Справа № 1-376/11 Провадження №11/0390/329/11 Головуючий у 1 інстанції:Остапук В.І.
Категорія:ч.ч.1,2 ст. 307 КК України. Доповідач: Лозовський А. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2011 року місто Луцьк

Колегія суддів судової" палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Лозовського А. О,

суддів - Філюка П.Т., Матвієнко Н.В.,

за участю прокурора -Артиш Н.В.,

при секретарі - Уманській Л.В.,

засуджених - ОСОБА_1В,, ОСОБА_2, захисників ~ ОСОБА_3 В,В., ОСОБА_4 В А,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь у розгляді .трави судом першої інстанції, та захисника засудженого ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської від 28 березня 2011 року , яким

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець м, Луцька, вул. Лелюскіна, 10, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодружений, працюючий продавцем промислових товарів у приватного підприємця, раніше не судимий, -

засуджений за ч.1 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України на І .ва) роки позбавлення волі; за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 ¦; України на 3 (три) роки позбавлення волі без конфіскації майна, належного

на праві власності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбуття 3 (три) роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 змінено з підписки про невиїзд на гримання під вартою та взято під варту в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 28 28 березня 2011 року, зарахувавши в цей строк термін перебування його під з 25 січня 2001 року по 01 лютого 20 ї 1 року.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, мешканець с.Зміїнець Луцького району Волинської області вул.Вишнева. II, ІНФОРМАЦІЯ_5, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий,

засуджений за ч.І ст.307 КК України із застосуванням ст,69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 А,Є, скасовано.

Стягнуто в дохід держави судові витрати по справі за проведення фізико-хімічної га амбулаторної судово-психіатричної експертизи з ОСОБА_6 В,В. 819 гри. 42 кап, та з ОСОБА_2 А,Є. - 1241 грн. 34 коп.

Арешт, накладений на мобільний телефон ОСОБА_2 знято.

Арешт, накладений на грошові кошти, вилучені в засудженого ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2 звернуто в рахунок відшкодування судових витрат.

Вироком вирішено долю речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду підсудний ОСОБА_1 визнанний винним та засуджений за те, що в середині грудня 2010 року близько 23 год., перебуваючи по йул.Д.Галицького у м.Луцьку, діючи умисно, незаконно придбав ; невстановленої досудовим слідством особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено, -¦ амфетамін, масою 0,0523 грам, перевіз його до місця свого проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6, де незаконно зберігав з приміщенні будинку з метою збуту.

10 січня 2011 року з 20 год. 50 хв. по 22 год. ОСОБА_1 незаконно збув ОСОБА_7 частину з придбаного у грудні 2010 року амфетаміну, масою 0,0204 грам, за що отримав грошову винагороду в розмірі 120 гривень, які в податьшому витратив на власні потреби.

18 січня 2011 року близько 19 год. ОСОБА_1 взяв решту амфетаміну, який зберігався у нього вдома, перевіз до гіпермаркету «Там-Там» за адресою пр.Соборності, 43, та, діючи умисно, повторно, незаконно збув ОСОБА_8 амфетамін масою 0,0319 грам, за що отримав грошову винагороду в розмірі 150 гривень, які в подальшому витратив на власні потреби.

24 січня близько 20 год., ОСОБА_1, діючи умисно, повторно, незаконно придбав в ОСОБА_2 за місцем його проживання ІНФОРМАЦІЯ_7, наркотичний засіб, обіг якого обмежено, амфетамін массою 0,0145 грам, який в подальшому, зберігаючи при собі збув ОСОБА_8 за грошову винагороду в розмірі150 гривень.

За вироком суду підсудний ОСОБА_2 засуджений за те, що попередньо придбав в січні 2011 року по вул.Рівненській в м. Луцьку у невстановленої досудовим слідством особи амфетамін масою 0,4234 грам за 450 гривень після чого перевіз його до місця свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_8 і, де незаконно зберігав.

24 січня 2011 року близько 20 год, ОСОБА_2 збув ОСОБА_1 за місцем свого проживання частину амфетаміну масою 0,0145 грам, за що отримав грошову винагороду у розмірі 150 гривень.

В апеляції прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильність каліфікації дій засуджених, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню в зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочинів та особам засуджених внаслідок м'якості. Посилається на те, що суд належним чином не зрахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, і безпідставно дійшов висновку про можливість застосування до підсудних ст.69 КК України та призначення ОСОБА_1 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкціями ч.І ст.307, ч.2 ст.307 КК України, та без конфіскації майна, а засудженому ОСОБА_2 А,Є. - більш м'який вид покарання у виді штрафу. Прокурор вважає, що наявність пом'якшуючих засудженим покарання обставин не знижує ступінь тяжкості вчинених ними злочинів. З врахуванням наведеного просить вирок суду в частині призначеного засудженим покарання скасувати і постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_1 покарання без застосування ст.69 КК України, а саме, за ч.І ст.307 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК України - 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ч, 1 ст.70 КК України остаточно ОСОБА_1 призначити покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; засудженому ОСОБА_2.Є. призначити покарання за ч. І ст.307 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

У поданій в інтересах засудженого ОСОБА_1 апеляції захисник, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, вказує, що призначене ОСОБА_1 покарання є надто суворим, при його обранні судом не в повній мірі взято до уваги, що засуджений вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та роботи, за .якими позитивно характеризується, вчинив злочин у молодому віці, маса психотропної речовини (амфетаміну) є незначною, свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю ¦злочинів. З врахуванням зазначених обставин захисник просить вирок змінити, L застосувавши ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_1В, від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку ї доводи апеляцій, міркування прокурора, який просив його апеляцію задовольнити і постановити;новий вирок, а апеляцію адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, пояснення засудженого ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_4, які підтримали свою апеляцію і просили вирок суду змінити та застосувати ст..75 КК України, а апеляцію прокурора залишити без задоволення, засудженого ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3, які апеляцію прокурора заперечили і просили вирок суду щодо ОСОБА_2 залишити без змін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора до задоволення не підлягає, а апеляцію адвоката ОСОБА_4 слід задовольнити з таких підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 та ОСОБА_2Є, вчиненні злочинів, за які вони засуджені, підтверджуються зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні доказами, і ніким не оспорюються.

