як встановлено з досліджених судом матеріалів кримінального провадження, викрадене ОСОБА_5 майно, що належить потерпілій ОСОБА_9 зберегалося в сараї та на території господарства потерпілої, яке було огороджено, що перешкоджало вільний доступ сторонніх осіб до належного потерпілій майна, а за таких підстав при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 щодо викрадення майна слід виходити з того, що для реалізації свого наміру на його таємне викрадення останній проник до сховища де зберігалося майно потерпілої. Таким чином, суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_5 на ч.2 ст.185 КК України.

Твердження обвинуваченого та захисника про те, що умисел на заволодіння майном із сараю потерпілої у обвинуваченого виник коли він зайшов до сараю, судом не приймаються до уваги, та розцінюються як захисна позиція обвинуваченого спрямована на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене. Обвинувачений видвигаючи дану версію не зміг навести обставин, які б свідчили про наявність у нього права на перебування у господарстві потерпілої.

Розбіжності у протоколі слідчого експерименту з показами допитаного в суді свідка ОСОБА_18 , який був понятим при проведенні даної слідчої дії щодо виникнення у обвинуваченого умислу на заволодіння майном потерпілої, суд вважає не суттєвими так як виходячи з вищевикладеного, не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою провину у вчиненні крадіжки, висловлював жаль з приводу вчиненого, щиро в цьому розкаявся, суд вважає можливим за необхідне визнати обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття, а обставинами, що обтяжують покарання - рецедив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, його ставлення до цього, особу винного, який раніше судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, те, що обвинувачений працює, його сімейний стан, стан здоров`я, відповідно до наданих суду документів, задовільну характеристику за місцем проживання, обставину, що пом`якшує покарання та обставини, що обтяжують покарання, і вважає, що йому має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції інкримінованої йому статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

Враховуючи особу ОСОБА_5 , те що він у вчиненому щиро розкаявся, думку потерпілої, яка просила призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, а також обставини даної справи, суд вважає, що обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, оскільки він як особа не становить небезпеки, а отже його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства протягом іспитового строку. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

В справі маються процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз, загальна сума яких складає 245 грн 64 коп., яка підлягає стягненню з обвинуваченого ( а.п.70-71).

Цивільний позов та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід під час досудового розслідування не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у предявленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обовязки :

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 245 грн 64 коп. витрат за проведення експертиз.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1