справа № 1309/960/12
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 грудня 2013 року Залізничний районний
суд м. Львова в складі:

головуючого - судді:
Бориславського Ю.Л.,

при секретарі:
Каралюс Т.Р.,

за участю прокурора:
Топій Т. В.

захисників:
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

потерпілої:
ОСОБА_3,

цивільного позивача:
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Бутин
Збаразький району Тернопільської обл.,
українця, громадянина України, з вищою
освітою, одруженого, має на утриманні
трьох дітей - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_6, який працює директором
будівельної компанії «Рідний Дім», що
проживає АДРЕСА_1, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 190 КК України, суд, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 органом досудового слідства
обвинувачуються у тому, що в кінці
березня 2011 року, не маючи оформлених
правовстановлюючих документів та
права власності на користування
земельною ділянкою, що ОСОБА_4 та
усвідомлюючи, що він не є власником чи
орендарем зазначеної земельної
ділянки, з корисливих мотивів, шляхом
обману та зловживання довірою отримав
гроші в сумі 900 гривень від ОСОБА_4 за
оренду частини зазначеної вище
земельної ділянки.

Крім цього, ОСОБА_5 не маючи оформлених
правовстановлюючих документів та
права власності на користування
земельною ділянкою, що ОСОБА_4 та
усвідомлюючи, що він не власником чи
орендарем зазначеної земельної
ділянки в кінці квітня 2011 року,
повторно з корисливих мотивів, шляхом
обману та зловживання довірою отримав
гроші в сумі 1200 гривень від ОСОБА_4 за
оренду частини земельної ділянки.

Також, обвинувачується в тому, що не
маючи оформлених правовстановлюючих
документів та права власності на
користування земельною ділянкою, що
ОСОБА_4 та усвідомлюючи, що він не є
власником чи орендарем зазначеної
земельної ділянки в кінці травня 2011
року, повторно з корисливих мотивів,
шляхом обману та зловживання довірою
отримав гроші в сумі 1400 гривень від
ОСОБА_4 за оренду частини зазначеної
земельної ділянки.

Крім цього, ОСОБА_5 не маючи оформлених
правовстановлюючих документів та
права власності на користування
земельною ділянкою, що ОСОБА_4 та
усвідомлюючи, що він не власником чи
орендарем зазначеної земельної
ділянки 09.06.2011 року, повторно з
корисливих мотивів, шляхом обману та
зловживання довірою отримав гроші в
сумі 6000 гривень від ОСОБА_4 за оренду
частини земельної ділянки.

Таким чином, дії підсудного ОСОБА_5
кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України,
оскільки він своїми діями заволодів
чужим майном шляхом обману та
зловживання довірою (шахрайство),
повторно, тобто вчинив злочин,
передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні захисник
підсудного - адвокат ОСОБА_2 подав
клопотання, в якому просить звільнити
підсудного ОСОБА_5 від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 48 КК
України у зв'язку зі зміною обстановки
на час кримінального провадження, що
призвела до втрати суспільної
небезпеки діяння, а також підсудний не
є суспільно небезпечним /клопотання в
матеріалах справи/.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5
клопотання свого захисника підтримав,
просив звільнити його від кримінальної
відповідальності на підставі ст.48 КПК
України.

Захисник підсудного - адвокат ОСОБА_1
клопотання підтримав.

Прокурор в судовому засіданні не
заперечила проти звільнення від
кримінальної відповідальності
підсудного, зазначивши, що після
вчинення злочину обстановка змінилася
таким чином, що вчинене діяння та
підсудний не є суспільно небезпечним.

Потерпіла ОСОБА_3, цивільний позивач
ОСОБА_4 в суді підтримали клопотання,
зазначили, що не заперечують проти
звільнення підсудного від
кримінальної відповідальності.

