Справа №463/5261/13-к
Провадження №1/463/9/15
В И Р О К
іменем України
30 грудня 2015 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

та підсудного ОСОБА_5

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; уродженця: м. Красноводськ республіки Туркменістан, громадянина України, росіянина, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, на утриманні неповнолітня дитина віком 13 років, раніше судимого: вироком Галицького районного суду м. Львова від 30.12.2008р. за ч.1 ст.164 КК України до 1 року обмеження волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном на 3 роки; на підставі постанови Галицького районного суду м. Львова від 15.06.2010р. направлений для відбуття призначеного покарання згідно вироку суду згідно вимог ч.2 ст.78 КК України, постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.11.2010р. не відбуту частину покарання замінено на більш м`яке покарання у виді 240 годин громадських робіт; вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27.08.2012 року за ст. 198 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; вироком Галицького районного суду м. Львова від 12.08.2013 року за ч.2 ст.185, 71 КК України до 2 років позбавлення волі, ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 12.08.2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнений умовно-достроково 03.09.2014 року на підставі ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 26.08.2014 року з невідбутим покаранням строком 4 місяці та 4 дні; проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1 ; - за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, суд,-
ВСТАНОВИВ:
підсудний ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які визнані винними у скоєнні вказаного злочину вироком Личаківського районного суду м. Львові від 27.11.2013 року, 25.04.2012 року приблизно о 14.30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення на територію охоронюваної нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де намагалися таємно викрасти майно потерпілого Головного управління МВС України у Львівській області кабельні вироби в ізоляції білого та червоного кольору, загальною вартістю 212,10 грн., які зірвали із стін однак свій злочин до кінця не довели, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були викриті та затримані працівниками міліції.

Підсудний ОСОБА_5 в судовому засіданні винність у скоєному злочині визнав повністю, підтримав покази дані на досудовому слідстві про те, що дійсно 25.04.2012 року зранку він прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_7 , згодом вони зустрілися ОСОБА_6 , та разом пішли гуляти та розпивали спиртні напої. Коли вони проходили по вул. Мечникова в м. Львові, побачили триповерховий нежитловий будинок, а тому на пропозицію ОСОБА_6 вирішили зайти в середину з метою, щоб подивитися, що там є. Піднявшись на другий поверх вони помітили в стінах електричні кабелі, яку вирішили викрасти. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стали видирати зі стіни електричні кабелі, а він змотував її. Однак в цей час до них на поверх піднявся наряд міліції, які їх затримали, на місце події викликали слідчо-оперативну групу, а їх доставили в Личаківський РВ міліції. У скоєному розкаюється.

Враховуючи, що учасники судового розгляду, визнали недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що підсудний та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, - суд розглянув справу за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 299, ст. 301-1 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного.

Дослідивши та перевіривши показання підсудного, які підтверджуються іншими доказами у справі, суд вважає, що винуватість підсудного у скоєному є доведена повністю.

Суд вважає, що дії підсудного правильно кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він шляхом проникнення в охоронювану будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив замах на таємне викрадення чужого майна - кабельні вироби в ізоляції білого та червоного кольору, загальною вартістю 212,10 грн., яке належало потерпілому Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

В тому числі суд вважає, що кваліфікуючу ознаку вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб слід виключити з обвинувачення ОСОБА_5 , оскільки диспозицією ч.3 ст.185 КК України така кваліфікуюча ознака вчинення злочину не передбачена, а досудовим слідством її, як обтяжуючу обставину вчинення злочину, підсудному не вмінено.

Призначаючи покарання підсудному, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання є явка з повинною, щире каяття у скоєному, сприяння органам слідства у розслідуванні справи.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Обираючи покарання підсудному, суд враховує, що він вчинив тяжкий злочин, разом з тим на час вчинення злочину був такою особою, що відбула покарання за попереднім вироком суду, по місцю проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся у скоєному та сприяв органам слідства у швидкому розкритті злочину .

При цьому суд враховує, що він скоїв цей злочин ще у 2012 році, на той час він не вважався судимим, т.я. відбув покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 30.12.2008 року, а оголошений був у розшук через відсутність інформації у суду про його засудження до реального покарання 12.08.2013року.

Тому суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства та відбуття покарання, а тому суд обирає йому покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільняє від обраного покарання із випробуванням.

При цьому, оскільки після вчинення вказаного злочину підсудним було вчинено інші злочини, за які йому обрано покарання вироками суду, а відтак підсудному слід призначити покарання за сукупністю злочинів за правилами ч.4 ст. 70 КК України зарахувавши у строк остаточного покарання відбуте покарання за попереднім вироком Галицького районного суду м. Львова від 12.08.2013 року.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Обрати покарання ОСОБА_5 за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно вимог ч. 4 ст.70, ст.72 КК України, з врахуванням вироку Галицького районного суду м. Львова від 12.08.2013 року, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, у яке зарахувати частково відбуте покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 12.08.2013 року терміном 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від обраного покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий термін 2 роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого не змінювати постійне місце проживання без відома органів кримінально-виконавчої установи, періодично з`являтися до них на реєстрацію.

Строк покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з часу проголошення вироку.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга, протягом 15 діб до апеляційного суду Львівської області.

Суддя: ОСОБА_1