490/6727/15-к 22.09.2015
н/п 1-кп/490/512/2015
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/6727/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2015 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинувачений: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новий Буг, Миколаївської області, українець, громадянин України, освіта вища, неодружений, офіційно не працюючий, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України,
сторона обвинувачення: прокурор прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4
Відповідно до обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_3 упродовж періоду часу з 2014 року до 03.06.2015 року, точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та незаконного збагачення, здійснював незаконну діяльність із забезпечення надання платних сексуальних послуг іншими особами (сутенерство).
ОСОБА_3 з метою збільшення клієнтів та загального незаконного прибутку, працюючи неофіційно водієм "таксі" в м. Миколаєві, рекламував своїм клієнтам (пасажирам) повій, які надавали платні сексуальні послуги під його керівництвом, їх зовнішність та види сексуальних послуг. Також ОСОБА_3 залишав своїм клієнтам номер власного мобільного телефону для подальшого прийняття замовлень від них щодо забезпечення проведення дозвілля з повіями.
За період своєї протиправної діяльності ОСОБА_3 підібрав та в різний період часу залучив до надання платних сексуальних послуг повій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших.
ОСОБА_3 , будучи сутенером, визначив вартість надання повіями сексуальних послуг, яка складала 450-500 гривень за одну годину надання таких послуг. Також, ОСОБА_3 розподіляв отримані доходи між собою та повіями, при цьому 30-40 % від суми забирав собі, а інші 60-70 % віддавав повіям в якості заробітної платні.
Крім цього, ОСОБА_3 обіймав посаду "адміністратора" до обов`язків якого було віднесено прийняття замовлень від клієнтів, пошук місць розпусти (приміщення саун, лазень, орендованих квартир) та безпосереднє звідництво для розпусти з повіями.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 303 КК України, тобто сутенерство щодо кількох осіб.
Так, 28.04.2015 року ОСОБА_3 погодився на прохання ОСОБА_11 організувати останньому зустріч для надання сексуальних послуг з особою, яка займається розпустою.
В цей же день, приблизно о 15.15 год. ОСОБА_3 , маючи злочинний намір, направлений на звідництво для розпусти з метою наживи, суб`єктивно розуміючи протиправність своїх злочинних дій, маючи намір отримати винагороду, посягаючи на моральні засади суспільства, зателефонував знайомій ОСОБА_5 та запропонував їй надати інтимні послуги ОСОБА_11 . Тим самим ОСОБА_3 скоїв безпосереднє звідництво для розпусти, за наслідками якого ОСОБА_5 та ОСОБА_11 вступили в статевий зв`язок за грошову винагороду у сумі 600 грн. В свою чергу ОСОБА_3 отримав матеріальну винагороду у сумі 200 грн. за сприяння сексуальним стосункам незнайомих осіб між собою.
Крім того, 22.05.2015 року ОСОБА_3 погодився на прохання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 організувати останнім зустріч для надання сексуальних послуг з особами, які займаються розпустою.
В цей же день, приблизно о 19.23 год. ОСОБА_3 , з власного мобільного телефону НОМЕР_1 здійснив дзвінок на номер ОСОБА_6 , яка займається розпустою, та повідомив останній про те, що в нього є клієнт, який бажає познайомитись з особою жіночої статі для отримання послуг сексуального характеру.
Після цього, приблизно о 22.20 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні сауни "Алекс", яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 25, зустрівши ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , познайомив (звів) останніх з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 для надання їм сексуальних послуг. Перед отриманням добровільних послуг сексуального характеру ОСОБА_12 та ОСОБА_13 передали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1200 гривень в якості оплати за сексуальні послуги, які вони їм в подальшому надали, 200 гривень з яких останні передали ОСОБА_3 в якості грошової винагороди за надання ним послуг звідництва для розпусти.
Крім того, 28.05.2015 року ОСОБА_3 погодився на прохання ОСОБА_14 організувати останньому зустріч для надання сексуальних послуг з особами, які займаються розпустою.
В цей же день, приблизно о 19.23 год. ОСОБА_3 , з власного мобільного телефону НОМЕР_1 здійснив дзвінок на номер ОСОБА_6 , яка займається розпустою, та повідомив останній про те, що в нього є клієнт, який бажає познайомитись з особою жіночої статі для отримання послуг сексуального характеру.
Після цього, приблизно о 19.51 год. ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку №58 по вул. Великій Морській в м. Миколаєві, зустрівши раніше викликаних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , познайомив (звів) останніх з ОСОБА_14 для надання йому сексуальних послуг. Після цього ОСОБА_14 передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 200 гривень в якості грошової винагороди за надання ним послуг звідництва для розпусти. В подальшому ОСОБА_14 передав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 500 гривень в якості оплати за сексуальні послуги, які вони йому надали.
Крім того, 03.06.2015 року ОСОБА_3 погодився на прохання ОСОБА_14 організувати останньому зустріч для надання сексуальних послуг з особою, яка займається розпустою.
В цей же день, приблизно о 16.10 год. ОСОБА_3 , з власного мобільного телефону НОМЕР_1 здійснив дзвінок на номер ОСОБА_8 , яка займається розпустою, та повідомив останній про те, що в нього є клієнт, який бажає познайомитись з особою жіночої статі для отримання послуг сексуального характеру.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 302 КК України, тобто звідництво для розпусти з метою наживи.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів та даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 302 КК України, як звідництво для розпусти з метою наживи, а також за ч. 2 ст. 303 КК України, як сутенерство щодо кількох осіб.
Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має вищу освіту, не одружений, офіційно не працює, раніше не засуджувався.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, в ході розгляду справи не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 повинен нести покарання, не пов`язане з позбавленням волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину, з призначенням ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 302 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 303 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворого покарання менш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Крім того, в силу п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покладаються передбачені даною нормою закону обмеження.
Речових доказів, судових витрат по справі немає. Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 373, ст.ст. 374, 377 КПК України суд, -
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302, ч.2 ст.303 КК України і призначити покарання:
- за ч.2 ст.302 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;
- за ч.2 ст.303 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити 2 роки.
На підставі ст.76 КК України ОСОБА_3 зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1