Заслухавши думку прокурора та
потерпілої, які не заперечували проти
задоволення клопотання, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що заява підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5,
обвинувачується у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
тобто умисного злочину, який згідно ст.
12 КК України є злочином середньої
тяжкості.

Також судом встановлено, та
підтверджується матеріалами справи, що
29 листопада 2013 року між ОСОБА_5, ТзОВ
«Компанія управління проектами
«Акрополь», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено
мирову угоду, за умовами якої ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 засвідчили, що між ними та
ОСОБА_5 досягнуто примирення, жодних
претензій до підсудного ОСОБА_5 вони не
мають. Крім цього, у мировій угоді
зазначили, що вважають ОСОБА_5 та
вчинене діяння таким, що не мають
суспільної небезпеки, не заперечують
проти закриття кримінальної справи, та
відмовляються від цивільного позову
/мирова угода в матеріалах справи/.

Крім цього, з матеріалів кримінальної
справи вбачається, що даний злочин
ОСОБА_5 вчинив вперше.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка
вчинила злочин, звільняється від
кримінальної відповідальності у
випадках, передбачених цим Кодексом, а
також на підставі закону України про
амністію чи акта помилування.

Відповідно до ст. 48 КК України особу,
яка вперше вчинила злочин невеликої
або середньої тяжкості, може бути
звільнено від кримінальної
відповідальності, якщо буде визнано, що
на час кримінального провадження
внаслідок зміни обстановки вчинене нею
діяння втратило суспільну
небезпечність або ця особа перестала
бути суспільно небезпечною.

У відповідності до ч. 2 ст. 282 КПК України
(в редакції 1960 року) якщо під час
судового розгляду справи будуть
установлені підставі для закриття
справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9,
10, 11 статті 6 і статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1
цього Кодексу, суд, вислухавши думку
учасників судового розгляду і висновок
прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а
суддя - постановою, закриває справу.

Згідно ст. 7 КПК України (в редакції 1960
року) суд вправі звільнити підсудного
від кримінальної відповідальності,
коли буде визнано, що на час розгляду
справи в суді внаслідок зміни
обстановки вчинене особою діяння
втратило суспільну небезпечність або
ця особа перестала бути суспільно
небезпечною. За наявності підстав,
зазначених у статті 48 КК України, у
справах, які надійшли до суду з
обвинувальним висновком, суд у
судовому засіданні виносить постанову
про закриття справи. При закритті
кримінальної справи з цих підстав
мають додержуватися вимоги, зазначені
в частинах 2 і 3 статті 7-1 цього Кодексу.

Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 23.12.2005 року № 12 «Про
практику застосування судами України
законодавства про звільнення особи від
кримінальної відповідальності»
закриття кримінальної справи зі
звільненням від кримінальної
відповідальності можливе лише в разі
вчинення особою суспільно
небезпечного діяння, яке містить склад
злочину, передбаченого КК та за
наявності визначених у законі правових
підстав, вичерпний перелік яких
наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у
випадках, передбачених цим Кодексом, а
також на підставі закону України про
амністію чи акта помилування.
Звільнення особи від кримінальної
відповідальності у випадках,
передбачених КК здійснює виключно суд
у порядку, встановленому статтями 6, 7,
7-1, 7-2, 8-10, 11-1 КПК (в редакції 1960 року), під
час попереднього та судового розгляду
справи, апеляційного, касаційного і
виключного провадження відповідно до
статей 248, 282, 376, 400-1 та п. 2 ч. 1 ст. 400-4 КПК
(в редакції 1960 року).

Враховуючи вищенаведене та те, що
підсудний ОСОБА_5 вперше вчинив злочин,
який згідно ст. 12 КК України є злочином
середньої тяжкості, на час розгляду
справи в суді, особа перестала бути
суспільно небезпечною, суд приходить
до висновку, що підсудного ОСОБА_5 слід
звільнити від кримінальної
відповідальності, а провадження
закрити.

У відповідності до ст. 248 КПК України (в
редакції 1960 року) при наявності
обставин, передбачених статтею 6,
частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2,
8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю
мотивованою постановою закриває
справу, скасовує запобіжні заходи,
заходи забезпечення цивільного позову
і конфіскації майна, а також вирішує
питання про речові докази, зокрема про
гроші, цінності та інші речі, нажиті
злочинним шляхом.

Запобіжний захід, обраний підсудному
ОСОБА_5 - підписку про невиїзд /т.1 а.с.140/ -
скасувати.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України,
суд закриває провадження у справі, якщо
позивач відмовився від позову і
відмова прийнята судом.

Зі змісту укладеної мирової угоди
вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не
мають жодних претензій до ОСОБА_5 та
відмовляються від заявленого
цивільного позову.

З огляду на зазначене, провадження у
справі в частині поданого ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 цивільного позову /т.2 а.с.132-136/ -
закрити.

Речові докази - грошові кошти в сумі 6000
гривень купюрами номіналом по 500
гривень в кількості 12 штук, передані
власнику - ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 /т.1
а.с.154/.

Речовий доказ - купюру номіналом 100
гривень, яка здана на відповідальне
зберігання у фінансову частину
Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області - повернути
власнику ОСОБА_5 /т.1 а.с.153/.

Речові докази - мобільний телефон марки
«BLESS», зелений записник, накладні,
коричневий записник із зошитом та
візитками, печатка приватного
підприємця ОСОБА_5 /т.1 а.с.164/, передані
на зберігання в кімнату зберігання
речових доказів Залізничного РВ ЛМУ ГУ
МВС України у Львівській області -
повернути ОСОБА_5.

Речові докази - договори про співпрацю,
план схеми, таблиці з даними осіб та
контактними телефонами, свідоцтво про
державну реєстрацію фізичної особи
підприємця ОСОБА_5, свідоцтво про
сплату єдиного податку, видана
фізичній особі підприємця ОСОБА_5 /т.1
а.с.164/, що прилучені слідчим до справи -
повернути ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст. 44, 48 КК України, ст.ст. 7,
248, 282 КПК України (в редакції 1960 року),
суд, -

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної
відповідальності за вчинення злочину,
передбаченого ч.2 ст.190 КК України у
зв'язку із тим, що особа перестала бути
суспільно небезпечною.

Провадження у кримінальній справі про
обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК
України - закрити.

Міру запобіжного заходу обрану ОСОБА_5
у виді підписки про невиїзд /т.1 а.с.140/ -
після набрання постановою законної
сили - скасувати.

Провадження у справі в частині
поданого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 цивільного
позову /т.2 а.с.132-136/ - закрити.

Речові докази - грошові кошти в сумі 6000
гривень - купюрами номіналом по 500
гривень в кількості 12 штук, передані
власнику - ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4.

Речовий доказ - купюру номіналом 100
гривень, яка здана на відповідальне
зберігання у фінансову частину
Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області - повернути
власнику ОСОБА_5 /т.1 а.с.151-153/.

Речові докази - мобільний телефон марки
«BLESS», зелений записник, накладні,
коричневий записник із зошитом та
візитками, печатка приватного
підприємця ОСОБА_5 /т.1 а.с.164/, передані
на зберігання в кімнату зберігання
речових доказів Залізничного РВ ЛМУ ГУ
МВС України у Львівській області -
повернути ОСОБА_5.

Речові докази - договори про співпрацю,
план схеми, таблиці з даними осіб та
контактними телефонами, свідоцтво про
державну реєстрацію фізичної особи
підприємця ОСОБА_5, свідоцтво про
сплату єдиного податку, видана
фізичній особі підприємця ОСОБА_5 /т.1
а.с.164/, що були прилучені слідчим до
справи - повернути ОСОБА_5.

На постанову може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області протягом семи діб з
моменту її проголошення через
Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя:
/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя:
Бориславський Ю. Л.