В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.11.2015 Справа №607/11611/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження №0000729 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жителя АДРЕСА_1 , українки, громадянина України, розлученої, з середньо-спеціальною освітою, працюючої приватним підприємцем, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :
23 березня 2015 року близько 08.40 год. водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Фольксваген Т4» р.н. НОМЕР_1 , рухалася по вул. Тарнавського м. Тернополя зі сторони проспекту Злуки по лівій смузі транспортного потоку до вул. Київської. Під час руху водій ОСОБА_6 в порушення ч.1 п.1.5. ПДР України, які зобов`язували її не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, п. 1.10. ПДР України (в частині визначення поняття «дорожня обстановка») не стежила за дорожньої обстановкою і не обрала такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та п.2.3. (б) ПДР України, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на їх зміну. Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити, що в попутному напрямку, перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість маршрутний автобус, водій ОСОБА_6 , в порушення вимог п.18.4. ПДР України, не зменшила швидкість керованого нею автомобіля, не зупинилися перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб переконатися, що на ньому немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а продовжувала рух у зазначеному напрямку. Внаслідок порушення вказаних пунктів ПДР України водій ОСОБА_6 не забезпечила безпеку дорожнього руху та поставила себе в такі умови, що виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, в напрямку з права на ліво по ходу руху вказаного автомобіля.

В результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді садна лобової і забою м`яких тканин правої тім`яно-потиличної ділянок, перелому кістки склепіння і основи черепа з права (луски скроневої і малого крила клиноподібної кісток, зовнішньої стінки очниці) та правої виличної дуги, крововиливу під тверду мозкову оболонку лівої лобово-тім`яної ділянки головного мозку і забою речовини головного мозку у лівій скроневій частці, які належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя.

Обвинувачена ОСОБА_6 винною себе у вчиненні інкримінованого злочину визнала повністю, пояснила суду, що дійсно 23 березня 2015 року близько 08.40 год. вона як водій керувала технічно справним автомобілем «Фольксваген Т4» р.н. НОМЕР_1 , рухалася по вул. Тарнавського м. Тернополя зі сторони проспекту Злуки по лівій смузі транспортного потоку до вул. Київської. Під час руху вона в порушення вимог ПДР України, не зменшила швидкість керованого нею автомобіля, не зупинилися перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб переконатися, що на ньому немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а продовжувала рух у зазначеному напрямку. Внаслідок порушення ПДР України вона не забезпечила безпеку дорожнього руху та поставила себе в такі умови, що виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, в напрямку з права на ліво по ходу руху вказаного автомобіля. Крім того, обвинувачена пояснила що повністю визнає заявлений потерпілою цивільний позов в частині стягнення з неї матеріальних збитків, проте заперечила щодо його повного задоволення в частині стягнення повної суми заподіяної моральної шкоди.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що в березні 2015 року близько 08.40 год. відбулася ДТП по вул. Тарнавського в м. Тернополі, під час того як вона перетинала проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, і проходила повз маршрутне таксі яке зупинилося зліва від неї та надаючи її можливість перейти проїзну частину, в цей час автомобіль «Фолькваген Т4» під керуванням ОСОБА_6 перед пішохідним переходом не зупинився та спричинив на неї наїзд, в результаті даної ДТП вона отримала тяжкі тілесні ушкодження. Крім того, потерпіла пояснила суду, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої їй заподіяно моральну та матеріальну шкоду в розмірах 20.000,00 грн. та 23.629,69 грн. відповідно, які вона просить суд стягнути з обвинуваченої та подала на адресу суду відповідну позовну заяву з відповідними уточненнями. Крім того, потерпіла просить суд не призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, проте просить позбавити її права керувати транспортними засобами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що літом 2015 року близько 08.40 год. він як пішохід здійснював перетин проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході по вул. Тарнавського в м. Тернополі, перед ним на відстані 1,5 метра в попутному напрямку здійснювала перетин пішохідного переходу потерпіла ОСОБА_4 . В цей час з лівої сторони від них зупинилося маршрутне таксі №19, яке надало можливість пішоходам здійснити перетин проїзної частини, в цей же час автомобіль «Фольксваген Т4» під керуванням ОСОБА_6 , рухаючись в попутному напрямку з маршрутним таксі в лівій смузі руху, перед пішохідним переходом не зупинився, та скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_4 .

Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколом огляду місця ДТП від 23.03.2015 року із додатками, вбачається що місцем ДТП є проїзна частина дороги по вул. Тарнавського в м. Тернополі, перед рестораном «Бахус», на місці ДТП наявний нерегульований пішохідний перехід позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 ПДР України, дорожня розмітка «зебра» не проглядається.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2015 року потерпіла ОСОБА_4 вказала що місцем наїзду є ліва смуга транспортного потоку вул. Тарнавського в м. Тернополі в бік вул. Київської в межах пішохідного переходу.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні висновком експерта №487 від 20.04.2015 року вбачається що при дослідженні взірця крові ОСОБА_6 спиртів та їх ізомерів не виявлено.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні висновком експерта №676 від 29.05.2015 року вбачається що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_4 виявлено отримання нею тілесних ушкоджень, а саме: закритої черепно-мозкової травми у вигляді садна лобової і забою м`яких тканин правої тім`яно-потиличної ділянок, перелому кісток склепіння і основи черепа справа (луски скроневої і малого крила клиноподібної кісток, зовнішньої стінки очниці) та правої виличної дуги, крововиливу під тверду мозкову оболонку лівої лобово-тім`яної ділянки головного мозку і забою речовини головного мозку у лівій скроневій частці, які належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя.

Згідно з дослідженим в судовому засіданні висновком експерта №5-309/15 від 27.06.2015 року вбачається що невідповідність дій водія автомобіля «Фольксваген Т4» технічним вимогам п.18.4. ПДР України привела до виникнення даної ДТП.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_9 виключно в частині вказаної ним імовірної дати ДТП, проте вважає всі інші повідомлені ним обставини такими що відповідають дійсності.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості скоєного необережного злочину, особу винної, раніше не судимої, перебування на її утриманні повнолітньої доньки, яка навчається, та брата інваліда, за місцем проживання характеризується позитивно, повністю визнала свою вину в пред`явленому обвинуваченні, що є обставиною, що пом`якшує покарання. Суд не вбачає підстав для визнання обставиною що пом`якшує покарання наявність факту поштового переказу від 07.11.2015 року на ім`я ОСОБА_10 на суму 2000,00 грн., оскільки фактично вказані кошти потерпілої не отримані. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено, а тому покарання їй слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

По справі є заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 заподіяної моральної шкоди на суму 20.000,00 грн. та матеріальної шкоди на суму 23.629,69 грн. в користь потерпілої, який підлягає до задоволення в повному обсязі виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат та з урахуванням інших обставин.

Приймаючи рішення про задоволення позову про стягнення моральної шкоди, суд враховує, - стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, ступінь зниження її авторитету, пережитий нею стрес та фізичні страждання, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Заявлений цивільний позов прокурора м. Тернополя в інтересах департаменту фінансів Тернопільської ОДА про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_4 в розмірі 5052,00 грн. підлягає до задоволення.

З обвинуваченої ОСОБА_6 підлягають стягненню в користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз по справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.370,374 КПК України, Суд,

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком один рік шість місяців.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити, стягнути з ОСОБА_6 , в користь потерпілої двадцяти тисяч гривень завданої моральної шкоди, та двадцяти трьох тисяч шестиста двадцяти дев`яти гривень 69 коп. завданої матеріальної шкоди.

Заявлений цивільний позов прокурора м. Тернополя в інтересах департаменту фінансів Тернопільської ОДА задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 в користь департаменту фінансів Тернопільської ОДА витрати на лікування потерпілої ОСОБА_4 в розмірі 5052,00 грн.

Стягнути з засудженої ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати на загальну суму 1920,00 грн.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1