Справа № 130/898/15-к
Провадження №11-кп/772/762/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законних представників обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_13 , та спільною апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_14 та його захисника-адвоката ОСОБА_15 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 червня 2015 року, яким

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець та мешканець

АДРЕСА_1 ,

громадянин України, учень Браїлівського

професійного ліцею Жмеринського району,

раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з призначенням покарання у виді 3 (трьох) років шести місяців позбавлення волі.

Згідно ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_11 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України, які зазначені у вироку.

ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець

та мешканець

АДРЕСА_2 , громадянин України,

учень Жмеринської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1,

раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, з призначенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_12 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік шість місяців, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України, які зазначені у вироку.

Вирішено долю речових доказів та питання про судові витрати.

Згідно вироку 30.10.2014 року неповнолітній ОСОБА_11 , знаходячись на площі Миру в м. Жмеринка, запропонував неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_12 та малолітньому ОСОБА_16 вчинити крадіжку із дачного будинку потерпілого ОСОБА_17 , який розташований в садово-городньому товаристві «Зорька» АДРЕСА_3 , на що ОСОБА_12 та ОСОБА_16 добровільно погодились.

31.10.2014 року біля 18 год. обвинувачений ОСОБА_11 , за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_12 та малолітнім ОСОБА_16 , прийшли до дачного будинку потерпілого ОСОБА_17 де вони спільно витягнули віконні грати з одного із вікон, а ОСОБА_11 кам`яним бруском розбив віконне скло у цьому ж вікні, після чого усі троє проникли в середину будинку, звідки вчинили крадіжку електрозварювального апарату «KAISER weidine NBS 2002», вартістю 800 грн., мікрохвильової печі «Saturn ST-MW 7159», вартістю 1495 грн. та музичного центру «Panasonic SC-AK 520», вартістю 1350 грн., а всього на загальну суму 3645 грн. З викраденим обвинувачені з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на свій розсуд.

Потерпілий ОСОБА_17 та його представник - адвокат ОСОБА_15 до закінчення апеляційного розгляду відмовилися від своїй спільної апеляційної скарги на підставі ст. 403 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_13 наголошує на неправильному застосуванні судом кримінального закону, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_11 . Наголошує на тому, що судом не достатньо врахована його особа, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте на підставі ст. ст. 88, 108 КК України рахується таким, що немає судимості, однак є схильним до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, посилається на неправильне тлумачення судом у вироку диспозиції кримінального закону при кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.3 ст.185 КК України, оскільки в його диспозиції відсутня кваліфікуюча ознака - «проникнення у приміщення», проте у вироку суд кваліфікував їх дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в приміщення, вчинена за попередньою змовою групою осіб, що суперечить його точному змісту. Просить вирок скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким кваліфікувати дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб. Визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі; на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити його від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України; в решті просить вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, виступ в дебатах прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити, пояснення та виступи в дебатах обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_12 їх законних представників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, просили залишити вирок без змін, вважаючи юридичну кваліфікацію дій обвинувачених за ч.3 ст.185 КК України вірною, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції переглядаються судом апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини провадження, доведеність вини ОСОБА_18 та ОСОБА_12 в апеляційній скарзі не оскаржуються.

При призначенні неповнолітньому ОСОБА_11 покарання судом в повній мірі дотримано положень ст. 65 КК України та враховано роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання", відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Також, судом першої інстанції враховані вимоги ч.2 ст.50 КК України, згідно якої покарання має на меті на тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

На переконання колегії суддів призначене ОСОБА_11 покарання із застосуванням положень ст. ст. 75, 76, 104 КК України відповідає вищенаведеним вимогам закону. Судом обґрунтовано враховано характер і ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вчинив злочин у неповнолітньому віці, повністю визнав свою вину та щиро покаявся, позитивно характеризується за місцем проживання і навчання, виховується у неповній сім`і, під час досудового слідства і в судовому засіданні давав правдиві показання, сприяв розкриттю злочину, думки потерпілого ОСОБА_17 та представників служби у справах дітей Жмеринської міської Ради та Жмеринського РВ УМВС, які вважали, що виправлення ОСОБА_18 можливе без ізоляції його від суспільства, а також відсутність обтяжуючих обставин.

Необхідність і достатність такого покарання для неповнолітнього обвинуваченого належним чином мотивовані у вироку, воно відповідає положенням Кримінального закону, а тому Апеляційний суд з ним погоджується і вважає вирок стосовно ОСОБА_11 законним і справедливим.

В той же час в апеляційній скарзі прокурора відсутнє обґрунтування щодо необхідності призначення неповнолітньому обвинуваченому покарання на пів року більше за те, що призначене судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне тлумачення судом кримінального закону, а саме диспозиції ч.3 ст.185 КК України, є хибними.

Так, згідно обвинувального акту дії обвинувачених кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

В суді першої інстанції дана юридична кваліфікація знайшла своє повне підтвердження і судом не змінювалася.

На переконання колегії суддів юридична кваліфікація дій винних є вірною, оскільки обвинувачені дійсно вчинили крадіжку чужого майна з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб. Що стосується неналежно зазначеної у вироку кваліфікуючої ознаки «з проникненням в приміщення», яка передбачена диспозицією цього ж закону з формулюванням, як «інше приміщення чи сховище», то це є фактично технічною опискою у вироку замість належної редакції цієї кваліфікуючої ознаки - «з проникненням у житло», яка може бути виправлена судом, який постановив вирок, за відповідною заявою.

Враховуючи наведене, підстав для скасування вироку і ухвалення нового вироку немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційне провадження за спільною апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_17 та його представника - адвоката ОСОБА_15 закрити.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 червня 2015 року стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:
З оригіналом вірно: