У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Косарєва В.І. та
Пекного С.Д.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 16 січня 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на вирок
Подільського районного суду м. Києва від 23 грудня 2003 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянин України,
неодноразово судимий,

останній раз 01.12.2000 р. за
ст.ст. 206 ч. 2,

141 ч. 2 КК України на 3 роки
позбавлення волі,

звільнений 20.11.2002 р. за відбуттям строку покарання;

засуджений
до позбавлення волі:

- за ч.
2 ст. 186 КК України на чотири роки;

- за ч.
2 ст. 187 КК України на вісім років з
конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 визначено вісім років
позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,

громадянин України, такий, що
не має

судимості відповідно до ст.
89 КК України,

засуджений
до позбавлення волі:

- за ч.
2 ст. 186 КК України на чотири роки;

- за ч.
2 ст. 187 КК України на сім років з
конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 визначено сім
років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Цим же вироком засуджено
ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, щодо
яких судові рішення не оскаржуються.

Ухвалою колегії суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва від 03
листопада 2004 року вирок щодо ОСОБА_2 змінено, виключено з нього вказівку про
його попередню судимість і визнано його особою, яка відповідно до ст. 89 КК
України раніше не судима. Запропоновано суду першої інстанції в порядку,
передбаченому ст. ст. 409, 411 КПК України вирішити питання, яка частина чи все
майно засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягає конфіскації В решті вирок щодо
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 і
ОСОБА_2засуджено за те, що вони 13 травня 2003 року близько 01-ої год. за
попередньою змовою з ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 на сходовому майданчику між першим і другим поверхами в під”їзді
АДРЕСА_1 застосувавши до ОСОБА_6 насильство, яке не є небезпечним для його
життя чи здоров”я, відкрито викрали
майно потерпілого на загальну суму 905 грн., заподіявши йому легкі тілесні
ушкодження.

У той же день близько 02-ої год. ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
перебуваючи в стані алкогольного сп”яніння і знаходячись у кафе “Енеїда” по
вул. Порика в м. Києві, за попередньою змовою з ОСОБА_3 ОСОБА_7 (засудженим за
вчинення даного злочину вироком Подільського районного суду м. Києва від
22.07.2005 року) вчинили розбійний напад на ОСОБА_8, поєднаний із насильством, небезпечним
для життя та здоров”я, в ході якого заволоділи його майном на загальну суму
3275 грн. 32 коп., заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_1 просить судові рішення щодо нього змінити і
перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України
та обрати за цією статтею відповідне покарання. Вказує на однобічність і
неповноту досудового слідства та судового розгляду. Стверджує, що розбій щодо
ОСОБА_8 не вчиняв і насильства, небезпечного для життя та здоров”я потерпілого,
не застосовував. Посилається на порушення його права на захист і застосування
до нього недозволених методів ведення слідства;

- засуджений ОСОБА_2 висловлює таке ж прохання та обгрунтовує його тими ж
доводами, як і засуджений ОСОБА_1

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає,
що в їх задоволенні необхідно відмовити.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 і
ОСОБА_2у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, відповідає фактичним обставинам
справи та підтверджується зібраними з дотриманням вимог
кримінально-процесуального закону доказами, які належно досліджені судом.

Доводи касаційних
скарг засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2про неправильну кваліфікацію їх дій за ч. 2
ст. 187 КК України є безпідставними.

Як видно з матеріалів справи,
на досудовому слідстві та в суді
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, визнаючи вину у вчиненні даного злочину частково,
підтверджували, що 13 травня 2003 року між ними з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 виник конфлікт
з ОСОБА_8 у ході якого вони побили останнього та заволоділи його майном.

Аналогічні показання про
обставини вчинення даного злочину давав засуджений ОСОБА_3

Потерпілий ОСОБА_8 показав, що, виходячи з кафе, його
вдарили ззаду в голову, від чого він знепритомнів. Прийшовши до тями, побачив,
як один з нападників знімав з його руки перстень. Його продовжували бити руками
та ногами, від їх ударів втрачав свідомість і коли отямився, виявив, що
нападники заволоділи золотим ланцюжком, перснем, обручкою, годинником та іншим
майном.

Наведені показання потерпілого ОСОБА_8 обгрунтовано
покладено в основу вироку, оскільки вони є послідовними, узгоджуються з даними,
які містяться у висновку судово-медичної експертизи про виявлення в ОСОБА_8
легких тілесних ушкоджень, що спричинили розлад здоров”я на строк не більше 6
днів, протоколах огляду, згідно з яким у квартирі ОСОБА_2вилучено документи на
ім”я ОСОБА_8 і належне потерпілому
майно, виїмки та вилучення в ПТ “Ломбард України” про вилучення договору закладу та золотих
виробів, що належали ОСОБА_8 і були здані ОСОБА_3, іншими доказами, які є в
матеріалах справи.

Суд належним чином перевірив показання ОСОБА_1 і ОСОБА_2про те, що вони не
застосовували до ОСОБА_8 насильства, яке було б небезпечне для його життя та
здоров”я. Наведені показання суд обгрунтовано спростував тим, що ОСОБА_8 під
час його побиття неодноразово втрачав свідомість, був залишений ними в
безпорадному стані і такі обставини свідчать, що застосоване ОСОБА_1 і ОСОБА_2
насильство було небезпечне для життя та здоров”я потерпілого.

Як видно з матеріалів справи, такі ж доводи, як і в
касаційних скаргах, містились в апеляціях засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2Розглядаючи справу за їх апеляціями,
апеляційний суд перевірив всі викладені в них доводи та з наведенням відповідних
мотивів визнав їх безпідставними, а вирок щодо них - законним і обгрунтованим.

Дії ОСОБА_1 і ОСОБА_2за ч. 2
ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України кваліфіковані правильно.

Призначаючи ОСОБА_1 і ОСОБА_2покарання, суд відповідно до
вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про
особу винних і конкретні обставини справи.

Призначене засудженим покарання є необхідним для їх
виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів, а тому підстав для
пом”якшення покарання ОСОБА_1 і ОСОБА_2немає.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які були б підставою для зміни або
скасування судових рішень, у справі не виявлено.

На досудовому слідстві при затриманні ОСОБА_1 і ОСОБА_2їм
роз'яснювались їх процесуальні права, в тому числі і право мати захисника.
Скористатись цим правом вони відмовились і їх відмова була прийнята в порядку,
передбаченому кримінально-процесуальним законом.

У подальшому за клопотанням ОСОБА_2був запрошений до
участі в справі адвокат ОСОБА_9, який здійснював захист його прав і законних
інтересів як у ході досудового слідства, так і під час судового розгляду справи.

Із заяви ОСОБА_1 видно, що в судовому засіданні він
відмовився від послуг адвоката та заявив про здійснення ним захисту самостійно
(т. 2 а.с. 328).

Тому доводи касаційних скарг засуджених ОСОБА_1 і
ОСОБА_2про порушення їх права на захист є безпідставними.

Перевіркою матеріалів справи не виявлено об”єктивних
даних, які б свідчили про застосування до ОСОБА_1 і ОСОБА_2недозволених методів
ведення слідства.

Постановлені щодо ОСОБА_1 і
ОСОБА_2судові рішення відповідають вимогам закону. Тому підстав для призначення
кримінальної справи до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням
учасників процесу немає.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

у
х в а л и л а:

у задоволенні касаційних скарг засуджених ОСОБА_1і ОСОБА_2відмовити.

Судді:

Ю.М. Кармазін В.І. Косарєв С.Д. Пекний