Справа № 462/2800/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/223/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 квітня 2014 року,
встановила:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з зобов`язанням прибувати до слідчого Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України ОСОБА_9 за першою вимогою; не залишати місце тимчасового проживання квартиру АДРЕСА_1 з 19 год. 30 хв. до 07 год. 30 хв. без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

Визначено також строк дії ухвали до 29 червня 2014 року.

ОСОБА_8 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України (матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002583 20 серпня 2013 року), а саме, що він 19 серпня 2013 року близько 23 год., перебуваючи по вул. Чернівецькій у м. Львові, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, повторно, умисно, з корисливих мотивів підійшов до столику, за яким сидів ОСОБА_10 , взяв в руки гаманець потерпілого, з якого витягнув гроші в сумі 100 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становить 799, 3 грн. та 2000 російських рублів, що відповідно до курсу НБУ становить 486 грн., після чого з місця події втік, розпорядившись майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 1285, 3 грн.

Крім цього, 13 квітня 2014 року близько 21 год. 50 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, повторно, умисно, з корисливих мотивів, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечне для життя потерпілого в момент заподіяння, притиснувши ОСОБА_11 до огорожі, викрав із гаманця останнього 1 долар США, що відповідно до курсу НБУ становить 12,57 грн., 1 канадський долар, що відповідно до курсу НБУ становить 11,52 грн., 5 євро, що відповідно до курсу НБУ становить 87,1 грн., 10 польських злотих, що відповідно до курсу НБУ становить 41,8 грн., 1 російський рубль, що відповідно до курсу НБУ становить 3,553 грн., 5 фунтів стерлінгів, що відповідно до курсу НБУ становить 105,35 грн. та 50 грн., після чого з місця події втік, розпорядившись майном на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 311,87 грн.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Залізничного району м. Львова покликається на те, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим та немотивованим.

Зазначає, що із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчого послугувало те, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах. Зокрема, суду не надано жодних вагомих доказів, які посвідчують факти нез`явлення підозрюваного за викликом слідчого чи прокурора.

Однак наведені висновки суду не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України лише 28 квітня 2014 року та в цей же день скеровано до суду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи те, що процесуального статусу підозрюваного, ОСОБА_8 набув лише у день розгляду клопотання судом, орган досудового розслідування фактично унеможливив на той час ухилення ОСОБА_8 від участі у кримінальному провадженні. Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, вчинив нове кримінальне правопорушення менш ніж за два місяці після звільнення з місць позбавлення волі, у випадку визнання його вини судом йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, за місцем реєстрації поза межами Львівської області він не проживає, на реєстраційний облік за місцем тимчасового проживання у м. Львові не став, після вчинення кожного із двох епізодів кримінальних правопорушень намагався втекти з місця події і ухилитися від кримінальної відповідальності, то наведене свідчить про можливість його подальшого ухилення від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, тобто про наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також апелянт звертає увагу, що на даний час по кримінальному провадженні не встановлено місцезнаходження більшості із майна, яким протиправно заволодів ОСОБА_8 при вчиненні кримінальних правопорушень, а тому наявний ризик, передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може такі речі знищити, сховати або спотворити.

Наголошує, що підозрюваний ОСОБА_8 вже незаконно впливав на свідків кримінального правопорушення, пропонуючи їм винагороду за сприяння в уникненні від кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що підозрюваний і надалі може незаконно впливати на потерпілих та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Акцентує, що при прийнятті рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею належним чином не враховано всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема в ухвалі наявне необґрунтоване посилання на те, що підозрюваний проживає із ОСОБА_12 , яка перебуває на 7 місяці вагітності, і як на майбутнього батька дитини вказує на підозрюваного ОСОБА_8 , про що останній не заперечує. Однак, доказів про те, що він має відношення до вагітності ОСОБА_12 стороною захисту суду не надано. Більше того, в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 одружений та його дружина впродовж тривалого часу перебуває за межами України на території Республіки Італія. Також, слідчим суддею не враховано відсутність у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця роботи чи навчання, а відтак і будь-якого відношення до грошового утримання ОСОБА_12 .

Зазначає, що при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею не враховано, що останній не є власником житла за адресою: АДРЕСА_3 , представлений стороною захисту договір оренди у будь-який час може бути розірваний наймодавцем, що унеможливить виконання підозрюваним ухвали суду, а відсутність у нього поручителів, які б заслуговували на довіру, його майновий стан, репутація, наявність не знятих і не погашених судимостей, виключають можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник-адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що така є безпідставною, натомість ухвала слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін.

Заперечення мотивує тим, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд вірно встановив той факт, що стороною обвинувачення не було надано доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. В той же час, керуючись вимогами ст. 194 КПК України, суд прийшов до правильної думки, обравши ОСОБА_8 запобіжний захід домашній арешт, оскільки прокурор не довів неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу і що саме запропонований запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши-суддю доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та виступ захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили апеляційну скаргу та просять ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, запобіжні заходи застосовуються лише до осіб, які мають процесуальний статус підозрюваних, обвинувачуваних у кримінальному провадженні.

28 квітня 2014 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, і цього ж дня слідчий СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 звернувся з клопотанням до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, які згідно ст. 12 КК України є тяжкими і за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Крім цього, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, останній раз вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 24 травня 2013 року за ч.2 ст. 15-ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України на чотири роки позбавлення волі, не проживає за місцем реєстрації, не має постійного місця праці, що свідчить про відсутність в нього соціально-стримуючих факторів, а тому колегія суддів вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 19 год. 30 хв. до 07 год. 30 хв. не позбавить можливості підозрюваного вчинити інші кримінальні правопорушення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги доводи прокурора, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він з місця скоєння кримінальних правопорушень втікав; знищити, сховати або спотворити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як підозрюваний намагався та частково позбувся речових доказів і сховав викрадене майно; незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний вже намагався вплинути на таких, пропонуючи їм гроші за те, щоб його відпустили після затримання.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що прокурор довів ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були зазначені в клопотанні органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обраний слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 19 год. 30 хв. до 07 год. 30 хв., не зможе запобігти вищевказаним ризикам, а тому ухвалу слідчого судді необхідно скасувати та задоволити клопотання слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 , застосувавши щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не враховує вимоги ч.3 ст. 183 КПК України щодо визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких вчинене із застосуванням насильства.

Окрім цього, колегія суддів вважає за необхідне з врахуванням положень ч.4 ст. 196, ч.1 ст. 197 КПК України встановити строк дії ухвали про тримання під вартою шістдесят днів.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 405, 407, 409, 411, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова задоволити.

Ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 29 квітня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосування відносно останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з 19 год. 30 хв. до 07 год. 30 хв. скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою зазначене клопотання слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 задоволити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 обчислювати з моменту взяття під варту.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4