Діям засуджених дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Тверджекня прокурора в апеляції про невідповідність призначеного засудженим покарання тяжкості вчинених злочинів і даним про їх особи, внаслідок м'якості не можна визнати обґрунтованими, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах кримінальної справи.

Відповідно до вимог ч,2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, мас бути призначене покарання, необхідне й достатнє: для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст, 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно ч.і ст.69 КК України та роз'яснень, що містяться у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м'якого виду основного покарання може мати місце листе за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов'язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом'якшення покарання.

Призначаючи засудженим покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кожним із них. злочинів, які відносять до категорії тяжких, особи винних та Інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

.Як вбачається з матеріалів справи, засуджені щиро розкаялися та активно сприяли розкриттю злочинів. Крім того, вони вперше притягуються до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються за місцем проживання., t особами молодого віку, маса психотропної речовини, яка була предметом незаконного обігу, є незначного.

Зазначені обставини суд першої інстанції обгрунтовано відніс до пом'якшуючих покарання обставин та визнав їх такими, що істотно знижували ступінь тяжкості вчинених кожним із засуджених злочинів, і поавомірно застосував при призначенні покарання щодо кожного із засуджених ст.69 КК Укоаїни,

З огляду на викладене, підстав сумніватися у правильності даного висновку суду у колегії суддів не виникає, а тому доводи апеляції прокурора щодо необгрунтованого застосування ст. 69 КК України є безпідставні.

За наявності і кількох вищезазначених пом'якшуючих покарання обставин та >а Платності обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням усіх інших обставин справи, суд першої інстанції правомірно призначив засудженому ОСОБА_2 інший, більш м'який вид покарання, ніж це передбачено санкцією статті кримінального закону, обравши його реальним у виді штраф.

Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення ж юпередження вчинення нових злочинів..

З вироку вбачається, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_1, іравильно встановив обставини, що пом'якшують покарання засудженому та /т/ про його особу, які впливають на ступінь відповідальності і обґрунтовано іастосував ст. 69 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом ке в повній мірі реалізовано іринцип законності, справедливості та Індивідуалізації покарання і призначено ОСОБА_10 надто суворе покарання, яке не відповідає вимогам ст. 65 і'-К /країни.

Призначаючи йому покарання, суд не звернув увагу на роз'яснення "Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами сримінального покарання» від 24,10.2003 року №> 7, які містяться у п. 2, щодо іеобхідності призначення менш суворого покарання особам, які впер, іе зчинили злочини, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриті ю злочину.

Наведені у вироку пом'якшуючі засудженому ОСОБА_1 покарання збставини, суд взяв до уваги з недостатньою повнотою та не обґрунтував, чому /даному випадку виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_11 «ожливе лише в умовах ізоляції від суспільства, внаслідок чого призначив ОСОБА_11 В,В. надмірно суворе покарання.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 слід врахувати обставини, за яких ним було вчинено злочини

Зокрема наркотичні засоби ОСОБА_1 збувались одній тій самій особі - ОСОБА_8, якого працівниками міліції було залучено для проведення оперативної закупівлі психотропної речовини - амфетаміну.

Виходячи з усієї сукупності конкретних обставин справи та особи зиннсго, при відсутності обтяжуючих покарання обставин, колегія суддів вважає, що виправлення засудженого ОСОБА_1 та попередження вчинення нових злочинів можливо досягти без відбуття покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов'язків, передбачених ст.76 КК України.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив злочини, пов'язані з незаконним обігом психотропних речовин, колегія суддів вважає за доцільне І необхідне встановити йому максимальний іспитовий строк, передбачений ч.З ст.75 КК України.

Зі змісту ст.77 КК України вбачається, що у випадку застосування ст.75 КК України додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не може бу:и призначено, а тому немає підстав для застосування щодо ОСОБА_11 додаткового покарання у виді конфіскації його особистого майна.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області, -¦.-.¦

УХВАЛИЛА:

Апеляцію помічника прокурора, який приймав участь у розгляді справ судом першої Інстанції, залишити без задоволення, а апеляцію адвоката ОСОБА_4. В.І. в Інтересах засудженого ОСОБА_1 - задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 28 березня 2011 року щод< ОСОБА_12 залишити без зміни.

.У

Цей же вирок щодо ОСОБА_1 Вікторовича- змінити.

В частині кваліфікації дій ОСОБА_1 призначеного йому покарання вирок Луцького міськрайонного суду від і березня 20 11 року - залишити без зміни.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування призначеного судом покарання, якщо він на протязі трирічної іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на ньої відповідно до чЛ ст.76 КК України обов'язки, а саме, не виїжджати за ме> України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекці повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про змін)' місця проживанні роботи або навчання; періодично з'являтися для реєстрації до кркмінальн виконавчої інспекції.

Звільнити ОСОБА_1 з-під варти в залі судової засідання негайно.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Головуючий

судді