Справа № 307/211/16-к
Провадження № 1-кп/307/153/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2016 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибокий Потік, Тячівського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого за вироком Тячівського районного суду від 22 липня 2014 року за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді сто годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що він, будучи судимим вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2014 року за ст.185 ч.1 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, будучи ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, у порушення вимог законодавства та власної письмової розписки, даної ним у Тячівському районному суді 22 липня 2014 року, упродовж 5 днів після набрання вироком законної сили на облік до Тячівського МРВ КВІ ДПтС України в Закарпатській області для виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, не став, а навпаки 15 вересня 2014 року, тобто після 10 днів з дня набрання вироком законної сили, виїхав з місця постійного проживання на сезонні роботи і у такий спосіб умисно ухилися від відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного йому вироком Тячівського районного суду від 22 липня 2014 року.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ст.389 ч.2 КК України як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Також у даній угоді зазначені та роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.
Перевіривши угоду про визнання винуватості та її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст.472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.
В судовому засіданні обвинувачений та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості..
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 ч.2 КК України, який є злочином невеликої тяжкості..
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Укладена між прокурором та обвинуваченим угода, відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.389 ч. 2 КК України як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного і обставини, що пом`якшують покарання, а саме його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини ,що обтяжують покарання, не встановлені.
З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України і призначити йому покарання за ст. 389 ч.2 КК України у виді одного місяця арешту.
На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 липня 2014 року у вигляді сорока годин громадських робіт, перевівши при цьому за правилами ст. 72 ч.1 п.4 КК України громадські роботи у арешт, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді одного місяця і п`ять днів арешту.
Запобіжний захід ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільного позову не заявлено.
Речові докази відсутні
Процесуальнихвитрат немає.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1