ухвала іменем україни 18 листопада 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
виправданої ОСОБА_8 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у кримінальному провадженні № 0000018, на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2014 року.
Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2014 року, залишеним ухвалою апеляційного суду від 12 листопада 2014 року без змін,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку с. Степове Новоукраїнського району Кіровоградської області, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 191 КК України визнано невинуватою та виправдано за відсутністю складу злочину.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувалась у тому, що вона вчинила пособництво у фіктивному підприємництві за таких обставин.

Приблизно у січні 2008 року ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Кіровограді, не маючи наміру займатися підприємницькою діяльністю, пов`язаною з виробництвом товарів, виконанням робіт або наданням послуг та веденням бухгалтерського обліку, діючи з корисливих мотивів створила ПП «Ековторпром» (юридична адреса: вул. Покровська, 73, кв. 16, м. Кіровоград), усвідомлюючи, що це підприємство створено з метою прикриття незаконної діяльності інших суб`єктів господарювання від сплати податків та інших обов`язкових платежів.

При цьому засновником зазначеного підприємства виступив ОСОБА_9 , який, не будучи обізнаним про дійсні наміри ОСОБА_8 , за винагороду, виконав усі дії, пов`язані з його створенням: підписав рішення № 18 про створення підприємства і наказ № 18 засновника ПП «Ековторпром», яким визначив себе його директором. ПП «Ековторпром» рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 14 лютого 2018 року було зареєстроване і 15 лютого цього ж року взяте на податковий облік в органах державної податкової служби за № 15754.

Крім того , 21 травня 2008 року у Кіровоградському регіональному відділенні ПАТ «КБ`Хрещатик» у м. Кіроворгаді ОСОБА_9 було відкрито й банківський рахунок № НОМЕР_1 МФО 383460 і 09 вересня 2008 року отримано логін та пароль доступу до цього рахунку.

Між тим, правоустановчі документи і печатку підприємства ОСОБА_8 залишила при собі та фактично здійснювала керівництво фінансово-господарською діяльністю ПП «Ековторпром» порушуючи законодавчі акти, що регулюють діяльність суб`єктів підприємницької діяльності.

За вказівкою ОСОБА_8 ОСОБА_9 підписував та передавав їй незаповнені бланки грошових чеків.

Надалі останній, виконуючи вказівки ОСОБА_8 , підписав у приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу заяви про передачу майнових і юридичних прав, печатки, установчих документів, фінансово-господарської діяльності, а також прав і обов`язків засновника ПП «Ековторпром» на користь сестри засудженої ОСОБА_10 , яка діяла за попередньою змовою з ОСОБА_8 , погодившись на призначення на посаду директора.

На підставі цього за рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради 07 жовтня 2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців ПП «Ековторпром» було перереєстроване, а також внесено відповідні зміни стосовно засновника та керівника підприємства у податковій інспекції.

За даними проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності ПП «Ековторпром» (акт № 5226/22-2/35720601 від 13 грудня 2012 року) щодо дотримання вимог податкового законодавства за період, коли це підприємство мало працювати ( з 01 жовтня 2009 по 30 грудня 2012 року), будь-яких ознак господарської діяльності і місце знаходження підприємства виявлено не було, а тому встановлено заниження ПДВ за цей період на загальну суму 15 923 560 грн, чим державі завдано шкоду у великому розмірі.

Надалі з метою заволодіння чужим майном ПДВ, сформованим за рахунок проведення господарських операцій із Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями «Сантрейд» (далі ДП «Сантрейд») за поставлену сільгосппродукцію, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , зловживаючи своїм службовим становищем, маючи доступ до банківського рахунку керованого ОСОБА_10 підприємства, перевела на власний рахунок частину грошових коштів, які на виконання умов договорів постачання, підписаних ОСОБА_10 , були перераховані ДП «Сантрейд» на рахунок ПП «Ековторпром», у сумі 4 324 532,78 грн (сума відшкодування ПДВ).

З метою уникнення відповідальності 17 грудня 2010 року ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_8 передала всі права щодо ПП «Ековторпром» ОСОБА_11 , якому про їх злочинні дії не було відомо.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через відсутність належного обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо підстав виправдання останньої. Крім того, зазначає, що поза увагою цього суду залишено наявність у вироку недоліків стосовно порядку вирішення цивільного позову, а також долі речових доказів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку касаційної скарги з підстав, викладених у ній, заперечення ОСОБА_8 та її захисників, перевіривши матеріали провадження і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Прокурор у касаційній скарзі поряд із зазначенням порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону (ст. 419 КПК України) вказує й на те, що ані суд першої інстанції, ані апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги прокурора про безпідставність виправдання ОСОБА_8 не дали належної оцінки окремим доказам у провадженні, які наведені стороною обвинувачення в обґрунтування її винуватості ( заволодіння нею грошовими коштами у сумі 4 324 532,78 грн, заниження ПП «Ековторпром» ПДВ у період із 01 жовтня 2009 року по 30 вересня 2012 року на загальну суму 15 923 560 грн та показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ), просить наведеним доказам дати іншу оцінку, ніж її дав суд першої та апеляційної інстанцій, тобто вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Відповідно до ст. 438 КПК України касаційний суд вправі скасувати чи змінити судові рішення лише в разі істотного порушення судами першої й апеляційної інстанцій кримінально-процесуального закону, неправильного застосування ними кримінального закону, невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Можливість скасування судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій через невідповідність їх висновків фактичним обставинам провадження чинним законом не передбачена.

Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляції та докладні мотиви прийнятого рішення.

При залишенні апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Апеляційний суд такі вимоги закону виконав належним чином.

Як видно з апеляційної скарги прокурора, на обґрунтування необхідності скасування виправдувального вироку суду стосовно ОСОБА_8 він, звертаючи увагу на докази, які, на його думку, підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй злочинів і яким суд не дав належної оцінки, посилався на неповноту судового розгляду ( не було прикладено максимум зусиль задля допиту усіх свідків за наявності клопотань прокурора про це), неправильну оцінку доказів.

З огляду на викладене прокурор порушував питання про скасування вироку щодо ОСОБА_8 й ухвалення нового, яким слід було б визнати її винною за усіма епізодами обвинувачення.

При розгляді цього провадження апеляційний суд навів у своєму рішенні суть зазначених у апеляційній скарзі прокурора доводів, ретельно їх перевірив, проаналізував і дав переконливу відповідь; виклав аналіз доказів та навів детальні мотиви прийнятого рішення, спростувавши твердження сторони обвинувачення про безпідставність виправдання ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

Питання щодо розв`язання цивільного позову й вирішення долі речових доказів у апеляційній скарзі не порушувалися.

Колегія суддів погоджується, що при вирішенні заявленого прокурором в інтересах держави цивільного позову мали місце порушення вимог ст. 129 КПК України його слід було б залишити без розгляду, а не відмовляти у його задоволенні, як про це зазначено у вироку.

Втім ці порушення колегія суддів не вважає істотними та такими, що тягнуть за собою скасування у цій частині ухвалених стосовно ОСОБА_8 судових рішень.

Питання долі речових доказів судом першої інстанції вирішено. У разі якщо виконання ухваленого стосовно ОСОБА_8 виправдувального вироку у цій частині буде піддаватися сумніву, вони мають бути вирішені в порядку ст. 537 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3