Категорія:ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України. Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001061 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 на вирок Луцького міськрайонного суду від 24 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , учня 11 класу вечірньої Цуманської ЗОШ I-III ступенів, з неповною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України

прокурора ОСОБА_9 ,
законних представників обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор прокуратури міста Луцька ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, вважає вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням судом процесуального та матеріального закону. Апеляцію мотивує тим, що суд всупереч вимогам ст. 98 КК України призначив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, таке, що може бути застосоване до неповнолітніх.

Крім того, зазначає, що судом порушено вимоги ч. 9 ст. 100 КПК України при вирішені питання щодо речових доказів, а саме автомобільний домкрат, хрестоподібний ключ, ключ для відгвинчування болтів коліс у вигляді літери «Г» які підлягають конфіскуванню, безпідставно повернено обвинуваченим.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 105 КК України звільнити неповнолітніх обвинувачених від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі їх під нагляд батькам строком на один рік.

Цим вироком ОСОБА_7 і ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їм покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. 105 КК України неповнолітніх ОСОБА_7 і ОСОБА_8 звільнено від покарання та застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі ОСОБА_7 під нагляд матері ОСОБА_10 строком на 1 (один) рік, а ОСОБА_8 під нагляд матері ОСОБА_14 строком на 1 (один) рік.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Відповідно вироку суду неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винуватими і засуджений за те, що 18 квітня 2015 року, біля 02 години 40 хвилин, за попередньою змовою між собою, діючи з корисливих мотивів, під`їхавши автомобілем марки "Нісан прімастар», д.н.з. НОМЕР_1 у двір будинку № 19 по вул. Гулака Артемовського в м. Луцьку Волинської області та намагалися таємно викрасти чотири колеса з автомобіля марки «Фольксваген Т5», д.н.з НОМЕР_2 , загальною вартістю 20 600 гривень, однак, з причин, що не залежали від їх волі не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки були викриті власником автомобіля ОСОБА_15 .

Так, ОСОБА_7 приніс дві дерев`яні колоди із автомобіля «Нісан Прімастер» до автомобіля марки «Фольксваген Т5», а ОСОБА_8 за допомогою домкрата підняв вищевказаний автомобіль, підставивши ці колоди та колісним ключем почав відкручував болти коліс. ОСОБА_7 в цей час стояв на сторожі, спостерігаючи, щоб ніхто не викрив їх злочинні дії, але вони в даний момент були викриті власником автомобіля.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку суду першої інстанції повідомив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачених та їх законних представників, які визнали апеляційну скаргу, захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які в частині вирішення речових доказів покладаються на погляд суду, в решті апеляційну скаргу визнали, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєння злочину та дав належну юридичну оцінку діям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні незакінченого замаху на скоєння таємного викрадення чужого майна ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які оцінені судом відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, яким суд дав належну оцінку.
Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і в цій частині вирок не оскаржується.

Відповідно із пунктом четвертим частини першої статті 409 КПК України однією із підстав скасування с удового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно до вироку суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили незакінчений замах на скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у віці відповідно 16 та 15 років, тобто будучи неповнолітніми.

У статті 98 КК України визначено основні види покарань які можуть бути застосовані судом до неповнолітніх, а саме штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, позбавлення волі. Однак суд всупереч даній статті закону призначив неповнолітнім ОСОБА_7 , і ОСОБА_8 покарання у виді одного року обмеження волі, тобто таке яке до неповнолітніх не може бути застосовано.

Оскільки судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, тому вирок в цій частині підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 скоїли кримінальне правопорушення, яке віднесено до злочинів середньої тяжкості, злочини вчинили вперше, раніше до будь якої відповідальності не притягувалися, щиро розкаялись та активно сприяли розкриттю скоєного, злочин вчинили у неповнолітньому віці, що є обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин протилежного змісту, батьки неповнолітніх просять передати їм їх дітей під нагляд, апеляційний суд враховуючи ці обставини приходить до висновку про звільнення неповнолітніх обвинувачених від покарання із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків.

Підставними є також посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом, при ухваленні вироку, питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішене з порушенням вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Як вбачається з вироку суду, при ухваленні вироку щодо неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вирішено, що речові докази у кримінальному провадженні, які використовувались, як засоби вчинення злочину, а саме автомобільний домкрат, хрестоподібний ключ для відгвинчування болтів коліс автомобіля та ключ для відгвинчування болтів автомобіля у вигляді букви «Г» слід повернути обвинуваченим

У відповідності до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, яке було використане як засіб або знаряддя вчинення злочину конфісковується, а тому апеляційна скарга прокурора в цій частині також підлягає задоволенню.

Наведене свідчить про те, що при ухваленні вироку щодо неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом першої інстанції застосовано закон, який не підлягає застосуванню та невірно застосовано закон про кримінальну відповідальність, що перешкодило суду ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, а тому у відповідності до ст. 407, 409 КПК України вирок суду в частині призначеного покарання та вирішення питання щодо речових доказів підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового вироку.

На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури міста Луцька ОСОБА_6 задовольнити

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 вересня 2015 року щодо неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду в частині призначеного покарання та вирішення питання щодо речових доказів скасувати та ухвалити в цій частині свій вирок.

Визнати неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винними за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити кожному із них покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один ) рік

На підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від покарання, застосувавши до них примусові заходи виховного характеру у виді передачі їх під нагляд батьків, зокрема, неповнолітнього ОСОБА_7 матері ОСОБА_10 та батькові ОСОБА_10 , а неповнолітнього ОСОБА_8 матері ОСОБА_14 строком на один рік.

Речові докази автомобільний домкрат чорного кольору, хрестоподібний ключ для відгвинчування болтів коліс автомобіля та ключ для відгвинчування болтів автомобіля у вигляді букви «Г» конфіскувати.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців після його проголошення.

Головуючий/підпис/
Судді/підписи/