У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря прокурора захисника та засудженогоОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 27 січня 2016 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Донецької області на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 липня 2015 року.
Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 4 лютого 2015 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Красноармійська Донецької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, -

визнано винуватим та засуджено: за ч. 4 ст. 358 КК України на 1 рік обмеження волі;
за ч. 3 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_7 сукупністю цих злочинів остаточно призначено 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Управління пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 343390 грн. 87 коп.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 липня 2015 року вирок щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що 12 липня 2011 року, в період часу з 8 год. до 17 год., знаходячись по вул. Восточній, 108 в сел. Удачне Красноармійського району, з метою підтвердження стажу роботи на підприємствах вугільної галузі, необхідного для нарахування пенсії за віком, він умисно надав до відділу кадрів ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», працівники якого уповноважені готувати документи необхідні для звернення до Управління пенсійного фонду в м. Красноармійську та Красноармійського району, завідомо підроблений офіційний документ - трудову книжку НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 20.03.1990 року з відбитками круглої печатки «Відділ кадрів Димитровського ШБУ № 1» на 7, 9 сторінках, нанесених струминно-крапельним способом на копіювально-розмножувальній техніці.

В цей же день, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про відсутність підстав для отримання ним пенсії за віком, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII, оскільки мав стаж підземних робіт на підприємствах вугільної галузі менше 20 років, умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману та заволодіння грошовими коштами Пенсійного фонду України, надав до відділу кадрів ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» завідомо підроблений документ - трудову книжку НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 з неправдивими відомостями про те, що він в період часу з 10.05.1990 року по 03.12.1990 року та з 08.12.1992 року по 15.05.1993 року працював в Димитровському шахтобудівельному управлінні № 1 тресту «Красноармійськвуглебуд» з повним робочим днем на шахті, який був відправлений до Управління Пенсійного фонду України. На підставі наданих документів протоколом Управління Пенсійного фонду України від 12.08.2011 року № 771 ОСОБА_7 було призначено пенсію в сумі 8315 грн. 74 коп.
В подальшому, в період з 20.09.2011 року по 20.11.2014 року Управлінням пенсійного фонду України ОСОБА_7 було виплачено пенсії шляхом перерахування на особистий картковий рахунок в ПАТ «Райффайзен-Банк-Аваль» № НОМЕР_2 на загальну суму 343390 грн. 74 коп., якими він незаконно заволодів.
У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок м`якості, посилаючись на те, що апеляційний суд в ухвалі не навів переконливих доводів щодо безпідставності доводів прокурора та обгрунтованості застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України, чим порушив вимоги ст. 419 КПК України.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 просить цю скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду щодо нього - без зміни.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника та засудженого, які заперечували проти задоволення касаційної скарги, думку прокурора про обгрунтованість касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає за таких обставин.
Доводів прокурора про м`якість призначеного засудженому ОСОБА_7 покарання внаслідок необгрунтованого звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України колегія суддів вважає безпідставними.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі та інших передбачених цим законом покарань, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Положення ст. 75 КК України застосовуються лише у тому разі, коли для цього є відповідні законні підстави.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що покарання засудженому ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, передбачених, ч. 4 ст. 358 та ч. 3 ст. 190 КК України, на підставі ст. 70 КК України, призначено у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, судом першої інстанції враховано як ступінь тяжкості вчинених злочинів, його особу, так і обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, повне визнання вини, його щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, а також позитивну характеристику за місцем його проживання та роботи, на обліках у лікарів нарколога і психіатра він не перебуває та вперше притягується до кримінальної відповідальності. При цьому обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. З таким рішенням суду погодився й апеляційний суд, врахувавши ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, дані про його особу, а також те, що ОСОБА_7 є інвалідом третьої групи та повним кавалером знаку «Шахтарська слава».

Отже, з урахуванням усіх вказаних обставин, особи ОСОБА_7 , конкретних обставин провадження, часткового відшкодування заподіяної злочинами шкоди (згідно наданої касаційному суду довідки), колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_7 без відбування призначеного йому покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, визначивши максимальний іспитовий строк та поклавши на нього ряд обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Тому доводи прокурора про те, що зазначені вище обставини та дані про особу засудженого не є достатніми для звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, бо апеляційний суд ретельно перевірив доводи апеляції прокурора, аналогічні викладеним у касаційній скарзі, та дав на них вичерпну відповідь згідно з вимогами ст. 419 КПК України, прийнявши законне та обґрунтоване рішення.

Оскільки судом апеляційної інстанції порушень вимог кримінального та кримінального процесуального законів, які б тягнули безумовне скасування постановлених щодо ОСОБА_7 судових рішень у кримінальному провадженні не допущено, тому касаційна скарга заступника прокурора Донецької області задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу заступника прокурора Донецької області залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_8 ОСОБА_3