Справа № 158/1482/15-к Провадження №11-кп/773/430/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2015 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився та проживає в АДРЕСА_1 , одружений, з середньою спеціальною освітою, не працює, раніше судимий 07.12.1994 року Гощанським районним судом Рівненської області за ст.140 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, з конфіскацією майна; 02.06.1997 року Рівненським міським судом Рівненської області за ст.140 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, з конфіскацією частини майна; звільнений 17.12.1999 року на підставі постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 17.12.1999р. умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 25 днів; 07.07.2000 року Рівненським міським судом Рівненської області за ст.140 ч.2, 43 КК України до 4 років позбавлення волі, з конфіскацією 1/3 частини майна; 01.11.2000 року Бродівським районним судом Львівської області за ст.ст.140 ч.3, 82 ч.2, 42 до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 16.12.2004 року по відбуттю строку покарання; 5.18.07.2005 року Радивилівським районним судом Рівненської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений 21.05.2007 року, на підставі постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 14.05.2007 року, умовно-достроково на 10 місяців 29 днів; 09.06.2008 року Млинівським районним судом Рівненської області за ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 03.12.2010 року, на підставі постанови Сихівського районного суду м.Львова від 25.11.2010 року, умовно-достроково на 9 місяців 19 днів; 27.12.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.ст.185 ч.3, 71 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 10.03.2015р., на підставі постанови Сихівського районного суду м.Львова від 02.03.2015 р., умовно-достроково на 9 місяців 25 днів;

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та йому призначено покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Горохівського районного суду Волинської області від 27.12.2011 р. 3 місяці позбавлення волі, остаточно визначити до відбуття ОСОБА_8 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 11 червня 2015 року, тобто з моменту його затримання.

Вироком вирішено питання про речові докази.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 запобіжний захід залишений попередній тримання під вартою.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, повторно, 13 березня 2015 року близько 02.00год., на території господарства, що по АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав два велосипеди марки «Ардіс» зеленого та сірого кольорів, загальною вартістю 2500 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.

Він же, повторно, 24 березня 2015 року близько 02.00год., на території господарства, що по АДРЕСА_3 , умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед іноземного виробництва, який знаходився на подвір`ї біля приміщення літньої кухні, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 2000 гривень.

Він же, повторно, 27 березня 2015 року близько 02.00год., по АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відкриття замка ключем, з підсобного приміщення, таємно викрав велосипед вітчизняного виробництва вартістю 1500 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальних збитків.

Він же, повторно, 07 червня 2015 року близько 20.00год., в кухні будинку АДРЕСА_4 , умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, викрав мобільний телефон марки «EXPLAR» моделі: MU 220 імей 1: НОМЕР_1 та імей 2: НОМЕР_2 вартістю 150 грн., з сім-картками мобільного оператора «МТС» вартістю 15 гривень та «Life» вартістю 15 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на загальну на суму 180 гривень.

Він же, повторно, 10 червня 2015 року близько 02.00год., по АДРЕСА_5 , умисно, з корисливих мотивів, шляхом зриву навісного замка з приміщення гаража, таємно викрав два спортивні велосипеди німецького виробництва вартістю по 2000 грн. кожен, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 матеріальних збитків на загальну суму 4000 гривень.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин справи, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто суворого покарання. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, оскільки він повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, на його утриманні 4 дітей, одна з яких є неповнолітньою, та батьки пенсійного віку, не враховано і його стан здоров`я. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, призначити покарання, яке буде більш м`яким, ніж те, що призначене.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у них підстав, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочинів, за які його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого через тяжкість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий в тому числі за вчинення аналогічних злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, фактично негативно характеризується за місцем проживання, знову вчинив умисні злочини в період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання. Враховано судом і те, що обвинувачений має постійне місце проживання, а також думки потерпілих.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, а до обставин, які обтяжують покарання, рецидив злочинів.

Твердження обвинуваченого про наявність на утриманні дітей та батьків не підтверджено документально, а тому братись до уваги не можуть.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції обвинувачений, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відбуття покарання обвинуваченим реально саме у виді позбавлення волі, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити остаточне покарання, шляхом часткового складання покарань та шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, суд не вбачає.

Доводи ОСОБА_8 , які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді