Дата документу 25.06.2012 Справа № 1-809/11
В И Р О К

Іменем України

25 червня 2012 року Октябрський районний
суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді
Савченка А.Г.

при секретарях
Дудка А.С., Загорулько О.С.

за участю прокурорів
Болгара В.В.,Ковіньки Д.В.,

Ольшанської Н.Д.

захисників
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8

підсудних
ОСОБА_9, ОСОБА_10,

ОСОБА_11, ОСОБА_12,

ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу по
обвинуваченню

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки і
мешканки АДРЕСА_4, українки, громадянки
України, освіта середня, не заміжньої,
не працюючої, в силу статті 89 КК України
не судимої,

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки і
мешканки АДРЕСА_3, українки, громадянки
України, освіта середня, вдови, має на
утриманні неповнолітню дитину, не
працюючої, в силу статті 89 КК України не
судимої

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2
ст. 307, ч. ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 2
ст. 317 КК України,

ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця і
мешканця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, освіта середня, не
одруженого, не працюючого, судимого

19 липня 2004 року Октябрським районним
судом м. Полтави за ч. 2 ст.307 КК України
на 5 років позбавлення волі. Ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 16 лютого 2005 року вирок змінено,
застосовано ч. 1 ст. 69 КК України і
зменшено покарання до 3 років 6 місяців
позбавлення волі, звільненого по
відбуттю покарання;

31 жовтня 2007 року Октябрським районним
судом м. Полтави за ч. 2 ст. 309 КК України
на 2 роки позбавлення волі з
звільненням від відбування покарання з
випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК
України з іспитовим строком на 1 рік;

13 листопада 2009 року Октябрським
районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185 КК
України на 3 роки позбавлення волі,

ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця і мешканця
АДРЕСА_2, українця, громадянина України,
освіта середня, одруженого, має на
утриманні одну неповнолітню дитину,
ніде не працює, судимого

6 грудня 1985 року Октябрським районним
судом м. Полтави за ч. 2 ст. 118 КК України
в редакції 1960 року на 4 роки
позбавлення волі. За постановою
Автозаводського районного суду м.
Кременчука від 4 листопада 1987 року
замінено невідбутий строк 10 місяців і 6
днів на виправні роботи строком на 10
місяців з утриманням в доход держави 10%
його заробітку. 16 лютого 1989 року
відповідно до постанови Октябрського
районного суду м. Полтави 4 місяці 24 дні
виправних робіт замінено на 4 місяці 24
дні позбавлення волі, звільненого 10
липня 1989 року по відбуттю строку
покарання;

14 червня 1991 року Октябрським районним
судом м. Полтави за ст. 17, ч. 1 ст. 140 КК
України в редакції 1960 року на 1 рік
позбавлення волі, звільненого 4 квітня
1992 року по відбуттю строку покарання;

22 лютого 1993 року цим же судом за ч. 1 ст.
229-6 КК України в редакції 1960 року на 1
рік позбавлення волі, звільненого 7
серпня 1993 року по відбуттю строку
покарання;

2 листопада 1994 року цим же судом за ст.
17, ч. 2 ст. 140 КК України в редакції 1960
року на 2 роки позбавлення волі,
звільненого 7 травня 1996 року по
відбуттю строку покарання;

5 квітня 2002 року цим же судом за ч. 1 ст.
309 КК України на 1 рік позбавлення волі з
звільненням від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1
рік;

9 квітня 2003 року цим же судом за ч. 2 ст.
309 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України приєднано 2
місяці позбавлення волі за вироком
цього ж суду і остаточно визначено 2
роки 2 місяці позбавлення волі.
Звільненого 26 січня 2005 року по
відбуттю строку покарання;

4 липня 2007 року Київським районним
судом м. Полтави за ч. 2 ст. 309 КК України.
Справу провадженням закрито на
підставі п. «б»ст. 1 Закону України «Про
амністію»від 19 квітня 2007 року

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5
ст. 27, ч. 5 ст. 185, ч.1 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК
України;

5 грудня 2007 року Октябрським районним
судом м. Полтави за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, 70
КК України на 5 років позбавлення волі з
звільненням від відбування покарання з
випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК
України з іспитовим строком на 3 роки

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3
ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК
України,

ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженки і
мешканки АДРЕСА_7, українки, громадянки
України, освіта середня технічна, не
заміжньої, не працюючої, має на
утриманні малолітню дитину, не судимої

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2
ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в :

Органами досудового слідства
підсудні обвинувачуються також у тому,
що на початку червня 2009 року ОСОБА_9,
являючись наркозалежною особою,
переслідуючи мотиви протиправного,
збагачення за рахунок незаконного
придбання, виготовлення, зберігання,
перевезення, збуту наркотичних засобів
на постійній основі, ніде не працюючи
та не маючи спеціальності на заняття
будь-яким видом діяльності, але будучи
наділена природними рисами лідера та
маючи значний попередній досвід
злочинної діяльності, зорганізувала
злочинну групу, тобто створила стійке
об'єднання групи осіб для спільного
заняття злочинною діяльністю,
корисливого спрямування на тривалий
період.

До складу злочинної групи ОСОБА_9
залучила ніде не працюючих та немаючих
законних джерел прибутку, раніше
судимих за злочини пов'язані з
незаконним обігом наркотичних речовин,
наркозалежних ОСОБА_12, ОСОБА_11 та
ОСОБА_10 мешканців м. Полтави. Для
залучення вищевказаних осіб до складу
злочинної групи ОСОБА_9 використала їх
схильність до систематичного вживання
наркотичних засобів та відсутність
останніх власних засобів до існування,
поставивши при цьому їх в залежність
від себе шляхом надання їм наркотичних
засобів для власного вживання та
грошових коштів.

Кожному з учасників групи
відводились спеціальні функції при
скоєнні злочинів, спрямовані на
досягнення плану вчинення злочинів,
які розподілялись наступним чином:
ОСОБА_9 виступала як організатор
злочинної групи, розробила усний план
вчинення злочинів, при цьому
з'ясовувала умови і обставини (місце,
час), при яких повинні скоюватись
злочини, з урахуванням яких надавала
вказівки на їх вчинення, підшукала
учасників групи, розподілила між ними
ролі, здійснювала загальне керівництво
іншими співучасниками. Крім того,
організувала та утримувала місце для
незаконного виготовлення наркотичних
засобів за місцем проживання члена
групи ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1.
Забезпечувала учасників групи
засобами для вчинення злочинів, шляхом
особистого придбання у невстановлених
осіб макової соломи та прекурсорів
необхідних для виготовлення опію
ацетильованого. Розроблений ОСОБА_9
план вчинення злочинів був схвалений
учасниками організованої злочинної
групи ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_10, які
діяли у складі групи як виконавці, під
час їх зустрічі за місцем мешкання
ОСОБА_9

Під час злочинної діяльності,
ОСОБА_9 надавала вказівки на вчинення
злочинів, керуючи діями інших членів
групи, безпосередньо забезпечувала
придбання, перевезення, виготовлення,
зберігання та збут наркотичних
засобів, визначала розміри винагороди
учасникам злочинної групи в залежності
від виконуваних ними функцій,
використовувала отримані в результаті
злочинної діяльності кошти для
забезпечення діяльності групи,
забезпечувала дотримання загальних
правил поведінки, підтримання
дисципліни, конспірацію злочинної
діяльності.

ОСОБА_12, являючись учасником
організованої злочинної групи, діючи
по раніше розробленому плану, прийняв
участь в організації та утриманні
місця для незаконного виготовлення
наркотичних засобів, для чого надав
власну квартиру за адресою: АДРЕСА_1.
Крім того, використовуючи макову
солому, ангідрид, розчинник, надані
ОСОБА_9, а також сито, відповідний посуд
виготовляв наркотичний засіб опій
повідомляючи останню, по мобільному
телефону, про закінчення виготовлення
наркотичного засобу, який потім
передавав організатору для подальшого
збуту членами групи. Отримував від
ОСОБА_9 наркотичний засіб та за
вказівкою останньої здійснював його
систематичний збут по місцю свого
мешкання за адресою: АДРЕСА_1, за що
отримував свою долю грошових коштів та
наркотичних засобів для власного
вжитку.

ОСОБА_11, являючись учасником
організованої злочинної групи та
співмешканцем ОСОБА_9, під час вчинення
злочинів, по раніше розробленому плану
отримував від неї наркотичний засіб -
опій ацетильований та за вказівкою
останньої, здійснював систематичний
збут наркотичного засобу. Передавав
організатору грошові кошти, отримані
від реалізації наркотичних засобів та
отримував за це від нього свою долю
грошових коштів та наркотичних засобів
для власного вживання. Вживав заходів
безпеки та конспірацію при збуті
наркотичних засобів іншими учасниками,
змінюючи місце збуту наркотичного
засобу.

ОСОБА_10, являючись учасником
організованої злочинної групи та
підтримуючи довірливі родинні зв'язки
з ОСОБА_9, під час вчинення злочинів, по
раніше розробленому плану отримувала
від ОСОБА_9 наркотичний засіб опій
ацетильований та за вказівкою
останньої, здійснювала його
систематичний збут за місцем свого
постійного мешкання за адресою:
АДРЕСА_3. Використовуючи мобільний
телефон, повідомляла ОСОБА_9 інформацію
про збуту кількість наркотичного
засобу та отримані від цього кошти,
відповідно до якої остання надавала
ОСОБА_10 розчин опію для подальшого
продажу, передавала організатору
грошові кошти, отримані від реалізації
наркотичних засобів та отримувала за
це від нього свою долю грошових коштів.
Вживала заходів безпеки та конспірації
при збуті наркотичних засобів іншими
учасниками, змінюючи місце збуту
наркотичного засобу.

З метою збільшення кількості
збутого наркотичного засобу та
приховування особистої злочинної
діяльності, ОСОБА_9 залучила до продажу
розчину опію наркозалежну мешканку м.
Полтава ОСОБА_13, яка не являючись
членом організованої злочинної групи
здійснювала збут наркотику за
попередньою змовою групою осіб з
ОСОБА_9 та ОСОБА_12 Відповідно до
домовленості з ОСОБА_9, ОСОБА_13
здійснювала продаж наданого нею
розчину опію в районі місця мешкання
членів групи, що знаходилося за
адресою: АДРЕСА_4, тим самим відволікала
увагу від організатора групи та
позбавляла ОСОБА_9 необхідності
здійснювати безпосередній збут
наркотику особам з числа наркоманів,
які телефонували на її мобільний
телефон з відповідними проханнями.
Перебуваючи поблизу будинку, в якому
мешкала організатор групи, ОСОБА_13
спостерігала відповідно до її вказівки
за навколишньою обстановкою та
використовуючи мобільний зв'язок
повідомляла останню про появу
співробітників правоохоронних
органів, вживаючи тим самим заходів
безпеки, також виконувала інші
особисті доручення ОСОБА_9 За свою
протиправну діяльність ОСОБА_13 в
якості винагороди отримувала від
ОСОБА_9 грошові кошти та наркотичні
засоби для власного вживання.

В своїй незаконній діяльності з
виготовлення наркотичних засобів
члени групи використовували
відповідний посуд, прес, ангідрид,
ацетон, макову солому, розчинник, інші
засоби, якими їх забезпечувала ОСОБА_9,
виконуючи свою роль організатора.
Постійний зв'язок вони підтримували за
допомогою мобільних телефонів,
використовуючи в спілкуванні
заздалегідь обумовлені фрази та слова
зміст, яких зрозумілий лише членам
групи. На випадок появи працівників
міліції, в учасників злочинної групи
була передбачена система взаємного
інформування та знищення предметів
злочинної діяльності.

При створенні злочинної групи
ОСОБА_9 використала власний злочинний
авторитет, набутий протягом багатьох
років протиправної діяльності та
неодноразових судимостей, родинні
зв'язки з ОСОБА_11 та ОСОБА_10, давні
дружні відносини з ОСОБА_12 При цьому
усвідомлювала, що останні являються
наркозалежними особами, схильні до
незаконного обігу наркотичних засобів
та мали відповідні зв'язки з особами, що
вживають наркотичні засоби. В процесі
дружніх відносин між ОСОБА_9, ОСОБА_11 та
ОСОБА_10 були налагоджені та узгоджені
тісні довірливі психологічні стосунки,
які трансформувались в спеціальні
правила поведінки та стійку злочинну
діяльність учасників групи.

Членами організованої злочинної
групи вчинені злочини при наступних
обставинах:

На початку червня 2009 року ОСОБА_9,
діючи у складі організованої злочинної
групи та в її інтересах, разом з ОСОБА_12,
ОСОБА_11 та ОСОБА_10 прийняла рішення про
підшукання місця для систематичного
виготовлення наркотичних засобів
членами групи. Відповідно до
прийнятого рішення, враховуючи, що у
члена організованої групи ОСОБА_12
мається квартира за адресою АДРЕСА_1,
яку можливо використовувати для
виготовлення розчину опію, досягла
домовленості з останнім про надання
ним вказаної квартири членам групи для
систематичного, з метою збуту,
виготовлення наркотичного засобу,
протягом тривалого періоду, за що він
буде отримувати відповідну винагороду.
Про досягнуту домовленість ОСОБА_9
повідомила інших членів організованої
групи, які схвалили її рішення про
організацію місця для систематичного
виготовлення наркотичного засобу саме
за місцем постійного мешкання ОСОБА_12
Діючи далі, з метою систематичного
виготовлення наркотичного засобу
розчину опію ацетильованого, ОСОБА_9
надала вказівку члену групи ОСОБА_12
підшукати та пристосувати для
виготовлення наркотику відповідні
засоби як то сито, м'ясорубка,
емальований посуд та інше, що останній
і виконав. Функцію постачання макової
соломи та прекурсорів для виготовлення
наркотику ОСОБА_9 взяла на себе, про що
повідомила інших членів групи.
Відповідно до вищевказаного розподілу
ролей, з червня 2009 року, ОСОБА_9
систематично привозила до помешкання
ОСОБА_12 макову солому та прекурсори,
придбані у невстановлених слідством
осіб, в кількості необхідній для
виготовлення розчину опію, а останній
здійснював його систематичне
виготовлення до 2 серпня 2009 року, коли
члени групи були затримані
працівниками міліції.

Таким чином, ОСОБА_9, діючи в
складі організованої групи разом з
ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, з корисливих
мотивів, підшукала для тривалого
використання, тим самим організувала
та утримувала, підтримуючи
функціонування, шляхом матеріального
забезпечення маковою соломою та
прекурсорами до 2 серпня 2009 року місце,
а саме квартиру, для систематичного
незаконного виготовлення наркотичного
засобу -опію етильованого по місцю
проживання ОСОБА_12

Незаконна діяльність злочинної
групи по виготовленню наркотичного
засобу була організована наступним
чином. ОСОБА_9, як організатор групи,
маючи великі зв'язки з особами, що
причетні до незаконного обігу
наркотичних речовин, здійснювала
придбання, у невстановлених осіб
наркотичного засобу макової соломи в
великих розмірах, що давало можливість
протягом тривалого періоду
здійснювати регулярне виготовлення
розчину опію. Вказану макову солому
ОСОБА_9 переховувала в квартирі, яку
винаймала за адресою: АДРЕСА_5. Також у
невстановлених осіб придбавала
прекурсор ангідрид оцтової кислоти та
в магазинах будівельних матеріалів
хімічний розчинник.

Продовжуючи злочинні дії ОСОБА_9,
використовуючи різні автомобілі таксі
перевозила необхідну кількість
макової соломи та вищевказані
прекурсори до місця для систематичного
виготовлення наркотичного засобу в
помешканні ОСОБА_12, де передавала їх
останньому. Відповідно до своєї ролі
ОСОБА_12 у квартирі, яку він надав членам
організованої групи для виготовлення
наркотиків, використовуючи макову
солому, ангідрид, розчинник, надані
ОСОБА_9, а також сито, відповідний посуд
виготовляв наркотичний засіб - опій
ацетильований, повідомляючи останню по
мобільному телефону про закінчення
виготовлення наркотичного засобу, який
потім передавав організатору для
подальшого збуту членами групи. ОСОБА_9
залишала частину виготовленого
розчину опію ОСОБА_12 для його
подальшого збуту по місцю мешкання
останнього, іншу частину надавала для
збуту своїй хрещениці, члену групи,
ОСОБА_10, а решту перевозила до свого
помешкання, де здійснювали його продаж
члени групи ОСОБА_11 та ОСОБА_13, яка
діяла як співучасник злочину. Про
продану кількість наркотику та
отримані від цього кошти ОСОБА_10 та
ОСОБА_12, використовуючи мобільний
зв'язок, повідомляли ОСОБА_9 Відповідно
до своєї ролі ОСОБА_10, проживаючи за
адресою: АДРЕСА_3 здійснювала продаж
розчину опію, який отримувала від
ОСОБА_9, отримані кошти віддавала
ОСОБА_9 ОСОБА_11, будучи членом групи та
являючись співмешканцем ОСОБА_9,
отримував від неї наркотик та
здійснював його продаж на території м.
Полтави. В разі неможливості ОСОБА_9
привезти особисто ОСОБА_12 макову
солому та прекурсори необхідні для
виготовлення наркотику ОСОБА_11
отримував їх від останньої та
перевозив до помешкання ОСОБА_12
Отримані від продажу наркотичного
засобу грошові кошти ОСОБА_9
використовувала для діяльності групи
та розподіляла між її членами
відповідно до виконуваних ними
функцій. Також в якості їх частки
надавала членам групи та ОСОБА_13
наркотичні засоби для особистого
вживання.

Виконуючи свою функцію
організатора злочинної групи, в липні
2009 року, ОСОБА_9 з метою забезпечення
злочинної діяльності по виготовленню
та збуту наркотичного засобу,
незаконно придбала у невстановленої
особи наркотичний засіб макову солому,
яку перевезла для зберігання до
квартири, за адресою АДРЕСА_5, яку
винаймала в ОСОБА_16 для проживання.
Діючи далі відповідно до розробленого
плану, 14 липня 2009 року, в першій
половині дня, ОСОБА_9 на
невстановленому автомобілі таксі,
приховано перевезла наркотичний засіб
-макову солому, в кількісному виразі 5
стаканів об'ємом по 200 мл та придбані у
невстановленої особи прекурсори, до
місця проживання ОСОБА_12 Того ж дня
ОСОБА_12, діючи у складі організованої
злочинної групи, з метою збуту
наркотичного засобу -опію
ацетильованого, відповідно до
відведеної йому ролі, використовуючи
розчинник, ангідрид, за допомогою
посуду, газової плити, шляхом
відповідних хімічних перетворень,
виготовив наркотичний засіб -опій
ацетильований, об'ємом 60 мл, який
передав ОСОБА_9 В свою чергу остання,
незаконно, з метою збуту перевезла
його, у спеціально відведених флаконах,
в помешкання членів організованої
групи за адресою: АДРЕСА_4 та надала для
збуту члену групи ОСОБА_10 за місцем її
мешкання за адресою: АДРЕСА_3.

В подальшому, членами
організованої злочинної групи
здійснювався збут вищевказаного
наркотичного засобу при наступних
обставинах:

14 липня 2009 року, близько 19 год. 40
хв., ОСОБА_9 діючи у складі
організованої злочинної групи з
ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за адресою:
АДРЕСА_4, збула особі під вигаданими
даними ОСОБА_17 наркотичний засіб - опій
ацетильований, відповідно до висновку
експерта № 1689 від 31 липня 2009 року в
кількості 3,8 мл, масою сухого залишку
0,165 г, по ціні 40 грн. за 1 мл.

15 липня 2009 року, приблизно о 20 год.,
ОСОБА_10, діючи у складі організованої
злочинної групи з ОСОБА_9, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3, збула особі
під вигаданими даними ОСОБА_18
наркотичний засіб - опій ацетильований,
відповідно висновку експерта № 1630 від
29 липня 2009.року в кількості 3 мл, масою
сухого залишку 0,12 г, по ціні 40 грн. за 1
мл.

17 липня 2009 року, приблизно об 11
год. 20 хв., ОСОБА_9 у складі ОЗГ з ОСОБА_11,
ОСОБА_12 та ОСОБА_10, діючи за попередньою
змовою групою осіб з ОСОБА_13 надала їй,
а остання за адресою: м. Полтава, вул..
Вавілова, поблизу магазину
«Фуршет»збула особі під вигаданими
даними ОСОБА_20, отриманий від ОСОБА_9,
наркотичний засіб - опій ацетильований,
відповідно висновку експерта № 1632 від 5
серпня 2009 року в кількості 1,8 мл, масою
сухого залишку 0,936 г, по ціні 40 грн. за 1
мл.

17 липня 2009 року, приблизно о 12 год.
20 хв., ОСОБА_10, діючи у складі
організованої злочинної групи з
ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за адресою:
АДРЕСА_3 збула особі під вигаданими
даними ОСОБА_18 наркотичний засіб - опій
ацетильований, відповідно висновку
експерта № 1633 від 5 серпня 2009 року в
кількості 2 мл, масою сухого залишку
0,06г, по ціні 40 грн. за 1 мл.

17 липня 2009 року, приблизно о 14 год.
20 хв., ОСОБА_9 у складі організованої
злочинної групи з ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
ОСОБА_10, діючи за попередньою змовою
групою осіб з ОСОБА_13 надала їй, а
остання за адресою: м. Полтава, вул.
Чураївни, ринок «Левада»збула особі
під вигаданими даними ОСОБА_20,
отриманий від ОСОБА_9 наркотичний засіб
- опій ацетильований, відповідно
висновку експерта № 1634 від 5 серпня 2009
року в кількості 2 мл, масою сухого
залишку 0,052 г, по ціні 40 грн. за 1 мл.

22 липня 2009 року, приблизно о 12 год.
05 хв., ОСОБА_11, діючи у складі
організованої злочинної групи з
ОСОБА_9, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за адресою:
АДРЕСА_2, збув особі під вигаданими
даними ОСОБА_22 наркотичний засіб -опій
ацетильований відповідно до висновку
експерта № 1635 від 5 серпня 2009 року в
кількості 2 мл, масою сухого залишку 0,072
г, по ціні 40 грн. за 1 мл.

28 липня 2009 року, приблизно в 00 год.
40 хв., ОСОБА_11, діючи у складі
організованої злочинної групи з
ОСОБА_9, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за адресою: м.
Полтава, вул. Медична 1, на території
ПОКПЛ ім. Мальцева, збув особі під
вигаданими даними ОСОБА_24 наркотичний
засіб - опій ацетильований, відповідно
висновку експерта № 1724 від 12 серпня 2009
року в кількості 1,5 мл, масою сухого
залишку 0,069 г, по ціні 40 грн. за 1 мл.

30 липня 2009 року, приблизно о 16 год.
20 хв., ОСОБА_11, діючи у складі
організованої злочинної групи з
ОСОБА_9, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за адресою:
АДРЕСА_5, збув особі під вигаданими
даними ОСОБА_24 наркотичний засіб - опій
ацетильований, відповідно висновку
експерта № 1720 від 17 серпня 2009 року в
кількості 1,4 мл, масою сухого залишку
0,126 г, по ціні 40 грн. за 1 мл.

Діючи далі відповідно до
розробленого плану 31 липня 2009 року, в
першій половині дня, ОСОБА_9 на
невстановленому автомобілі таксі,
приховано перевезла, раніше придбаний,
наркотичний засіб -макову солому, в
кількісному виразі 5 стаканів об'ємом
по 200 мл та придбані у невстановленої
особи прекурсори, до місця проживання
ОСОБА_12 Того ж дня ОСОБА_12, діючи у
складі організованої злочинної групи,
з метою збуту наркотичного засобу -опію
ацетильованого відповідно до
відведеної йому ролі, використовуючи
розчинник, ангідрид, за допомогою
посуду, газової плити, шляхом
відповідних хімічних перетворень,
виготовив наркотичний засіб -опій
ацетильований, об'ємом 60 мл, який
передав ОСОБА_9 В свою чергу остання,
незаконно, з метою збуту перевезла його
у спеціально відведених флаконах, в
помешкання членів організованої групи
за адресою: АДРЕСА_4, а також надала для
збуту члену групи ОСОБА_10 за місцем її
мешкання за адресою: АДРЕСА_3 та члену
групи ОСОБА_12 за місцем його мешкання
за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому, членами
організованої злочинної групи
здійснювався збут вищевказаного
наркотичного засобу при наступних
обставинах:

31 липня 2009 року, приблизно о 16 год.
30 хв.., ОСОБА_12, діючи у складі
організованої злочинної групи з
ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за адресою:
АДРЕСА_1 збув особі під вигаданими
даними ОСОБА_25 наркотичний засіб - опій
ацетильований, відповідно висновку
експерта № 1721 від 17 серпня 2009 року в
кількості 1 мл, масою сухого залишку 0,04
г, по ціні 40 грн. за 1 мл.

31 липня 2009 року, приблизно о 17 год. 15 хв.,
ОСОБА_12, діючи у складі організованої
злочинної групи з ОСОБА_9, ОСОБА_11 та
ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 збув особі
під вигаданими даними ОСОБА_26
наркотичний засіб - опій ацетильований,
відповідно висновку експерта № 1722 від
17 серпня 2009 року в кількості 1 мл, масою
сухого залишку 0,04 г, по ціні 40 грн. за 1
мл.

1 серпня 2009 року, приблизно о 12 год.
15 хв., ОСОБА_12, діючи у складі
організованої злочинної групи з
ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за адресою:
АДРЕСА_1 збув особі під вигаданими
даними ОСОБА_25 наркотичний засіб - опій
ацетильований, відповідно висновку
експерта № 1743 від 19 серпня 2009 року в
кількості 1 мл, масою сухого залишку 0,03
г, по ціні 40 грн. за 1 мл.

1 серпня 2009 року, приблизно о 12 год.
45 хв., ОСОБА_12, діючи у складі
організованої злочинної групи з
ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за адресою:
АДРЕСА_1 збув особі під вигаданими
даними ОСОБА_26 наркотичний засіб - опій
ацетильований, відповідно висновку
експерта № 1745 від 19 серпня 2009 року в
кількості 1 мл, масою сухого залишку 0,03
г, по ціні 40 грн. за 1 мл.

2 серпня 2009 року, приблизно о 13 год.
30 хв.., ОСОБА_12, діючи у складі
організованої злочинної групи з
ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за адресою:
АДРЕСА_1 збув особі під вигаданими
даними ОСОБА_25 наркотичний засіб - опій
ацетильований, відповідно висновку
експерта № 1744 від 19 серпня 2009 року в
кількості 1 мл, масою сухого залишку 0,03
г, по ціні 40 грн. за 1 мл.

2 серпня 2009 року, приблизно о 14 год.
05 хв., ОСОБА_12, діючи у складі
організованої злочинної групи з
ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за адресою:
АДРЕСА_1 збув особі під вигаданими
даними ОСОБА_26 наркотичний засіб - опій
ацетильований, відповідно висновку
експерта № 1742 від 19 серпня 2009 року в
кількості 1 мл, масою сухого залишку 0,03
г, по ціні 40 грн. за 1 мл.

2 серпня 2009 року, приблизно о 14 год.
25 хв., ОСОБА_9, діючи у складі
організованої злочинної групи з
ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за адресою:
АДРЕСА_4, збула особі під вигаданими
даними ОСОБА_17 наркотичний засіб - опій
ацетильований, відповідно висновку
експерта № 1733 від 17 серпня 2009 року в
кількості 1,8 мл, масою сухого залишку
0,068 г, по ціні 40 грн. за 1 мл.

2 серпня 2009 року, приблизно о 19 год.
20 хв., ОСОБА_10, діючи у складі
організованої злочинної групи з
ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за адресою:
АДРЕСА_3, збула особі під вигаданими
даними ОСОБА_18 наркотичний засіб - опій
ацетильований, відповідно висновку
експерта № 1734 від 17 серпня 2009 року в
кількості 1,6 мл, масою сухого залишку
0,076 г, по ціні 40 грн. за 1 мл.

Діяльність організованої
злочинної групи працівниками міліції
припинена 2 серпня 2009 року. В ході
обшуків за адресою: АДРЕСА_1, де
проживав ОСОБА_12 вилучено наркотичний
засіб -опій ацетильований, відповідно
до висновку експерта № 1723 від 12 серпня
2009 року об'ємом 2,5 мл, масою сухого
залишку 0,125 г; за адресою АДРЕСА_3, де
проживала ОСОБА_10 вилучено наркотичні
засоби -опій етильований, відповідно до
висновку експерта № 1729 від 17 серпня 2009
року об'ємом 8,2 мл, масою сухого залишку
0,343 г; за адресою: АДРЕСА_4, де проживала
ОСОБА_9 вилучено наркотичні засоби
-опій ацетильований, відповідно до
висновку експерта № 732 від 19 серпня 2009
року в кількості 73,8 мл, масою сухого
залишку 3,024 г, кустарно виготовлений
препарат з ефедрину в кількості 18,3 мл,
масою сухого залишку 2,58 г; за адресою
АДРЕСА_5, яку винаймала ОСОБА_9, вилучено
наркотичний засіб -макову солому,
згідно висновку судово-хімічної
експертизи № 1730 від 9 серпня 2009 року
масою 653,38 г.

Вищевказані наркотичні засоби
об'ємом 111,4 мл, загальною вагою сухого
залишку опію ацетильованого -5,436 г,
макової соломи в сухому стані -653,38 г,
ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_10 у
складі організованої злочинної групи
умисно, незаконно, з метою збуту,
придбали, перевезли, виготовили та
зберігали.

2 серпня 2009 року ОСОБА_9, будучи
особою, яка раніше вчинила злочин,
передбачений ст. 317 КК України,
повторно, незаконно зберігала з метою
збуту, в помешканні за адресою: АДРЕСА_4,
раніше придбану у невстановленої
особи, особливо небезпечну психотропну
речовину, відповідно до висновку
експерта № 1732 від 19 серпня 2009 року
кустарно виготовлений препарат з
ефедрину об'ємом 18,3 мл, масою сухої
речовини 2,58 г, що згідно Наказу від 1
серпня 2000 року № 188 «Про затвердження
таблиць невеликих, великих та особливо
великих розмірів наркотичних засобів,
психотропних речовин і прекурсорів,
які знаходяться у незаконному обігу»,
становить великий розмір.

2 серпня 2009 року під час обшуку в
помешканні ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_4,
вилучено вищевказану психотропну
речовину.

2 серпня 2009 року ОСОБА_10, будучи
особою, яка раніше вчинила злочин,
передбачений ст. 317 КК України,
повторно, незаконно зберігала з метою
збуту, в своєму помешканні, за адресою
АДРЕСА_3 наркотичний засіб -канабіс,
відповідно висновку експерта № 1735 від
18 серпня 2009 року масою 13,303 г.

2 серпня 2009 року під час обшуку в
помешканні ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_3,
вилучено вищевказаний наркотичні
засоби.

Підсудна ОСОБА_13 також
обвинувачується в тому, що 17 липня 2009
року, приблизно об 11 год. 20 хв., вона за
попередньою змовою з члена ОЗГ,
перебуваючи в помешканні ОСОБА_9 за
адресою: АДРЕСА_4, де вона працювала по
найму, за дорученням останньої біля
магазину «Фуршет»збула наркотичний
засіб - опій ацетильований особі під
вигаданими даними ОСОБА_20 об'ємом 1,8 мл,
що в перерахунку на суху речовину
згідно висновку експерта № 1632 від 5
серпня 2009 року становить 0,936 г по ціні 40
грн. за 1 мл.

В цей же день, приблизно о 14 год. 20
хв., в цьому ж місці за аналогічних
обставин, вона збула цій же особі 2 мл по
40 грн. за 1 мл особливо небезпечного
наркотичного засобу -опію
ацетильованого, що в перерахунку на
суху речовину згідно висновку експерта
№ 1634 від 5 серпня 2009 року становить 0,052
г.

Підсудна ОСОБА_13 в ході судового
розгляду справи визнала вину у
вчиненні діянь, які їй не
інкримінувались органами досудового
слідства і показала, що з березня по
серпень 2009 року вона працювала у ОСОБА_9
домашньою працівницею АДРЕСА_4. Там
проживав брат останньої ОСОБА_69, про
якого вона знала, що той займається
продажем наркотичних засобів, але про
це ОСОБА_9 вона не говорила, так як
дорожила своєю роботою. В один із днів,
коли вона прибирала, хтось подзвонив в
двері. Коли вона відчинила, то побачила
особу, яка раніше неодноразово
приходила до ОСОБА_69, якого в той час
вдома не було. Він дуже просив продати
наркотиків. Вона спочатку відмовила,
але він її вмовив і вона погодилась
продати, оскільки знала, де вони були
заховані. Запропонувала незнайомому
вийти на вулицю і чекати її там. Вона
набрала в шприц 2 мл, винесла їх на
вулицю, передала тому, хто приходив та
отримала від нього гроші, після чого
повернулась в квартиру і продовжила
прибирати. Через деякий час в квартиру
подзвонив вже хтось інший і теж просив
наркотик. Таким же чином вона збула
наркотичний засіб і цій особі.
Наступного дня ОСОБА_69 про це взнав і
переховав наркотичні засоби, в зв'язку
з чим вона більше не продавала. Потім
вона взнала, що за ними вже слідкували і
все це було зафіксовано. Коли всіх
затримали і доставили в міліцію, то її
примусив начальник УБНОН УМВС України
в Полтавській області (далі - УБНОН)
ОСОБА_32 підписати ті показання, які від
неї вимагались, що вона і зробила,
підписавши те, що їй було продиктовано
працівниками міліції.

Зазначила, що з підсудною ОСОБА_9
знайома з січня 2009 року, коли вона
працювала реалізатором на ринку, а та в
неї купувала товари. Потім остання
запропонувала їй роботу у неї на
квартирі і вона погодилась. Про те, що
ОСОБА_9 вживає наркотики та була судима
за це вона в той час не знала, їй про це
стало відомо пізніше. ОСОБА_11 знала як
знайомого ОСОБА_9, який певний час з нею
проживав. Про те, чи вживав він
наркотики, їй невідомо. ОСОБА_12
являється її троюрідним братом. Знає,
що він вживав наркотики, але ніколи
його не бачила ні з ОСОБА_9, ні з ОСОБА_11

ОСОБА_10 знає як хрещеницю
підсудної ОСОБА_9 Про неї нічого такого
не знає. Їй відомо, що та сама
виховувала дитину та грала на
автоматах.

ОСОБА_9 була категорично проти
того, щоб її брат вживав наркотики і
всіляко намагалась цьому зашкодити.
Збутом наркотиків ОСОБА_9 ніколи не
займалась. Де брав наркотики ОСОБА_69, їй
невідомо. На досудовому слідстві
обмовила себе і інших підсудних
внаслідок застосування щодо неї
недозволених методів досудового
слідства з боку начальника УБНОН
ОСОБА_32 і слідчого, які допитували її о
1-й годині.

Обшук в її помешканні проводився
без неї, так як в той час вона
знаходилась в ІТТ. Захисника їй
відмовились надати. Показання, які
давала в ході досудового слідства вона
не підтвердила і категорично від них
відмовилась. Категорично заперечила
факт створення підсудною ОСОБА_9
організованої злочинної групи та
вчинення злочинів членами ОЗГ.
Наголосила, що ніколи з цього приводу
слідчим вона не допитувалась та не
давала ніяких свідчень про обставини
діяльності та створення групи.

Аналізуючи її показання, суд
враховує, що підсудна визнає вину у
вчиненні тих діянь, які їй не
інкримінуються органами досудового
слідства, вказуючи на те, що в один день
збула наркотичний засіб двом різним
особам, а не особі під вигаданим
прізвищем ОСОБА_20, що їй
інкримінується. Оскільки ці дії не
інкримінуються підсудній, то суд не
визнає її показання як визнання нею
своєї вини. В ході досудового слідства
вона також не визнавала своєї вини в
цьому, а даючи показання, стверджувала
про інші обставини збуту нею
наркотичних засобів.

Так, при допиті її як підозрюваної
3 серпня 2009 року (том 2 а. с. 268-269) вона в
загальних рисах без зазначення
конкретної дати стверджувала про те, що
за дорученням підсудної ОСОБА_9
виходила на вулицю і декілька разів
збувала наркотичні засоби особам, які
за цим приходили. Крім того, вона дала
показання про стосунки між іншими
підсудними, не назвавши джерела
інформації, з якого їй про це відомо, що
унеможливлює прийняти їх як правдиві,
оскільки вони не можуть бути
перевірені судом, так як вона заперечує
їх правдивість, стверджуючи, що до
цього була примушена працівниками
міліції, а в ході досудового слідства
ці твердження слідчим не перевірялись
і не встановлювалось, могла чи ні знати
вона про те, що розповіла і з яких
джерел. Аналіз змісту викладеного,
враховуючи характер стосунків, які по
її твердженню існували між нею і
підсудною ОСОБА_9, дають суду підстави
для сумнівів у їх об'єктивності,
оскільки освідомляти незнайому по суті
їй на той час особу у характері своєї
злочинної діяльності, зважаючи на свій
кримінальний досвід, про який
стверджують органи досудового
слідства, було вкрай необачливо.

Суд, зважаючи на обставини, при
яких ці показання були отримані, зміст
її свідчень, порушення при цьому права
на захист, про що вона заявила в суді,
сумнівається у їхній надійності й
точності, а тому приходить до висновку,
що вони не відповідають вимогам
справедливості, викладеним у п. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини та
основних свобод (далі - Конвенція) і не
можуть бути прийняті як належні та
допустимі.

При пред'явленні обвинувачення 11
серпня 2009 року та 12 січня 2010 року (том 2
а. с. 276, том 4 а. с. 166) підсудна вину у
вчиненні інкримінованого їй злочину
визнала повністю, але з приводу
обставин його скоєння в порушення
вимог статті 167 КПК України не була
допитана слідчим, а було здійснене
електронне переміщення її свідчень з
протоколу допиту її як підозрюваної в
протокол допиту обвинуваченої, про що
свідчить дзеркальне відображення як
форми, так і змісту показань, а також
калькованість стилістики викладення
та наявності граматичних і
орфографічних помилок. В останньому
випадку, на думку суду, з чисто
технічних причин, не відбулось
електронне переміщення трьох останніх
абзаців з протоколу допиту як
підозрюваної і замість нього появився
абзац, який до суті обвинувачення немає
ніякого відношення. Тому фактично,
визнавши вину у пред'явленому
обвинуваченні, підсудна всупереч вимог
ч. 1 ст. 141 КПК України не була допитана.

Підсудний ОСОБА_12, в суді, вину у
вчиненні інкримінованих йому злочинів
не визнав і показав, що 2 серпня 2009 року
після 17 год. до нього постукали в двері
квартири АДРЕСА_1, де він був сам. Тільки
но він відчинив двері, то побачив на
сходовій клітині багато чоловіків, які
витягли його з квартири на площадку і в
квартиру повернувся вже в кайданках.
Тільки тоді дізнався, що то були
працівники міліції, які прийшли
проводити обшук. Їх в квартирі вже було
не менше 8 чоловіків як в форменному
одязі, так і без. Його посадили в
коридорі і повідомили, що будуть
проводити обшук, давши при цьому
підписати якісь документи про згоду на
це. Він сидів у вказаному місці, а вони
ходили по квартирі, шуміли. Потім його
погукали і завели на кухню, де показали,
що знайшли пакет з шприцом об'ємом 10 мл
з рідиною, зайшли до зали і там в брюках
знайшли якісь гроші, які йому не
належать. На кухні зібрали посуд,
склали його в пакет, після чого поїхали
в ПМУ. Там розпочалися допити, які
тривали до ночі. Він заперечував
належність йому вилученого, але
працівники міліції примушували його
зізнаватись у цьому, застосовуючи
недозволені методи, які й змусили його
визнати те, до чого його схиляли і що
вже було написано та надано йому для
підпису. Ту ніч він провів в кабінеті
ПМУ прив'язаним наручником до шафи.
Наступного дня його повезли в УБОЗ до
слідчого ОСОБА_33, де також тими ж
методами примусили підписати
надрукований ним протокол. Його також
схилили до відмови від захисника.
Тільки з тим, щоб зберегти своє життя і
здоров'я він вимушений був підписати
запропоноване ними. Потім від цього він
відмовився, про що писав в своїх
скаргах.

З ОСОБА_9 був знайомий приблизно
за півроку до затримання. Про те, чим
вона займалась, йому не було відомо. З
ОСОБА_11 жив по сусідству і знав його.
Вживали вони чи ні наркотики, йому
невідомо. ОСОБА_10 взагалі не знає і про
те, що вони входять до складу
організованої групи взнав тільки в
суді. ОСОБА_13 є його родичкою, з якою
бачився і спілкувався дуже рідко.

Наркотичні засоби вживав
тривалий час і припинив це робити
приблизно за півроку до затримання. Сам
ніколи не виготовляв наркотики і не міг
цього робити, так як проживає з матір'ю
похилого віку. Вилучені речі до
виготовлення наркотиків не мають
ніякого відношення.

Категорично заперечив
відповідність дійсності показань, які
давав в ході досудового слідства,
зазначивши, що зробив це вимушено
внаслідок застосування до нього
недозволених методів досудового
слідства.

Ніколи в житті наркотичних
засобів не збував, до складу
організованої групи не входив і про її
існування не знав. Зазначив, що ніколи
не мав мобільного телефону, по якому б
йому могли зателефонувати особи, які
йшли закуповувати наркотичні засоби.

Медичного освідування при
затриманні йому не проводили.
Заперечуючи факт виготовлення ним
наркотичних засобів в квартирі, що йому
інкримінується як члену ОЗГ, він вказав
на те, що проживав в ній спільно з
матір'ю похилого віку, яка із-за стану
свого здоров'я не змогла б цього
перенести та і не дозволила б цього
зробити як мати, яка була категорично
проти вживання ним наркотичних
засобів. Сам він із-за хорошого
відношення до матері також цього б не
зміг допустити, а тому висновок про це
органів досудового слідства розцінює
як безпідставний та надуманий.

Він також зазначив, що ніколи
слідчим в ході досудового слідства не
допитувався про обставини і факт
створення ОЗГ та участі як його, так і
інших підсудних в її діяльності, а тому
не розуміє, на підставі яких даних
слідчий прийшов до висновку про це,
вважаючи його надуманим та
безпідставним.

Аналізуючи показання, які
підсудний дав в ході досудового
слідства, суд виходить з вимог
справедливості, викладених у п. 1 ст. 6
Конвенції, враховуючи при цьому, що
обставини, за яких вони були отримані,
викликають сумніви у їхній надійності
й точності. Так, допит його як
підозрюваного 3 серпня 2009 року (том 2 а.
с. 233-234) був проведений без захисника, до
чого його змусили і про що він заявив в
суді. Суд, виходячи з обставин
розслідування справи, встановлених під
час судового розгляду, приймає до уваги
ці показання як такі, що заслуговують
на довіру. З змісту протоколу слідує
тільки те, що він знає як
виготовляються наркотики і нібито на
прохання підсудної ОСОБА_9, що вона
категорично заперечувала, навіть тоді,
коли частково визнавала вину у
вчиненому, виготовляв та передавав їх
останній, а також ОСОБА_11, який
приїжджав за її дорученням. Ніяких
інших даних про кримінальні стосунки з
підсудними він не повідомляв, а при
допиті його як обвинуваченого 12 серпня
2009 року та 13 січня 2010 року (том 2 а. с. 241,
том 4 а. с. 186), не визнавши себе винуватим
у вчиненому, від дачі показань
відмовився на підставі статті 63
Конституції України.

Підсудний ОСОБА_11, в суді, вину у
вчиненні інкримінованих йому злочинів
не визнав і показав, що 2 серпня 2009 року
він знаходився у себе вдома в квартирі
АДРЕСА_2. Приблизно о 21 год. йому на
мобільний телефон зателефонували
працівники міліції і запропонували
вийти в під'їзд поговорити з ними. Коли
він спустився, то побачив там не менше 8
працівників міліції, серед яких були
ОСОБА_25 і ОСОБА_70. Останній зразу ж дав
команду одягти на нього кайданки і
доставити до начальника УБОЗ для
розмови. Коли приїхали, то там чекав
начальник УБНОН ОСОБА_32, який зразу ж
провів його в кабінет до слідчого
ОСОБА_33 Там йому ОСОБА_32 запропонував
підписати якийсь процесуальний
документ, повідомивши при цьому, що
затримали якусь групу і ОСОБА_9 ОСОБА_33
в цей час додрукував цей документ і дав
для підпису. Прочитавши його, він
відмовився підписувати. Тоді в кабінет
зайшли ОСОБА_32 і ОСОБА_70, які почали
бити і примушувати підписати, що він і
змушений був зробити, не перечитуючи
його. Після цього ОСОБА_32 запропонував
продавати наркотики з тим, щоб
використати кошти від цього на
заправку службових автомобілів і
ремонт службових приміщень. Він
відмовився. Тоді ОСОБА_32 примусив
ОСОБА_33 затримати його в порядку статті
115 КПК України і на службовому
автомобілі доставив його в ІТТ.

З ОСОБА_9 знайомий з 1993 року через
її чоловіка. Певний час проживав у неї,
але потім із-за того, що він вживає
наркотики, вони посварились і
розлучились. Наркотики він вживає з 1991
року. Про те, чи вживала наркотики
ОСОБА_9, йому нічого невідомо, при ньому
вона цього не робила і навпаки,
сварилась за це з ним.

Приблизно за 4 місяці до
затримання він проходив замісну
терапію і наркотиків не вживав, а до
того для вживання купував наркотики у
різних збувачів, яких вже немає в живих.

З ОСОБА_12 знайомий з 1993 року, з ним
близьких стосунків не підтримував, все
обмежувалось лише вітаннями при
зустрічах. З 1997 року, коли був
засуджений до позбавлення волі, і до
затримання в 2009 році ОСОБА_12 не бачив.

З ОСОБА_13 познайомився у ОСОБА_9 в
квартирі по АДРЕСА_4 перед тим, як
посварився з останньою та пішов від
неї. Разом з ОСОБА_9 проживав і її брат,
який вживав наркотики та час від часу
зникав і десь пропадав.

Підсудну ОСОБА_10 він знає через її
матір, але з нею не спілкувався. Бачив
останню, коли приходив купувати
наркотики до її матері.

Все, що він підписував в ході
досудового слідства було записано не з
його слів, а надруковано слідчим на
його власний розсуд, а тому категорично
заперечує факт відповідності
написаного дійсності та повній вигадці
цього слідчим.

Обшук у нього за місцем
проживання проводився приблизно через
п'ять днів після того, як його
затримали, про що йому повідомила мати.
Як ОСОБА_32, так і слідчому він говорив
про те, що проходить курс замісної
терапії, але вони відмовились
витребовувати документи про це.

Категорично заперечив як факт
існування злочинної групи, так і
входження до її складу. Зазначив, що
ніколи про факт і обставини створення
ОЗГ та участі в її діяльності слідчим
не допитувався і ніяких показань з
цього приводу не давав. Йому невідомо,
на підставі яких даних слідчий прийшов
до висновку про факт створення,
існування та діяльності групи.

В ході досудового слідства він
ніколи не визнавав своєї вини і
наголошував, що свідчення буде давати
тільки в суді. Про те, що він визнавав
вину дізнався тільки після отримання
обвинувального висновку.

Особисто сам ніколи не збував
наркотиків нікому і ніколи не продавав
їх.

Аналізуючи його показання, які
він давав в ході досудового слідства,
суд враховує, що вони не носять
конкретного характеру про обставини
скоєння злочинів, які йому та іншим
підсудним інкримінуються, а тому не
можуть бути прийняті до уваги як доказ
їх вини у вчиненому. Так, при допиті
його як підозрюваного 3 серпня 2009 року
(том 2 а. с. 251-252) він показав лише про те,
що йому з невідомих джерел відомо, що
нібито ОСОБА_9 збуває наркотики, а їй в
цьому допомагає ОСОБА_13 Ніяких інших
даних про злочинну діяльність
підсудних він не називав і про неї у
нього не запитувалось. При пред'явленні
йому обвинувачення 12 серпня 2009 року та
19 січня 2010 року (том 2 а. с. 259, том 4 а. с. 198)
він, не визнаючи вину, від дачі
будь-яких свідчень відмовився в силу
статті 63 Конституції України.

Підсудна ОСОБА_10 під час розгляду
справи в суді, як і в ході досудового
слідства, вини у вчиненні
інкримінованих їй злочинів не визнала
і показала, що ніколи до складу ОЗГ не
входила, наркотичні засоби не вживала і
не збувала. 2 серпня 2009 року протягом
дня вона перебувала у своєї сусідки
ОСОБА_35, яка мешкає в тому ж будинку, а в
кінці дня каретою швидкої медичної
допомоги відвезла свого сина, який
отруївся, в інфекційну лікарню, де він
був госпіталізований. Повертаючись
додому, вона на прохання останньої в
дворі будинку сіла за стіл, щоб випити
за пам'ять когось із померлих знайомої.
В цей час до неї підійшли працівники
міліції і запропонували їй підійти до
свого будинку. Наблизившись до будинку
на їх вимогу, вона побачила велику
кількість працівників міліції, серед
яких був і кінолог. У неї запитали, чи є
хтось вдома. Оскільки вона не знала, то
вони постукали і двері відчинив її
менший брат ОСОБА_36, який знаходився
там зі своєю нареченою. Йому працівники
міліції запропонували покинути
будинок і коли він це зробив, її
примусили зайти в дім. Вона відмовилась
і тоді їй одягли кайданки і затягли в
будинок. Після цього зразу ж відчинили
шафу на кухні і знайшли в ній два
пакетики. Покликали понятих, яким
сказали, що то конопля, хоча на вид це
був укріп. В спальні під подушкою
знайшли дві купюри по 50 грн. В кімнаті,
де жила вона з братом і сином, знайшли
купюри на трюмо 20, 5 і 2 грн. Почали
обшукувати шафи. В цей час її хтось
покликав, вона оглянулась і коли
повернула голову назад, побачила шприц,
який нібито був виявлений серед
зошитів дитини. Вона заперечила факт
його належності їй, але її ніхто не став
слухати. Тоді вони покликали понятих,
один з яких був працівником міліції,
про що вона знала, які в цей час
знаходились в іншій кімнаті, і
оформили знайдене. Після цього забрали
всю радіоапаратуру. Далі їй
запропонували показати долоню і
пінцетом з ватою потерли по ній, після
чого включили світло і долоня почала
світитися. Вона відмовилась
підписувати протокол і тоді її
доставили в УБОЗ, де відібрали її
власні речі та затримали в порядку
статті 115 КПК України і з того часу вона
утримується під вартою. Протягом
півроку її ніхто не допитував і тільки
через шість місяців появився слідчий.
За цей час вона жодного разу не
допитувалася і не підписувала жодного
процесуального документу. Протягом
життя ніколи не вживала наркотиків, а
тому з висновком про те, що вона є
наркозалежною особою не згодна. Своє
житло ніколи не надавала для вживання
наркотиків іншим особам. Її мати і брат
є особами, які вживають наркотики. Але
виявлене в будинку також їм не
належить, так як вона особисто бачила,
що все вилучене було їй підкинуто.
Підсудна ОСОБА_9 являється її хрещеною
матір'ю, але ніколи у неї не придбавала
і з нею не збувала наркотичних засобів.
Її до затримання бачила місяців за
шість до цього. ОСОБА_11 бачила перед цим
за шість років, з ОСОБА_12 не знайома
взагалі, а ОСОБА_13 протягом свого життя
бачила не більше двох разів. Про
існування злочинної групи не знала, до
її складу не входила і членом не була.
Про те, що інші підсудні вживають
наркотики, вона не знала. Ніякого
посуду під час обшуку у неї не вилучали.

Інші підсудні підтвердили її
показання в частині, що стосується їх
стосунків між собою. Вона наголосила,
що про обставини створення ОЗГ або
входження до її складу як її самої, так
і інших підсудних, її в ході слідства
слідчий не допитував і таких показань
вона не давала. Їй не зрозуміло, на
підставі яких даних слідчий прийшов до
висновку про факт створення і
діяльності групи, описавши зміст цього
в постанові про притягнення її і інших
підсудних як обвинувачених.

В ході досудового слідства
підсудна, не визнаючи вини у вчиненні
інкримінованих їй злочинів,
відмовилась давати показання на
підставі статті 63 Конституції України
як при допиті її підозрюваною 3 серпня
2009 року (том 2 а. с. 218), так і під час
пред'явлення обвинувачення 12 серпня 2009
року та 13 січня 2010 року (том 2 а. с. 224, том
4 а. с. 176).

Підсудна ОСОБА_9, в суді, вину у
вчиненні інкримінованих їй злочинів не
визнала і показала, що організованої
групи не створювала, участі в її
діяльності не брала і про її існування
не знала. З усіма підсудними, крім
ОСОБА_10, тільки знайома. З підсудним
ОСОБА_11 певний час проживала спільно,
але потім припинила з ним стосунки, так
як він вживав наркотики.

На досудовому слідстві вину
визнавала частково, а саме у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК
України, так як начальник УБНОН ОСОБА_32
пообіцяв в обмін на це обрання
запобіжного заходу не пов'язаного з
ізоляцією її від суспільства. При
цьому, визнаючи вину під час допиту її
як підозрюваної, вона вказувала на
обставини вчинення злочину, які
виключали можливість цього, оскільки в
той час вона знаходилась на
стаціонарному лікуванні і бути
присутньою в місці скоєння злочину не
могла. Зокрема, в протоколі допиту як
підозрюваної вона зазначала, що 28 липня
2009 року виготовила вдома 80 мл опію
ацетильованого, чого робити не могла,
так як в цей час знаходилась в стані
коми в психіатричній лікарні.

Наголосила, що проведення обшуку 2
серпня 2009 року, приблизно о 09 год. 30 хв.,
в квартирі, яку вона винаймала по
АДРЕСА_4, було проведено з грубим
порушенням закону. В її квартиру, коли
там знаходився ОСОБА_16 з дитиною
зненацька ввірвались працівники
міліції, вибивши двері, їй і ОСОБА_16
одягли кайданки та почали проводити
обшук. Працівників міліції було багато,
а понятих не було взагалі. Через деякий
час вони запросили до квартири двох
жінок як понятих, однією з яких у неї
було вилучено флакончик з рідиною, який
їй за бюстгальтер вставили до того
працівники міліції. Після цього тих
жінок попросили вийти з квартири і вона
їх більше не бачила. Під час проведення
обшуку ОСОБА_16 з донькою знаходився на
кухні під охороною працівника міліції,
а вона в кімнаті. Працівники міліції
безконтрольно переміщались по
квартирі, яка їй не належить, і щось там
вилучали. В такій обстановці вони могли
підкинути будь-яку річ, яка їй не
належить, що вони і зробили.
Категорично заперечила належність їй
вилучених в квартирі наркотичних
засобів та грошей. Заявила, що
протоколу обшуку вона не підписувала і
їй цього не пропонували. Як були
упаковані підкинуті їй в квартиру і
вилучені в ході обшуку речі, вона не
бачила. Поняті, які зазначені в
протоколі обшуку, присутніми під час
його проведення не були і побачила вона
їх вперше тільки в суді. Ті ж жінки, які
були присутні як поняті, зразу ж після
вилучення у неї з бюстгальтера
флакончика, були видалені з квартири і
вона їх теж не бачила. Ніяких грошей з
кишені працівникам міліції вона не
видавала.

Категорично заперечила, що вона є
організатором створення ОЗГ та
залучення до участі в її членстві інших
підсудних. Зазначила, що з цього
приводу вона ніколи не допитувалась
слідчим і не давала ніяких показань, а
тому не розуміє, на підставі яких даних
слідчий прийшов до висновку та описав в
постанові про притягнення її як
обвинуваченої факт створення ОЗГ та її
діяльності, розцінивши це як його
власну вигадку.

Ні вона сама особисто не
виготовляла і нікого із підсудних не
просила, а тим більше не доручала
виготовляти або збувати наркотичні
засоби.

Про те, що ОСОБА_13 знайшла в
квартирі і продала наркотичні засоби,
які належали її сину, вона не знала.
Коли б знала про те, що син зберігає в
квартирі наркотики, то не дозволила б
цього робити.

Аналізуючи показання, які вона
давала в ході досудового слідства по
справі, суд звертає увагу на їх
загальний характер, зміст яких не
розкриває ні суті стосунків між
підсудними ні конкретних фактів
вчинення злочинів, які їм
інкримінуються.

Так, при допиті її як підозрюваної
3 серпня 2009 року (том 2 а. с. 202-203), вона
визнає лише факти знайомства з іншими
підсудними, заперечуючи при цьому, що
збувала їм або через них наркотичні
засоби, а також визнає факт
виготовлення нею наркотичних засобів 21
та 28 липня 2009 року. Заявляє, що під час
обшуку в неї 2 серпня 2009 року сама
видала флакон з наркотичним засобом.

Між тим, наведене про
виготовлення нею наркотичних засобів 28
липня 2009 року спростовується довідкою
Полтавської психіатричної лікарні від
16 жовтня 2009 року (том 4 а. с. 220), згідно з
якою вона в цей час знаходилась там на
лікуванні з діагнозом «Гостра
інтоксикація з комою», а тому
виготовляти вдома наркотики не могла, а
факт добровільної видачі нею флакону
під час обшуку, показаннями свідка
ОСОБА_37, яка повідомила, що вона
особисто дістала флакон з бюстгальтера
підсудної, руки у якої були в кайданках.
Виходячи з цього, суд не приймає до
уваги її протокол допиту як
підозрюваної, як доказ вини у вчиненні
інкримінованих їй злочинів, оскільки
викладені в ньому факти не
відповідають дійсності і наведені нею
вимушено.

При пред'явленні їй обвинувачення
11 серпня 2009 року та 20 січня 2010 року (том 2
а. с. 208, том 4 а. с. 208) вона не визнала
своєї вини у вчиненому і показання
давати відмовилась в силу статті 63
Конституції України.

Проаналізувавши показання підсудних,
які вони дали під час досудового
слідства, суд приходить до висновку, що
вони є неконкретними, не розкривають
суті діянь, про які вони допитувались, а
тому констатація органів досудового
слідства про те, що в ході його
проведення окремі підсудні під час їх
допитів визнавали свою вину у
вчиненому не відповідає дійсності і ці
показання як доказ їх вини у вчиненому
не можуть бути взяті судом до уваги,
оскільки відповідно до положень статей
73 та 74 КПК України визнання
підозрюваним або обвинуваченим своєї
вини може бути покладено в основу
обвинувачення лише при підтвердженні
цього визнання сукупністю доказів, що є
в справі. Іншими доказами ті показання,
в яких окремі із підсудних в ході
досудового слідства визнавали вину,
розповідаючи при цьому про вчинення
дій загального характеру, які їм не
інкримінувались, не підтверджуються.

Так, в ході судового розгляду справи
свідок ОСОБА_38 показав, що він знайомий
з підсудною ОСОБА_9 з 1986 року. Йому
невідомо, чи займається виготовленням
та збутом наркотичних засобів
підсудна, оскільки ніколи їх у неї, як і
у будь-кого іншого із підсудних, не
придбавав і не чув, щоб вони займались
їх збутом. В ході досудового слідства
під час його допиту слідчим він обмовив
ОСОБА_9 і інших підсудних у вчиненні
збуту наркотичних засобів, розповівши
про те, що нібито він неодноразово
протягом тривалого періоду придбавав у
неї наркотичні засоби, брав їх для
реалізації, а також знає і бачив, що
збутом наркотичних засобів займаються
і інші підсудні. Це він зробив вимушено,
так як до цього його шляхом погроз
схилили працівники ВБНОН, які
попередили його перед допитом, що в
разі, якщо він цього не скаже, то буде
направлений в місця позбавлення волі
для відбування покарання, яке йому тоді
було призначено з звільненням від його
відбування з випробуванням та з
іспитовим строком. Побоюючись втілення
цих погроз, він і дав неправдиві
свідчення, обмовивши підсудних у
вчиненні дій, про скоєння яких він не
знав. Незважаючи на це, йому з часом
скасували іспитовий строк та направили
в місця позбавлення волі для
відбування покарання.

Оцінюючи показання свідка і мотиви їх
зміни в суді, суд приймає їх до уваги як
такі, що відповідають дійсності,
оскільки було встановлено, що дійсно на
час, коли він був допитаний слідчим 9
вересня 2009 року, він мав судимість за
вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст.
307 та ч. 1 ст. 309 КК України і відбував
покарання з іспитовим строком. Ці
обставини, на думку суду, викликають
сумніви у надійності й точності
показань свідка на досудовому
слідстві, оскільки над ним під час
допиту слідчим давліла загроза
направлення його в місця відбування
покарання в разі незгоди з пропозицією,
яку йому було зроблено працівниками
міліції. Це дає підстави суду прийняти
обґрунтування зміни ним показань в
суді як об'єктивне, а отже і показання,
які він дав в суді, як такі.

Аналізуючи зміст протоколу допиту
свідка на досудовому слідстві від 9
вересня 2009 року (том 4 а. с. 94), суд
враховує те, що свідок не наводить в
ньому конкретних даних про злочинну
діяльність підсудних, а тільки в
загальних рисах стверджує про те, що
був очевидцем виготовлення та збуту
ними наркотичних засобів, а не
конкретних злочинних дій, які
інкримінуються підсудним. Виходячи з
цього, суд не приймає до уваги як доказ
їх вини у вчинені інкримінованих їм
злочинів протокол його допиту на
досудовому слідстві з точки зору його
невідносності до подій, які
інкримінуються підсудним.

Неповнолітня свідок ОСОБА_39, дочка
ОСОБА_16, під час допиту в суді показала,
що 2 серпня 2009 року вона разом з
батьком, в першій половині дня,
знаходилась в квартирі підсудної
ОСОБА_9 по АДРЕСА_4. В цей час працівники
міліції вибили двері в квартирі
підсудної, ввірвались туди, одягли на
підсудну кайданки, її і батька, на руки
якого також одягли кайданки, завели на
кухню, де їх охороняв один працівник
міліції. При цьому обшукали батька,
примусивши його показати всі речі, які
були при ньому. Потім в квартирі
проводився обшук, процесу якого вона не
бачила. Після закінчення обшуку, її і
батька посадили в автомобіль і повезли.
По дорозі її завезли на роботу до
матері та залишили з нею, а батька
забрали в міліцію. Все це відбувалось в
першій половині дня.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_16
показав, що ніколи ні у ОСОБА_9, ні у
будь-кого іншого з підсудних
наркотичних засобів він не купував і
про їх виготовлення і збут останніми
йому нічого невідомо.

2 серпня 2009 року, приблизно о 09 год. 30 хв.,
він разом з дочкою ОСОБА_39 заїхав на
квартиру до ОСОБА_9, що по АДРЕСА_4. Зразу
ж після того як він зайшов в квартиру і
сів на диван, двері в квартиру вибили
працівники міліції і ввірвавшись туди,
одягли йому і ОСОБА_9 кайданки. Його з
донькою вивели на кухню та залишили під
охороною працівника міліції, а в інших
кімнатах почали проводити обшук.
Працівників міліції було не менше
восьми чоловік. Перебуваючи на кухні,
він чув як з іншої кімнати ОСОБА_9
говорила працівнику міліції: «Це не
моє!», - а той відповів їй: «Скажеш
спасибі ОСОБА_71». Про що йшла мова він
не знає. В той час, коли він знаходився
на кухні, туди заходили два працівники
міліції без понятих, відчиняли
холодильник і щось там шукали, а потім
зачинили його і вийшли. Через деякий
час в холодильнику працівниками
міліції, які проводили обшук, були
виявлені два медичних шприци з якоюсь
рідиною. Обшук в квартирі проводився
довго. В процесі обшуку вони завели в
квартиру двох бабусь, які певний час
побули там, а потім їх відпустили. Після
обшуку його і ОСОБА_9 повезли в міліцію,
дозволивши при цьому завезти дитину до
дружини на роботу. Чи складався під час
обшуку протокол обшуку, йому невідомо,
але він такого протоколу не бачив і не
підписував.

Перш ніж повезти в міліцію, його
завезли в квартиру АДРЕСА_5, яка
належить йому та яку він здавав на
певний час в оренду підсудній ОСОБА_9 і
ключі від якої були у останньої. Коли
приїхали до квартири, то по розмові
працівників міліції між собою, яких
було 10-12 чоловік, він зрозумів, що ключі
чомусь знаходяться у якогось ОСОБА_71.
Приблизно о 17 год., хтось із працівників
міліції привіз ключі і тоді всі зайшли
в квартиру та почали робити обшук. В цей
час він знаходився на кухні і не бачив,
що відбувається в інших кімнатах. Потім
його покликали в іншу кімнату, де він
побачив в шафі відкриту сумку з
пакетами, в яких була макова солома. Від
побаченого він знепритомнів. На місце
була викликана швидка медична
допомога, але до її приїзду він
отямився і допомога лікарів йому не
була потрібна, тому їх відпустили, а
його забрали та повезли в міліцію, де
протримали ніч прикутим до стільця
наручниками під охороною міліціонера.
Квартиру зачинили на ключ, який
залишився у працівників міліції.
Ніякого протоколу про вчинення
вказаних дій при цьому не складали.

3 серпня 2009 року його знову в супроводі
працівників міліції привезли на
квартиру, де вже чекали працівники
міліції і два кінологи з собаками.
Відчинили двері і знову зайшли в
квартиру, запустивши туди і собак.
Працівники міліції імітували
проведення обшуку, який нібито тільки
почався. Зайшовши в квартиру, він
помітив, що сумки з наркотичною
речовиною в шафі не було, її знайшли в
дивані з тими ж наркотиками та
докладеними в неї брасматиком і
рушником. Після цього його відвезли в
приміщення УБОЗ до слідчого ОСОБА_33, де
запропонували або визнати, що все
знайдене в його квартирі належить йому,
або підписати те, що йому запропонує
слідчий. Він, побоюючись втілення
погроз, погодився на останню
пропозицію і взявши з рук слідчого
заготовлений ним процесуальний
документ, не читаючи, підписав його і
пішов звідти додому. Через деякий час
він знову приходив до слідчого, де йому
був наданий інший процесуальний
документ, підготовлений останнім, який
також не читаючи, він підписав та пішов
геть.

Оцінюючи показання свідка, суд приймає
їх до уваги як такі, що відповідають
дійсності, оскільки вони
підтверджуються іншими доказами по
справі.

Аналізуючи зміст протоколу допиту
свідка на досудовому слідстві від 5
серпня 2009 року (том 4 а. с. 88-89), де він
давав інші показання, вказуючи на
злочинний характер їх діяльності, суд
враховує те, що свідок не наводить в
ньому конкретних даних про злочинну
діяльність підсудних, а тільки в
загальних рисах стверджує про те, що
був очевидцем виготовлення та збуту
ними наркотичних засобів, а також 18
липня 2009 року придбав за 200 грн. у
підсудної ОСОБА_13 наркотичний засіб -
опій ацетильований. Виходячи з цього,
суд не приймає до уваги як доказ вини
підсудних у вчиненні інкримінованих їм
злочинів протокол його допиту на
досудовому слідстві з точки зору його
невідносності до подій, які
інкримінуються підсудним.

Свідок ОСОБА_40, співмешканка ОСОБА_16 і
мати свідка ОСОБА_39, в суді показала, що
2 серпня 2009 року вона пішла на роботу, а
співмешканець з донькою поїхав в місто.
В першій половині дня на роботу прийшов
ОСОБА_16, привів доньку і сказав, що він
їде з працівниками міліції і додому,
скоріш за все, в цей день не
повернеться. Так і сталося. Появився
він дома вже наступного дня і розповів,
що ніч його тримали в міліції і що в
квартирі, яка належить його матері і
знаходиться в будинку АДРЕСА_5 був
проведений обшук -2 серпня 2009 року без
понятих і оформлення цієї дії як
обшуку, і наступного дня уже з
складанням протоколу, під час
проведення якого вилучили наркотичну
речовину, про належність і походження
якої він не знав і не розповідав.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_41
категорично заперечив факт придбання у
підсудних ОСОБА_9 та ОСОБА_13
наркотичних засобів в липні 2009 року,
зазначивши, що до них з таким проханням
він не звертався, а вони йому
наркотичних засобів не збували.
Наголосив, що в ході досудового
слідства його шляхом примушування та
застосування недозволених методів з
боку працівників міліції змусили
підписати протокол його допиту як
свідка про те, що він нібито придбавав у
названих підсудних наркотичні засоби.
Будучи особою раніше судимою та
відбуваючи адміністративне стягнення
у виді адміністративного арешту і
побоюючись погроз, що в разі його
відмови він буде знову засуджений, він
погодився на це і підписав протокол вже
написаний слідчим ОСОБА_33, який той
йому надав. При цьому протоколу він не
перечитував, так як окуляри у нього
були відібрані під час арешту, а без них
він читати не бачить. Саме цим пояснює
факт обмови ним під час досудового
слідства підсудних у вчиненні злочину.

Приймаючи до уваги його показання, суд
виходить з того, що зміст протоколу
його допиту на досудовому слідстві від
17 вересня 2009 року (том 4 а. с. 96) носить
неконкретний характер про час і
обставини придбання наркотичних
засобів у підсудних. В ньому без
прив'язки до конкретної дати
стверджується про те, що він нібито
навесні і влітку 2009 року по одному разу
придбавав наркотичні засоби у
підсудних. По обставинах придбання,
описаних в протоколі його допиту,
нікому із підсудних не інкримінується
вчинення ними факту збуту, а тому
вказаний протокол допиту як доказ
злочинної діяльності підсудних не
приймається судом до уваги із-за його
безвідності до інкримінованих
підсудним діянь.

В зв'язку з цим суд приймає до уваги
показання, які дав свідок в суді як
правдиві.

Із показань свідка ОСОБА_42, які він дав
в суді, слідує, що він являється
наркозалежною особою та був
неодноразово засуджений за порушення
правил обігу наркотичних засобів.
Покарання відбував разом з підсудним
ОСОБА_11, в зв'язку з чим його і знає. Він
знайомий також і з підсудною ОСОБА_9,
але де вона проживає, він не знає і
ніколи в її помешканні не був, а тому не
міг бачити разом з нею і ОСОБА_11 Знає
він і підсудну ОСОБА_13, так як купував у
неї наркотичні засоби, які вона
виносила йому на вулицю. Коли саме і
скільки разів купував у неї наркотичні
засоби, він не пам'ятає. Особисто ОСОБА_9
наркотичних засобів йому не продавала,
хоча він чув від наркозалежних осіб, що
вона займається їх збутом, але йому
особисто про це нічого невідомо.

Приймаючи до уваги показання названого
свідка, суд враховує, що вони не
підтверджують конкретних фактів
вчинення підсудними злочинів, які їм
інкримінуються, а тому вважає їх
безвідносними.

Свідок ОСОБА_43 під час допиту в суді
показав, що ніколи не був очевидцем
збуту ким би то не було із підсудних
наркотичних засобів і про це чув тільки
з розмов осіб, які є наркозалежними. Під
час допиту його на досудовому слідстві
він дав неправдиві показання з цього
приводу, оскільки безпосередньо перед
цим його затримали працівники міліції
під час керування ним транспортним
засобом в стані наркотичного сп'яніння,
доставили в наркологічний диспансер,
освідували, після чого повідомили, що
всі підсудні заарештовані і змусили
його дати показання про те, що він
нібито був очевидцем виготовлення та
збуту підсудними наркотичних засобів.
Перебуваючи в такому стані та
побоюючись втілення погроз, які йому
висловлювали працівники міліції, він
підписав протокол його допиту такого
змісту, хоча він не відповідає
дійсності.

Аналізуючи зміст протоколу допиту
свідка на досудовому слідстві від 6
серпня 2008 року (том 4 а. с. 90-91), суд
враховує те, що свідок не наводить в
ньому конкретних даних про злочинну
діяльність підсудних, а тільки в
загальних рисах стверджує про те, що
був очевидцем виготовлення та збуту
ними наркотичних засобів, а не
конкретних злочинних дій, які
інкримінуються підсудним, а тому не
приймає до уваги як доказ їх вини у
вчинені інкримінованих їм злочинів з
точки зору його безвідносності до
цього.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_43, які
він давав в ході досудового слідства,
суд виходить з вимог справедливості,
викладених у п. 1 ст. 6 Конвенції, зокрема
їх якості як доказів, враховуючи при
цьому обставини, за яких вони були
отримані і які, на думку суду,
викликають сумніви у їх надійності й
точності.

Свідок ОСОБА_37 під час допиту в суді
показала, що на початку серпня 2009 року,
в першій половині дня, вони разом з
ОСОБА_44 відпочивали в дворі будинку
АДРЕСА_4. В цей час вони побачили велику
кількість міліціонерів, які зайшли в
під'їзд будинку. Через деякий час їх
запросили в квартиру підсудної ОСОБА_9,
якої вона до того не знала, понятими.
Вони зайшли і побачили на кухні
молодого чоловіка в кайданках з
дитиною, а в кімнаті підсудну, яка була
також в кайданках. В квартирі
знаходилось багато працівників
міліції. Хтось із них запропонував
дістати з бюстгальтера підсудної
флакончик з рідиною, що зробила ОСОБА_44
та передала його працівникам міліції.
Після цього їм запропонували залишити
квартиру і вони вийшли назад на вулицю.
Всього в квартирі вони знаходились 5-7
хв. Перебуваючи на вулиці, вона бачила
як через деякий час всі, хто був в
квартирі вийшли на вулицю, на підсудній
і ще одній особі були кайданки, всі сіли
в автомобіль і поїхали. Ніяких
процесуальних документів про те, що
вони були запрошені як поняті в
квартиру під час обшуку не складалось і
вона не підписувала. Наголосила, що ці
дії працівниками міліції вчинювались в
першій половині дня, точного часу вона
не пам'ятає, а ніяк не після обіду.

Аналогічні показання дала свідок
ОСОБА_44 під час допиту її в суді при
розгляді справи іншим складом суду, які
були досліджені в суді (том 6 а. с. 10-11).

Свідок ОСОБА_45, чиї показання були
досліджені в суді в порядку статті 306
КПК України (том 4 а. с. 98), який на час
розгляду справи в суді помер, показав,
що він часто купував наркотичні засоби
у підсудної ОСОБА_9 і що наркотичні
засоби також збувала підсудна ОСОБА_13,
не навівши при цьому жодного
конкретного факту збуту наркотиків,
які інкримінуються підсудним.

Аналізуючи його показання, суд
виходить з їх загального характеру і
безвідносності до конкретних
злочинних діянь підсудних, а тому до
уваги як доказ їх вини в цьому не
приймає.

Аналогічні показання про обставини
придбання наркотичних засобів у
підсудних ОСОБА_9, ОСОБА_11 і ОСОБА_13 дав
також свідок ОСОБА_46, чиї показання
були досліджені в суді в порядку статті
306 КПК України (том 4 а. с. 95). Зважаючи на
їх загальний характер та
безвідносність до конкретних
злочинних діянь підсудних, суд до уваги
як доказ їх вини в цьому не приймає.

Свідок ОСОБА_35, знайома підсудної
ОСОБА_10, в суді, показала, що 2 серпня 2009
року померла їх спільна знайома і вони
та інші особи, які проживають у дворі
цього будинку, ввечері зібрались за
столом у дворі, щоб пом'янути померлу.
Коли вони знаходились за столом, до них
підійшли працівники міліції і забрали
підсудну, а всім іншим наказали піти
звідти, що вона і зробила. Більше
ОСОБА_10 вона не бачила. Вона також
зазначила, що в той день остання
відвозила в інфекційну лікарню свого
сина, який отруївся, і до вечора була з
ним. Підкреслила, що на дверях будинку,
в якому проживала підсудна з своєю
матір'ю та братом ніколи не було
дзвінка і всі відвідувачі, коли
приходили до них, стукали в двері.

Свідок наголосила, що в час, який
інкримінується ОСОБА_10 як збут нею
наркотичної речовини, та не могла бути
у місці збуту, оскільки знаходилась в
дворі будинку разом з нею.

Це підтверджується також довідкою
головного лікаря інфекційної лікарні
та карткою виклику карети швидкої
медичної допомоги № 050846, згідно з якими
син підсудної був доставлений в
інфекційне відділення лікарні лише о 18
год. 25 хв. (том 6 а. с. 46, 101).

Тому суд приймає до уваги показання
свідка ОСОБА_35 як такі, що спростовують
можливість збуту підсудною
наркотичного засобу в час, який їй
інкримінується 2 серпня 2009 року і
підтверджують показання останньої в
цій частині.

Її показання також спростовують
свідчення особи, яка залучалась
оперативними працівниками міліції для
здійснення закупівлі наркотичного
засобу 17 липня 2009 року у підсудної під
вигаданими даними ОСОБА_18, які були
досліджені в суді в порядку статті 306
КПК України, оскільки він помер (том 4 а.
с. 115-116), в яких він стверджує, що нібито
з тим, щоб придбати наркотики він
підійшов до дверей будинку підсудної,
подзвонив в них, та відчинила і
впустила його, після чого збула
наркотичний засіб.

Я слідує із показань самої підсудної,
свідка ОСОБА_35, а також приєднаних до
справи в ході її судового розгляду
фотознімків дверей будинку підсудної
(том 6 а. с. 175-176) на них немає дзвінка, а
тому свідок не міг дзвонити в них.

В ході розгляду справи в суді свідок
ОСОБА_47 показав, що 15 липня 2009 року він
був запрошений працівниками міліції в
якості понятого при проведенні закупки
наркотичних засобів особою, яка
погодилась на це, у когось із підсудних.
Він приїхав в приміщення УБНОН УМВС, де
в його присутності були виготовлені
ксерокопії грошових купюр для вручення
особі, що мала здійснити закупку. Потім
на автомобілі вони приїхали на вулицю
Володарського, де до них підійшов
невідомий йому громадянин, у якого
оглянули кишені та якому вручили гроші,
після чого він кудись пішов. Вони
проїхали за ним на автомобілі певну
відстань, доки він не зайшов в будинок,
після чого повернулися на вихідну
позицію та продовжували його чекати.
Він повернувся приблизно через 15 хв. та
видав медичний шприц з наркотичним
засобом. Де він в цей час знаходився, у
кого і що придбав, він особисто не бачив
і йому про це відомо лише зі слів цієї
особи, але на даний час він про це забув.

Свідок ОСОБА_48 під час допиту в суді
показав, що протягом липня-серпня 2009
року він неодноразово запрошувався
працівниками міліції бути понятим під
час проведення оперативних закупок
наркотичних засобів, особами, які дали
на це згоду, у підсудних. Зазначив, що
кожний раз перед проведенням
оперативних закупок, проводився
поверхневий огляд осіб, які
здійснювали закупку, їм вручались
гроші і шприци, потім ці особи йшли
кудись, були відсутніми протягом 15-20
хв., повертались і видавали шприци з
наркотичним засобом, розповідаючи при
цьому, де і у кого їх придбали. Він з
іншим понятим в цей час знаходились
біля автомобіля і не бачили, куди саме
ходили закупні, що і у кого купували.
Про ці дії працівниками міліції
складались процесуальні документи, які
він і інший понятий підписували.
Показав також, що він був присутнім в
якості понятого під час проведення
обшуку в квартирі ОСОБА_9 на АДРЕСА_4.
Наголосив, що під час обшуку були
присутні не менше п'яти чоловік із тих,
хто його проводив, а також невідомий
чоловік і дівчинка, які просто
знаходились в квартирі. Підтвердив, що
під час обшуку були вилучені
наркотичні засоби, які саме, він не
пам'ятає. Він також брав участь в якості
понятого при проведенні обшуку будинку
в АДРЕСА_8. Під час досудового слідства
він був допитаний слідчим, про що був
складений протокол його допиту, який
він прочитав і підписав і
відповідність дійсності його показань
занесеним в протокол підтвердив.

Суд критично оцінює показання свідка в
частині, що стосується перебування
його в якості понятого під час
проведення обшуку в квартирі підсудної
ОСОБА_9 2 серпня 2009 року, оскільки вони
спростовуються як показаннями
останньої, яка заперечила факт його
присутності в якості понятого під час
проведення обшуку, зазначивши, що
вперше побачила свідка лише в суді, так
і показаннями свідка ОСОБА_37, яка
наголосила, що саме вона разом з іншою
жінкою була запрошена понятою при
проведенні обшуку в квартирі підсудною
і не в час, який зазначений в протоколі,
а значно раніше. Проведення обшуку в
інший, ніж зазначено в протоколі час,
підтвердили також свідки ОСОБА_16 та
ОСОБА_39 Наведене свідчить про
неправдивість показань свідка в цій
частині, що дає підстави суду не
приймати їх до уваги як такі.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_49
показав, що в липні 2009 року він був
запрошений працівниками міліції в
якості понятого при проведенні
оперативної закупки наркотичних
засобів у когось із підсудних. Пам'ятає,
що перед проведенням закупки особа, яка
повинна була її здійснити поверхово
оглядалась в автомобілі працівником
міліції, їй вручались гроші, ксерокопії
купюр яких вже були виготовлені, і ця
особа кудись йшла та поверталась через
незначний час і видавала придбаний
наркотичний засіб. Він в цей час
знаходився в автомобілі і не бачив,
куди саме і до кого ходив закупний, де і
як купував наркотичний засіб, а чув
лише як ця особа, видаючи придбане
розповідала працівникам міліції про
те, у кого його придбала. Складалися при
цьому чи ні якість процесуальні
документи він не пам'ятає, але
підтвердив факт належності йому
підписів на акті огляду покупця та
протоколі оперативної закупки.
Зазначив, що жодного разу в будь-якому
кабінеті УМВС України в Полтавській
області його не допитували, а був він
там лише в холі і тому не пам'ятає, де
був проведений його допит та складений
протокол про це. Крім того, він
наголосив, що раніше був працівником
міліції та працював в службі КМСН
Октябрського РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області.

Аналіз показань свідка, на думку суду,
не містить інформації, яка б
підтверджувала злочинну діяльність
підсудних, а враховуючи його особу, дає
підстави суду визнати його
заінтересованою в справі, яка не може
відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України
залучатись до участі у справі понятим.

Свідок ОСОБА_50 в суді показав, що
протягом липня 2009 року він
працівниками ВБНОН неодноразово
запрошувався для участі в якості
понятого при проведенні оперативної
закупки наркотичних засобів, ким і у
кого, він не пам'ятає. В його
присутності в автомобілі за кожним
разом проводився поверхневий огляд
особи, яка йшла купувати наркотичні
засоби, шляхом похлопування
оперативним працівником по кишенях
закупника. Детальний огляд цієї особи
на наявність у неї інших предметів, не
проводився. Цій особі після такого
огляду вручались грошові кошти і вона
йшла та була відсутньою приблизно 20-25
хв. Де знаходилась в цей час ця особа і
що робила, він не знає, так як
продовжував залишатись в автомобілі і
чекати її повернення. Після повернення
вказана особа видавала придбаний нею
наркотичний засіб та говорила, у кого
придбала, про що складався якийсь
процесуальний документ, назви і змісту
якого він не пам'ятає. На час допиту в
суді він також не пам'ятає прізвищ
жодної особи, яка виступала в ролі
закупної та осіб, у якої ці закупки
здійснювались. Зазначив, що зміст
пояснень, які від нього відбирались,
викладав оперативний працівник ВБНОН,
який проводив оперативну закупку,
вказуючи в них прізвища осіб та дати їх
народжень, а в протоколі його допиту,
слідчий. Він також показав, що раніше до
запрошення його в якості понятого він
працював в Ленінському РВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області
помічником дільничного інспектора та
оперуповноваженим карного розшуку і
був звільнений звідти за вчинення
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України, за який 3 грудня 2008 року був
засуджений Полтавським районним судом
Полтавської області на 3 роки
позбавлення волі з звільненням його
від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1
рік і коли приймав участь в якості
понятого, був засудженим.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_50, суд
виходить з того, що як понятим він був
залучений з порушенням вимог статті 127
КПК України, частина 2 якої встановлює,
що «як поняті запрошуються особи, не
заінтересовані в справі. Понятими не
можуть бути потерпілий, родичі
підозрюваного, обвинуваченого і
потерпілого, працівники органів
дізнання і досудового слідства».

Судом встановлено, що ОСОБА_50 не мав
права брати участь в справі як понятий,
оскільки він до цього являвся
працівником органу дізнання, а тому
може бути особою заінтересованою в
справі, про що свідчить також наявність
у нього судимості.

Ці обставини не були перевірені
слідчим під час проведення його допиту
22 жовтня 2009 року як свідка (том 4 а. с.
120-125), про що свідчить запис в протоколі,
в якій констатується, що він не судимий.

Отже, судом встановлено, що дії
працівниками ВБНОН по проведенню
оперативних закупок наркотичних
засобів у підсудних ОСОБА_9 14 липня 2009
року ОСОБА_17, 15 та 17 липня 2009 року у
ОСОБА_10 ОСОБА_18, 17 липня 2009 року у
ОСОБА_13 ОСОБА_20, 22 липня 2009 року у
ОСОБА_11 ОСОБА_22, 28 та 30 липня 2009 року у
ОСОБА_11 ОСОБА_24 проведені з грубим
порушенням вимог Інструкції з
залученням понятого, який не міг бути
ним, а тому акти огляду покупців та
протоколи оперативних закупок від 14
липня 2009 року (том 1 а. с. 6-9), від 15 липня
2009 року (том 1 а. с. 60-62), від 17 липня 2009
року (том 1 а. с. 86-89, 142-145), від 22 липня 2009
року (том 1 а. с. 197-199), від 28 липня 2009 року
(том 1 а. с. 221-223), від 30 липня 2009 року (том 1
а. с. 243-245) суд визнає як недопустимий
доказ ще й з цих підстав.

Аналізуючи зміст протоколу допиту
свідка ОСОБА_50 (том 4 а. с. 120-125) і його
пояснень, які він давав оперативним
працівникам ВБНОН після проведення
оперативних закупок (том 1 а. с. 13, 65, 91, 147,
202, 226, 248), суд вбачає в них дзеркальне
відтворення як їх змісту, так і
стилістики викладення та граматичних
помилок, що дає підстави суду прийти до
висновку про те, що допит свідка
слідчим відповідно до вимог статті 167
КПК України не проводився, а було
здійснено електронне переміщення його
показань з пояснень в протокол допиту
та їх підписання свідком, в зв'язку з
чим він відповідно до вимог статті 82
КПК України не приймається до уваги як
письмовий доказ по справі.

Згідно показань свідків ОСОБА_48,
ОСОБА_47 та ОСОБА_50, які були присутні в
якості понятих при проведенні
оперативних закупок наркотичних
речовин у підсудних, перед проведенням
закупок проводився поверховий огляд
кишень осіб, які залучались для
проведення закупівлі наркотичної
речовини, а не огляд особи відповідно
до вимог КПК, що давало змогу цим особам
сховати під одягом інші шприци, а не ті,
які їм вручались працівниками ВБНОН
перед закупівлями.

В ході розгляду справи в суді
встановлено, що вилучені у осіб, які
здійснювали закупівлю у підсудного,
медичні шприци з наркотичною речовиною
упаковувались таким чином, що давало
змогу доступу до них та їх підміни. Ці
обставини також викликають сумніви у
суду з приводу можливості прийняття
процесуальних документів, які за
результатами проведення оперативних
закупівель складалися працівниками
міліції як джерела доказів по справі.

Допитавши підсудних і свідків по
справі, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 КК злочин
визнається вчиненим у складі
організованої групи, якщо в його
вчиненні брали участь три і більше
осіб, які попередньо зорганізувалися у
стійке об'єднання для вчинення цього
злочину, об'єднаного єдиним планом із
розподілом функцій учасників,
спрямованих на досягнення цього плану,
відомого всім учасникам групи.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 13 від 23
грудня 2005 року «Про практику розгляду
судами кримінальних справ про злочини,
вчинені стійкими злочинними
об'єднаннями»суди мають досліджувати
докази не лише стосовно конкретних
злочинів, а й щодо тих ознак, які
вказують на їх вчинення саме
організованою групою чи злочинною
організацією, - щодо виду об'єднання,
мети його створення і плану злочинної
діяльності, тривалості існування,
матеріальної бази, кількісного складу,
вербування нових членів,
структури та ієрархії об'єднання,
наявності в нього корупційних зв'язків,
існування певних правил поведінки його
членів, розподілу між ними функцій
тощо. У мотивувальній частині вироку
необхідно наводити дані про те, коли
саме і протягом якого часу було
утворено організовану групу чи
злочинну організацію, як довго вона
функціонувала, відомості про
організаторів об'єднання та характер
стосунків, які склалися між ними і
членами останнього.

При розгляді багатоепізодних справ
судам слід установлювати, на якому
етапі злочинної діяльності об'єднання
набуло ознак стійкого і до якого саме
виду воно належить, маючи на увазі, що
нерідко об'єднання зазнає таких змін
після вчинення ряду злочинів у простих
формах співучасті (групою осіб або
групою осіб за попередньою змовою) чи
трансформується з одного виду в інший
(наприклад, декілька організованих
груп об'єднуються в злочинну
організацію, організована група
озброюється і набуває ознак банди).

Органами досудового слідства
підсудним ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12 та
ОСОБА_11 інкримінується вчинення
злочинів в складі організованої
злочинної групи. При цьому, як слідує з
наведеного вище, під час допитів
жодного разу ніхто із них не
допитувався про створення й
організацію стійкого злочинного
об'єднання та їх спільну злочинну
діяльність у його складі з єдиним
планом і розподілом функцій учасників
групи, не з'ясовувалося, коли вони
почали усвідомлювати факт існування
організованої групи та якими діями
вони підтвердили свої наміри щодо
вступу до неї, коли досягли
домовленості про вчинення першого
злочину та чи мали вони плани щодо
подальшої злочинної діяльності, що
могло б свідчити про утворення саме
організованої групи.

Крім того, за змістом закону стійкість
організованої групи полягає в її
здатності забезпечити стабільність і
безпеку свого функціонування, тобто
ефективно протидіяти факторам, що
можуть її дезорганізувати, як
внутрішнім (наприклад, невизнання
авторитету або наказів керівника,
намагання окремих членів об'єднання
відокремитись чи вийти з нього), так і
зовнішнім (недотримання правил безпеки
щодо дій правоохоронних органів,
діяльність конкурентів по злочинному
середовищу тощо).

Проте в ході досудового слідства ці
дані не з'ясовувались, підсудні або
інші особи з цього приводу не
допитувались взагалі, інші докази, які
б свідчили про створення та існування
стійкого злочинного об'єднання, участь
у якому та скоєння злочинів в його
складі інкримінується підсудним, не
збирались.

Керування організованою групою
полягає у вчиненні сукупності дій,
спрямованих на управління її
функціонуванням як стійкого об'єднання
осіб (забезпечення існування,
відповідного рівня організованості,
дотримання загальних правил поведінки
і дисципліни; вербування нових
учасників, розподіл або перерозподіл
злочинної діяльності в цілому;
організація заходів щодо прикриття
останньої; вдосконалення структури
об'єднання) та здійсненням ними
злочинної діяльності (визначення її
мети і напрямів, конкретних завдань
об'єднання, його структурних частин або
окремих учасників, координація їхніх
дій; ініціювання здійснення певного
виду злочинної діяльності чи вчинення
конкретних злочинів тощо).

Проте, визнавши ОСОБА_9 керівником
організованої групи, органи досудового
слідства не вмотивували своїх
висновків у цій частині та не навели
доказів на їх підтвердження.

В матеріалах справи відсутні будь-які
дані, а стороною обвинувачення в суді
не надано ніяких підтверджень того, що
ОСОБА_9, як це стверджується в постанові
про притягнення її як обвинуваченої,
наділена природними рисами лідера, що і
послужило поштовхом до створення нею
ОЗГ. Такий висновок органами
досудового слідства, як і вчинення
злочинів в складі ОЗГ підсудними,
зроблений на припущеннях, при
відсутності будь-яких об'єктивних
доказів та спроби їх збирання, в зв'язку
з чим не може бути взятий до уваги судом
як доведений.

Тому суд приходить до висновку, що
органами досудового слідства не
досліджувалось, а стороною
обвинувачення в суді не надано
будь-яких об'єктивних даних, які б
свідчили про те, що підсудними була
створена та діяла ОЗГ, в складі якої
вони вчинювали інкриміновані їм
злочини.

Статтею 132 КПК України встановлений
порядок пред'явлення обвинувачення,
згідно з яким слідчий, коли є досить
доказів, які вказують на вчинення
злочину певною особою, виносить
мотивовану постанову про притягнення
цієї особи як обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 132 КПК України
встановлено, що «у постанові про
притягнення як обвинуваченого, повинно
бути зазначено: хто склав постанову;
місце і час її складання; назву справи;
прізвище, ім'я та по батькові
обвинуваченого, день, місяць та рік
його народження; злочин, у вчиненні
якого обвинувачується дана особа, час,
місце та інші обставини вчинення
злочину, наскільки вони відомі
слідчому, і стаття кримінального
закону, якою передбачений цей злочин».

В порушення зазначених вимог КПК
України органами досудового слідства в
ході його проведення при пред'явленні
обвинувачення підсудним вчинення ними
злочинів в складі ОЗГ та її створення
інкриміновано, безпідставно, по
надуманих мотивах та без проведення
будь-якого процесуального дослідження
цих обставин, тобто сфальсифіковано, що
свідчить про відсутність в їх діях цієї
кваліфікуючої ознаки.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України
доказами в кримінальній справі є всякі
фактичні дані, на підставі яких у
визначеному законом порядку орган
дізнання, слідчий і суд встановлюють
наявність або відсутність суспільно
небезпечного діяння, винність особи,
яка вчинила це діяння, та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Статтею 82 КПК України встановлено, що
тільки «протоколи слідчих і судових
дій, складені і оформлені в порядку,
передбаченому цим Кодексом, носії
інформації, на яких з допомогою
технічних засобів зафіксовані
процесуальні дії, є джерелом доказів,
оскільки в них підтверджуються
обставини і факти, що мають значення
для вирішення справи».

Ці вимоги закону органами досудового
слідства під час його проведення були
грубо порушені.

Так, згідно з п. 2.4. Інструкції про
порядок проведення оперативної
закупівлі та контрольованого
постачання предметів, товарів і
речовин, у тому числі заборонених до
обігу, у фізичних та юридичних осіб
незалежно від форм власності,
затвердженої спільним наказом МВС, СБУ
та ДПА України № 1065 від 30 листопада 2001
року (далі - Інструкція) безпосередньо
перед початком проведення оперативної
закупівлі за необхідності виділені
грошові кошти перераховуються,
переписуються номери та серії купюр
або робляться їх ксерокопії, про що
складається акт, який підписується
двома оперативними працівниками, а
купюри, виділені для проведення
закупівлі, крім того, можуть
позначатися для контролю за їх рухом
спецзасобами. Огляд таких грошових
коштів здійснюється за участю двох
понятих і оформлюється актом.

Перед оперативною закупівлею, як
встановлено в п. 2.5. Інструкції,
покупець підлягає особистому огляду,
про що складається акт, який
підписується двома оперативними
працівниками. В акті перераховуються
всі речі та предмети, що є в покупця, а
також зазначаються серії і номери
виданих грошових купюр та їх номінали.

Ці вимоги законодавчого акту при
проведенні оперативних закупівель у
підсудних наркотичних засобів
працівниками ВБНОН УМВС України в
Полтавській області не були дотримані.

Відповідно до акту огляду покупця
від 14 липня 2009 року, складеного старшим
оперуповноваженим ВБНОН УМВС України
ОСОБА_52 (том 1 а. с. 6-8), було проведено
огляд громадянина під вигаданими
даними ОСОБА_17, в ході якого «в його
одязі та взутті сторонніх предметів не
виявлено», а також о 19 год. 30 хв. йому
було вручено гроші в сумі 160 грн. для
закупівлі наркотичних засобів у
підсудної ОСОБА_9 з зазначенням серії
та номерів грошових купюр та
долученням їх ксерокопій до акту. В
порушення п. 2.4. Інструкції не складено
акту огляду грошових купюр та не
проведено їх огляд. Акт огляду покупця
в порушення п. 2.5. Інструкції підписаний
не двома, а одним оперативним
працівником та в ньому не перераховані
всі речі та предмети, що були у покупця,
а лише зазначено, що «сторонніх
предметів не виявлено».

Аналогічні порушення були
допущені при проведенні оглядів
покупців 2 серпня 2009 року ОСОБА_17, 17, 22 та
28 липня 2009 року ОСОБА_20, ОСОБА_22 і
ОСОБА_24 старшим оперуповноваженим
ВБНОН УМВС України ОСОБА_61 (том 1 а. с. 34,
142-144, 170-171, 197-198, 221-222), 15 та 17 липня, 2
серпня 2009 року ОСОБА_18, 30 липня 2009 року
ОСОБА_24 оперуповноваженим ВБНОН УМВС
України ОСОБА_55 (том 1 а. с. 60-61, 86-88, 112-114,
243-244), 2 серпня 2009 року ОСОБА_25 та ОСОБА_26
старшим оперуповноваженим ВБНОН ПМУ
УМВС України ОСОБА_56 (том 1 а. с. 350, 367).

Відповідно до п. 2.7. Інструкції
відразу після проведення оперативної
закупівлі придбані товари, предмети та
речовини вилучаються оперативним
працівником, про що ним складається
протокол. До протоколу заносяться
свідчення особи (без розкриття
відомостей про неї), яка здійснила
закупівлю.

Закуплені (вилучені) товари, предмети
та речовини упаковуються, опечатуються
печаткою органу внутрішніх справ,
Служби безпеки України, податкової
міліції і, у разі необхідності, із
супровідним листом, підписаним
керівником цього органу (підрозділу),
направляються на дослідження,
проведення експертизи та для
використання в подальших
оперативно-розшуковик заходах.

В порушення зазначених вимог закону в
кожному випадку оперативними
працівниками підрозділів БНОН після
проведення оперативних закупівель
складалися не протоколи вилучення, а
протоколи оперативної закупки (том 1 а.
с. 9, 35, 62, 89, 116, 145, 172, 199, 223, 245, 277, 297, 316, 334,
351, 369), в яких не зазначалося як саме
вилучений наркотичний засіб був
упакований, якою печаткою опечатано
вилучене (її номер та належність до
органу (установи) та чи не позбавляло це
в послідуючому сторонніх осіб доступу
до вилученого з метою його підміни чи
зміни кількості (не зазначалося про те,
зав'язувався чи прошивався пакет, як
саме, чи прикріплялася до місця
зав'язування бірка і з яким написом
тощо), що є порушенням вимог Інструкції.
В жодному випадку в порушення вимог
Інструкції при направленні вилученого
на дослідження експерту не додавався
супровідний лист, підписаний
керівником оперативного підрозділу, в
якому б зазначалося, що саме і в якому
вигляді направляється на дослідження,
хоча у висновках спеціаліста про це
вказується. Однак, на думку суду, це не є
свідченням відповідності Інструкції,
оскільки після вилучення, проведеного
з порушенням її вимог, та до
направлення вилученого експертам,
могли бути внесені зміни як в кількість
і асортимент вилученого, так і в
оформлення його упаковки. Пояснення
осіб, що здійснювали закупівлю
наркотичних засобів, в протоколі є
досить лаконічними як по суті, так і
формі і не відображають обставин
закупівлі та її деталей, що, на думку
суду, також є порушенням вимог
Інструкції.

Тільки в трьох випадках перед
проведенням оперативних закупок було
здійснено помітку грошових купюр, про
що, в перших двох випадках, в порушення
вимог Інструкції складено протокол про
це, а не акт, а саме: 2 серпня 2009 року
перед проведенням закупок у підсудних
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а в третьому випадку,
для здійснення закупки у невідомої
особи наркотичного засобу старшим
оперуповноваженим ВБНОН ПМУ УМВС
України ОСОБА_56 складено акт (том 1 а. с.
32-33, 115, 368). В порушення вимог зазначеної
Інструкції складені документи про
помічення грошових купюр підписані
одним, а не двома, як того вимагає
Інструкція, оперативними працівниками,
що позбавляє суд можливості приймати
ці документи як докази по справі.

У всіх інших випадках до актів огляду
покупців, яким перед проведенням
оперативних закупівель вручались
гроші, додані ксерокопії грошових
купюр, процесуальна природа і
походження яких невідоме, що також
відповідно до ч. 1 ст. 65 та ст. 82 КПК
України позбавляє суд можливості
приймати ці документи як докази по
справі.

На підставі наведеного суд приходить
до висновку про те, що зазначені акти і
протоколи про проведення оперативних
закупівель наркотичних засобів у
підсудних не можуть з безумовною
достовірністю свідчити про те, що
оперативна закупка наркотичних
засобів проводилася саме у підсудних, а
не в інших осіб, тим більше, що всі вони
заперечують факт її збуту. Особи, які
були понятими, не були очевидцями збуту
підсудними наркотичних засобів,
оскільки в місцях, де це відбувалося, не
знаходились, а залишались на місці, де
відбувалось оформлення дій по
підготовці до проведення оперативної
закупівлі та вилучення придбаного у
особи, яка приносила наркотичний засіб.
Тому вони не бачили, куди саме, чи до
підсудних, ходили особи, що здійснювали
закупівлю, де саме і за яких обставин
придбавали наркотичний засіб і де
протягом часу, який вони були відсутні
на місцях вручення їм коштів і шприців
для придбання наркотичних засобів,
знаходились. Їх показання не є прямими
доказами вини підсудних у збуті
наркотичних засобів.

Свідок під вигаданим прізвищем ОСОБА_25,
в суді, показав, що він працівниками
міліції був залучений для проведення
оперативних закупок наркотичних
засобів у підсудного ОСОБА_12, на що він
дав свою згоду. В той час він був
наркозалежною особою і відмовити в
цьому не міг, а тому, коли йому
запропонували працівники міліції, він
погодився здійснити оперативні
закупки, яких він провів три. Кожний раз
перед проведенням оперативних закупок
він приходив до одного з будинків по
АДРЕСА_1, де в присутності понятих
працівником міліції проводився його
поверхневий огляд шляхом похлопування
його по поверхні одягу, після чого
вручалися гроші в сумі 40 грн. та
медичний шприц об'ємом 1 мл в упаковці,
з яким він йшов до квартири ОСОБА_12,
якого знав раніше, і той виносив йому та
передавав шприц з наркотичним засобом,
після того як він віддавав йому гроші
та свій шприц для цього. Придбане він
відносив та віддавав працівникам
міліції, які складали про це протокол.
Зазначив, що ніколи перед проведенням
оперативної закупки працівники
міліції його не обшукували і речей з
кишеней він не викладав. Ніколи перед
проведенням оперативних закупок йому
не вручались технічні засоби для відео
- або -аудіо фіксування процесу
придбання наркотичних засобів і ніхто
із понятих чи інших сторонніх осіб не
був очевидцем придбання ним
наркотичних засобів у підсудного.

Під час допиту в суді при пред'явленні
йому для огляду протоколу його допиту
як свідка в ході досудового слідства
(том 4 а. с. 126-127) свідок заперечив
належність йому підписів на протоколі
його допиту від 16 жовтня 2009 року,
зазначивши, що він підписувався так, як
це видно на актах оглядів покупця та
протоколах оперативних закупок (том 1 а.
с. 276, 277, 315, 316, 350, 351). При цьому він
продемонстрував виконання підпису
суду, який візуально відрізняється від
наявного в протоколі його допиту. Він
також не ствердив, що під час
досудового слідства проводився його
допит.

Суд критично оцінює показання
названого свідка, виходячи з
сумнівності його тверджень про
обставини збуту підсудним наркотичних
засобів та відсутності об'єктивних
даних, які б це підтверджували.

Так, протокол допиту свідка в ході
досудового слідства був проведений не
слідчим, а оперуповноваженим ВБНОН ПМУ
УМВС України в Полтавській області
ОСОБА_57 без процесуальних повноважень
на це, що позбавляє суд можливості
приймати його до уваги як належний
письмовий доказ по справі. Крім того,
зміст протоколу допиту викладений
лаконічною професійною термінологією,
не характерною для тієї, яку
використовує свідок, що, на думку суду,
свідчить про його написання в
порушення вимог ч. 4 ст. 167 КПК України не
зі слів свідка. Зміст протоколу є
настільки загальним, що він не містить
інформації про рівень обізнаності
свідка як про підсудного та характер
стосунків з ним, так і про обстановку та
обставини збуту останнім наркотичного
засобу.

Огляд покупця ОСОБА_25 та вилучення у
нього придбаної наркотичної речовини
були проведені з порушенням вимог п. п.
2.5 і 2.7. Інструкції (том 1 а. с. 276-277, 315-316,
350-351), що позбавляє суд можливості
відповідно до статті 82 КПК України
приймати ці процесуальні документи як
докази по справі, оскільки така
фіксація фактів закупівлі і видачі
наркотичних засобів у підсудного
свідком не виключає можливості
фальсифікації цих дій.

Особи, які були присутні понятими під
час проведення оперативних закупок
ОСОБА_58 та ОСОБА_59 в ході досудового
слідства не допитувались, а під час
судового розгляду справи учасниками
розгляду клопотання про їх допит не
заявлялось.

Отже, в ході розгляду справи в суді не
встановлено будь-яких об'єктивних
даних, які б підтверджували
відповідність дійсності показань
свідка під вигаданим прізвищем ОСОБА_25,
підсудний ОСОБА_12 категорично
заперечує факт збуту наркотичної
речовини за вказаних обставин, а тому
суд, критично оцінивши його показання,
які він давав як під час досудового, так
і судового слідства, до уваги як доказ
вини підсудного ОСОБА_12 не приймає.

Аналогічні порушення були допущені при
допиті як свідка на досудовому
слідстві особи під вигаданими даними
ОСОБА_18, який проводив оперативні
закупівлі наркотичних засобів у
підсудної ОСОБА_10 15 та 17 липня, 2 серпня
2009 року (том 4 а. с. 115-116), протокол про що
був досліджений в суді в порядку статті
306 КПК України, так як на момент
розгляду справи в суді свідок помер.

Зважаючи на процесуальні порушення,
які були допущені при проведенні як
оперативних закупівель з названою
особою, так і його допиті під час
досудового слідства, що ставить під
сумнів правдивість його показань, а
також на те, що фактичні дані про смерть
цієї особи унеможливлюють перевірку
судом правдивості її показань під час
досудового слідства, що позбавляє суд
можливості за таких обставин усунути
суперечності в показаннях вказаної
особи, суд усі сумніви тлумачить на
користь винних осіб.

Суд був позбавлений можливості
допитати свідків ОСОБА_26, ОСОБА_24,
ОСОБА_22, ОСОБА_17 та ОСОБА_20, які за
дорученням працівників міліції
проводили закупівлю наркотичних
засобів у підсудних, оскільки в суд
вони не з'явилися і начальником
Управління БНОН УМВС України в
Полтавській області Кропивком О.О., в
обов'язки якого входить доставка таких
осіб на допит в суд, суду було
відмовлено в цьому з зазначенням того,
«що дані особи є залегендованими і на
даний час перебувають в місцях
позбавлення волі, тому їх доставка до
суду може призвести до їх
розлегендування, що створить загрозу
їх життю та здоров'ю»(том 8 а. с. 151).

Показання, які вони давали в ході
досудового слідства судом не можуть
бути прийняті до уваги як доказ по
справі, так як це суперечить положенням
підпункту «d»ст. 3 Конвенції, оскільки
позбавляє можливості підсудних і
сторону захисту допитати їх
безпосередньо в суді, а також п. 14
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 грудня 1985 р. № 11 «Про
додержання судами України
процесуального законодавства, яке
регламентує судовий розгляд
кримінальних справ», в якому зазначено,
що оголошення показань свідка, який до
суду не викликався, є недопустимим. Суд
не вправі у вироку посилатись на ці
показання як на доказ у справі,
оскільки вони не досліджувались у
судовому засіданні.

Їх показання не можуть бути оголошені в
суді і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 306 КПК
України в зв'язку з неможливістю явки,
оскільки їх явка можлива, але в цьому
було відмовлено органом, який в силу
закону зобов'язаний доставити свідків
до суду.

Суд позбавлений можливості посилатись
на їх показання і на підставі ч. 2 ст. 292
КПК України, виходячи з того, що заходи
безпеки, передбачені ст. 52-1 цього
Кодексу щодо них не вживались.

Крім того, в ході досудового слідства
названі свідки всупереч вимог статей
167, 170 КПК України були допитані не
слідчим, а оперативними працівниками
ВБНОН УМВС України в Полтавській
області ОСОБА_55 (том 4 а. с. 110-111, 112-113,
117-118), ОСОБА_61 (том 4 а. с. 114, 115-116) та
ОСОБА_57 (том 4 а. с. 126-127, 128-129), тобто
неналежним суб'єктом, так як не були
повноважними проводити ці слідчі дії,
оскільки ніякого відношення до
зазначеної справи не мали, бо
розслідування у ній одноособово
здійснював слідчий ОСОБА_33, який
доручення їм на це не давав.

Частиною 4 статті 167 КПК України
встановлений порядок допиту свідка
слідчим, а не іншою особою.

Аналіз змісту протоколів допитів
названих свідків та пояснень, які від
них відбирались до порушення справи,
свідчить про те, що допит їх був
здійснений не тільки неналежним
суб'єктом, а й з порушенням
встановленого для цього порядку,
зокрема без їх допиту шляхом
електронного переміщення змісту їх
показань з пояснень, які від них
відбирались оперативними працівниками
після проведення оперативних закупок,
в протокол допиту.

Протоколи допиту цих осіб є
неконкретними, а тому їх показання є
сумнівними з приводу об'єктивності та
можливості прийняття їх до уваги як
належні докази по справі.

Так, протокол допиту свідка ОСОБА_17,
який проводив оперативну закупку
наркотичного засобу у підсудної ОСОБА_9
14 липня та 2 серпня 2009 року (том 4 а. с.
112-113), оперуповноваженим ВБНОН УМВС
України в Полтавській області ОСОБА_55
скалькований з двох його пояснень від 15
липня та 2 серпня 2009 року (том 1 а. с. 10, 38)
з дзеркальним відтворенням як їх
змісту, так і стилістики викладення та
граматичних помилок. В такому ж
вигляді електронним способом
показання цього свідка переміщені в
обвинувальний висновок (том 4 а. с. 14-15
обв. висновку), який був складений
слідчим. Це дає підстави суду вважати,
що допит свідка відповідно до вимог
вищеназваної норми КПК України не
проводився, а тому з урахуванням
процесуальної некомпетентності особи,
яка його проводила, та невідповідності
його змісту дійсності не може
прийматись до уваги як письмовий доказ
по справі, що випливає з змісту статті 82
КПК України.

Аналогічні порушення були допущені
також при проведенні допитів свідків
ОСОБА_24, ОСОБА_22, ОСОБА_18, ОСОБА_20,
ОСОБА_26 (том 1 а. с. 63, 90,117, 148, 173, 200, 224, 246;
том 4 а. с. 110-111, 114, 115-116, 117-118, 128-129), які
залучались працівниками ВБНОН для
проведення оперативних закупок
наркотичних засобів у підсудних, а тому
з цих підстав протоколи їх допитів не
приймаються до уваги як джерело
доказів по справі.

Крім того, судом встановлено, що
органами, які проводять
оперативно-розшукову діяльність,
дізнання та досудове слідство було
грубо порушено вимоги Закону України
«Про оперативно-розшукову
діяльність»під час її проведення.

Так, стаття 6 Закону встановлює
підстави для проведення
оперативно-розшукової діяльності,
зокрема -це наявність достатньої
інформації, одержаної в установленому
законом порядку, що потребує перевірки
за допомогою оперативно-розшукових
заходів і засобів, про злочини, що
готуються або вчинені невстановленими
особами; осіб, які готують або вчинили
злочин тощо.

Зазначені підстави можуть міститися в
заявах, повідомленнях громадян,
посадових осіб, громадських
організацій, засобів масової
інформації, у письмових дорученнях і
постановах слідчого, вказівках
прокурора, ухвалах суду в кримінальних
справах, що знаходяться в його
провадженні, матеріалах органів
дізнання, інших правоохоронних
органів, у запитах оперативних
підрозділів міжнародних
правоохоронних органів та організацій
інших держав, а також запитах
повноважних державних органів, установ
та організацій, визначених Кабінетом
Міністрів України, про перевірку осіб у
зв'язку з їх допуском до державної
таємниці і до роботи з ядерними
матеріалами та на ядерних установках.

Вказаною нормою Закону забороняється
приймати рішення про проведення
оперативно-розшукових заходів при
відсутності підстав, передбачених у
цій статті.

Всупереч зазначеним вимогам Закону
начальник УБНОН ОСОБА_32 27 травня, 7, 14 та
27 липня (том 1 а. с. 5, 59, 169, 196, 267) виніс
постанови про проведення оперативних
закупівель у підсудних ОСОБА_9,ОСОБА_10,
ОСОБА_13, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відповідно,
не навівши в постановах про це жодної
із названих підстав, які б давали право
їх проводити та пославшись при цьому
лише на п. 2 ст. 8 вищеназваного Закону,
який надає право проводити оперативну
закупівлю, знехтувавши його положенням
про те, що це допускається лише при
наявності передбачених ст. 6 цього
Закону підстав.

Це дає підстави суду визнати вказані
постанови незаконними, а зібрані в
результаті проведення відповідно до
них даних такими, що не можуть
враховуватись як доказ по справі і до
уваги не приймати.

Судом також не приймаються до уваги як
доказ по справі протоколи 18/411т та 18/410т
здійснення оперативно-технічного
заходу № 2 по ОРС № 4/09 (том 3 а. с. 226-288,
289-291) відносно ОСОБА_9, оскільки вони
складені з порушенням вимог постанови
від 26 вересня 2007 року № 1169 КМУ «Про
затвердження Порядку отримання
дозволу суду на здійснення заходів, які
тимчасово обмежують права людини, та
використання добутої інформації»(далі
- Порядок), п. 11 якого встановлено, що «у
протоколі зазначаються дата його
складення, посада, прізвище та ініціали
особи, у провадженні якої перебуває
справа, номер справи, за якою
здійснювався захід, номер постанови,
дата її прийняття та найменування суду,
яким видано дозвіл на здійснення
заходу, вид заходу та строки його
здійснення, найменування підрозділу,
працівники якого залучалися до
здійснення заходу, дані про особу,
стосовно якої здійснювався захід,
результати здійснення заходу,
відомості про матеріальні носії
інформації (матеріали аудіо- чи
відеозапису, фото- і кінозйомки,
магнітні накопичувачі тощо) та місце їх
зберігання.

Протокол підписує працівник
оперативного підрозділу, у провадженні
якого перебуває справа.

Протокол додається до справи.
Матеріальні носії інформації
зберігаються в підрозділі, працівники
якого залучалися до здійснення
заходу».

Ці вимоги закону при проведенні
оперативного заходу не були дотримані,
оскільки в протоколах замість
визначених в Порядку формулювань про
зняття інформації «з каналів
зв'язку»чи «встановлення контролю за
телефонними розмовами», вказано про
«документування злочинної
діяльності»; не вказано вид заходу та
строки його здійснення; найменування
підрозділу, працівники якого
залучалися до здійснення заходу (УТОЗ
УМВС) та і взагалі не вказано про їх
залучення, хоча аркуші протоколів (том 3
а. с. 255-259, 261-266 та 272-275) складені не
ОСОБА_32, а іншою особою, про що свідчить
почерк, що суперечить вимогам п. 11 про
складання протоколу особою, у
провадженні якої перебуває справа»; не
вказані відомості про матеріальні
носії інформації, магнітні
накопичувачі та місце їх зберігання;
відсутні штампи (їх відбитки) з
реєстраційним номером надходження
основних документів по кількості
аркушів і про додатки та відбиток
штампу про гриф таємності.

Відповідно до вимог статті 65 КПК
України доказами в кримінальній справі
можуть бути фактичні дані, які
встановлюються, в тому числі,
протоколами з відповідними додатками,
складеними уповноваженими органами за
результатами оперативно-розшукових
заходів, які тільки в цьому випадку
дають підстави органу дізнання,
слідчому і суду у визначеному законом
порядку встановити наявність або
відсутність суспільно небезпечного
діяння, винність особи, яка вчинила це
діяння, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Згідно з наказом МВС від 6 листопада 2008
року «Про затвердження порядку
розсекречення матеріальних носіїв
секретної інформації, здобутої під час
здійснення оперативно-технічних
заходів та передачі їх для
використання, як джерел доказів у
кримінальному судочинстві»експерт з
питань таємниць МВС на рівні
заступника міністра розсекречує
протоколи ОТЗ шляхом надання дозволу,
який листом чи шифротелеграмою
доводиться згідно запиту на місце.

Однак, в правому верхньому куті
протоколів відсутні посилання
інспекторів режимно-секретного
відділу УМВС на лист МВС, його номер,
дату, прізвище і розпис інспектора,
його надпис про розсекречення та
відбиток печатки «РСВ»чи «РСС», якою
завіряється запис. В правому куті обох
протоколів є лише відбитки печатки
ВБОН «для пакетів».

Оскільки цей порядок органами, які
проводили оперативно-розшукову
діяльність та досудове слідство був
порушений, тому відповідно до ч. 1 ст. 65
та ст. 82 КПК України суд не приймає до
уваги вказані протоколи як джерело
доказів по справі.

З цих же підстав судом не приймається
до уваги як доказ по справі і запис
відеоспостереження, протокол огляду
якого був досліджений в суді (том 3 а. с.
224). Не приймаючи до уваги як доказ по
справі, суд виходить з того, що п. 1
Порядку визначає процедуру отримання
дозволу суду на здійснення заходів, які
тимчасово обмежують права людини,
зокрема на негласне проникнення до
житла чи іншого володіння особи,
застосування технічних засобів
добування інформації, зняття її з
каналів зв'язку, установлення контролю
за листуванням, телефонними розмовами,
телеграфною та іншою кореспонденцією
особи, а також використання інформації,
добутої під час здійснення заходів.

Відповідно до п. 10 Порядку за
результатами здійснення заходу
складається протокол з відповідними
додатками, перелік яких визначений в п.
11 і наведений вище.

В супровідній начальника УБНОН ОСОБА_32,
яким носії інформації
відеоспостереження направлені
слідчому для приєднання до справи (том 3
а. с. 223), не вказано, що вони є додатком
до протоколу про здійснення
оперативно-технічних заходів, а також
про те, що такий захід здійснювався з
дозволу суду.

В протоколі про здійснення ОТЗ від 14
червня 2009 року (том 3 а. с. 226-291) не
зазначається про застосування
відеозапису або кінозйомки
оперативної закупівлі. Іншого
протоколу про здійснення ОТЗ з
застосуванням відео-кінозйомки в
матеріалах справи немає.

Відповідно до п. 2.6. Інструкції
застосування спеціальних технічних
засобів при проведенні оперативної
закупівлі та контрольованого
постачання здійснюється з дозволу суду
відповідно до чинного законодавства
України. При необхідності відповідно
до чинного законодавства покупцеві
вручаються аудіо-відеозаписувальні
спеціальні технічні засоби для
фіксації розмови та дій, що
підтверджують протиправну діяльність
продавця. Вручення покупцеві
спеціальної техніки здійснюється
після його попереднього інструктажу
щодо користування нею і оформляється
актом, який підписується двома
оперативними працівниками та покупцем.

В матеріалах кримінальної справи
відсутні акти, які б свідчили про те, що
засоби для здійснення відеозйомки під
час проведення оперативної закупівлі
вручались особам, які для цього
залучались. Про це також не зазначено в
жодному акті огляду покупця, який
міститься в матеріалах справи.

На супровідних листах начальника
УБНОН, якими він спрямував як речові
докази оптичний диск та відеокасети
заступнику начальника СУ УМВС України
в Полтавській області, а також
протоколи телефонних перемовин
відсутні штамп про реєстрацію в СУ УМВС
України в Полтавській області та
будь-які резолюції керівників СУ УМВС
про їх подальше спрямування, а тому не
зрозуміло, яким чином вони надійшли до
слідчого та приєднані до матеріалів
справи, що суперечить вимогам статті 66
КПК України, якою встановлений порядок
збирання і подання доказів.

Відповідно до п. 13 Порядку у разі
використання протоколу з відповідними
додатками як джерела доказів у
кримінальному судочинстві їх передача
органам досудового слідства чи суду
здійснюється в установленому
кримінально-процесуальним
законодавством порядку,

Отже, у суду відсутні
процесуально-правові підстави
визнавати вказані в супровідному листі
начальника УБНОН (том 3 а. с. 223) носії та
протокол їх огляду від 28 жовтня 2009 року
(том 3 а. с. 224) джерелами доказів по
справі.

Відповідно до протоколів огляду від 13
та 14 жовтня 2009 року (том 3 а. с. 292-298, том 4
а. с. 3-83) було проведено роздруківку
CD-диску № 130 з записами розмов, джерело
походження якого в справі невідоме.
Наведені роздруківки з носія № 130
виглядають як додатки до протоколу ОТЗ,
якого в справі також немає.

Відповідно до ч. 2 ст.165 КПК додатки,
складені уповноваженими органами за
результатами оперативно-розшукових
заходів без протоколу про здійснення
таких заходів не можуть розглядатися
як докази в справі, а тому суд розцінює
ці протоколи як недопустимі докази та
до уваги їх не приймає.

В ході досудового слідства відповідно
до супровідного листа начальник УБНОН
ОСОБА_32 направив для приєднання до
матеріалів справи та використання в
ході його проведення роздруківку
телефонних зв'язків підсудних на 72
аркушах (том 3 а. с. 81), процесуальне
походження яких невідоме. Слідчим же
приєднано до справи та проведено огляд
138 арк. роздруківки телефонних розмов
підсудних (том 3 а. с. 220), процесуальне
походження яких невідоме.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 65 та ст. 82 КПК
України суд визнає ці документи як
такі, що були отримані у невизначеному
законом порядку, а тому є недопустимими
та не приймаються до уваги як джерело
доказів по справі.

Оцінюючи дії працівників міліції, які
організовували і проводили закупівлю
наркотичних засобів у підсудних, суд
враховує рішення Європейського суду з
прав людини від 9 червня 1998 року по
справі Teixeira de Castro проти Португалії (v.
Portugal, 9 june 1998, Reports of Judgments and Decisions 1998-IV),
яким дії двох негласних працівників
поліції, які придбали у заявника
наркотики, були визнані такими, що
спровокували кримінальну діяльність,
що за інших обставин могли б і не
відбутися та що суспільним інтересом
не можна виправдати використання
доказів, здобутих шляхом підбурювання
з боку поліції, тобто суд дійшов
висновку, що працівники поліції вийшли
за межі функцій негласних агентів,
спровокували злочин, а тому немає
жодних причин вважати, що без їхнього
втручання злочин було б учинено, через
що мало місце порушення п. 1 ст. 6
Конвенції з прав людини і
основоположних свобод.

Про порушення вказаної норми
Конвенції, КПК України, Закону України
«Про міліцію», Закону України «Про
оперативно-розшукову діяльність»,
Інструкції, а також про провокацію до
скоєння підсудними злочинів з боку
працівників міліції, а отже про
визнання недопустимими як докази по
справі свідчать факти проведення
оперативних закупівель 17 липня 2009 року
у підсудних ОСОБА_13 та ОСОБА_10, 22, 28 та 30
липня 2009 року у підсудного ОСОБА_11, 31
липня, 1 та 2 серпня 2009 року у підсудного
ОСОБА_12, 2 серпня 2009 року у підсудних
ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про міліцію»працівники міліції
зобов'язані виявляти, запобігати,
припиняти та розкривати злочини,
вживати з цією метою
оперативно-розшукових та
профілактичних заходів, передбачених
чинним законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про оперативно-розшукову
діяльність»завданням
оперативно-розшукової діяльності є
пошук і фіксація фактичних даних про
протиправні діяння окремих осіб та
груп, відповідальність за які
передбачена Кримінальним кодексом
України, розвідувально-підривну
діяльність спеціальних служб
іноземних держав та організацій з
метою припинення правопорушень та в
інтересах кримінального судочинства, а
також отримання інформації в інтересах
безпеки громадян, суспільства і
держави.

Стаття 2 цього Закону визначає
оперативно-розшукову діяльність як
систему гласних і негласних пошукових,
розвідувальних та контррозвідувальних
заходів, що здійснюються із
застосуванням оперативних та
оперативно-технічних засобів.

А статтею 4 Закону визначено, що
оперативно-розшукова діяльність
грунтується на принципах законності,
дотримання прав і свобод людини,
взаємодії з органами управління і
населенням.

Відповідно до п. 1.2. Інструкції
оперативна закупівля -це
оперативно-розшуковий захід,
пов'язаний з негласним придбанням у
фізичних та юридичних осіб незалежно
від форм власності товарів, предметів
та речовин, обіг яких визначено чинним
законодавством України, з метою
виявлення та документування фактів
протиправних діянь.

Пунктом 2 ст. 10 Закону України «Про
оперативно-розшукову діяльність»та
абз. 3 п. 3 Інструкції встановлено, що
матеріали, здобуті в результаті
оперативно-розшукової діяльності під
час проведення оперативної закупівлі
використовуються для отримання
фактичних даних, які можуть бути
доказами в кримінальній справі.

Аналіз наведених норм закону дає
підстави прийти до висновку, що
оперативні закупки відносяться до
оперативно-розшукових заходів, які
проводяться відповідними оперативними
підрозділами з метою виявлення та
документування фактів протиправних
діянь і можуть бути використані як
приводи і підстави для порушення
кримінальної справи, що виключає
можливість їх проведення щодо осіб,
справи відносно яких вже порушено.

Частиною 3 ст. 98 КПК України
встановлено, що якщо на момент
порушення кримінальної справи
встановлено особу, яка вчинила злочин,
кримінальну справу має бути порушено
щодо цієї особи.

Тому порушення слідчим кримінальної
справи 16 липня 2009 року всупереч вимог
зазначеної норми КПК за фактом збуту
наркотичних засобів 14 липня 2009 року
нібито невідомою особою, в той час як з
матеріалів оперативної закупівлі, на
які слідчий зіслався як підставу до
порушення справи (том 1 а. с. 3-13), а не
щодо конкретної особи, а саме ОСОБА_9,
суд вважає незаконним та зробленим з
метою надання в послідуючому
можливості здійснювати оперативні
закупки як у неї, так і інших підсудних
вже після порушення кримінальної
справи, тобто провокувати вчинення
злочинів.

Свідченням цьому є те, що 16 липня 2009
року, в день порушення кримінальної
справи за фактом збуту наркотичної
речовини підсудною ОСОБА_9, що
достеменно слідувало з матеріалів
оперативної закупівлі, заступником
начальника СУ УМВС України в
Полтавській області Дейнегою Ю.В.
слідчому були надані письмові
вказівки, які відповідно до ч. 3 ст. 114-1
КПК України є обов'язковими для
виконання (том 1 а. с. 385), в яких
вимагалося порушити кримінальні
справи по фактах вже проведених
оперативних закупок у підсудних,
провести оперативні закупки з
використанням технічних заходів,
провести обшуки за місцем мешкання
ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_12 та
ОСОБА_11, затримати їх як підозрюваних у
вчиненні злочину, допитати та обрати
підозрюваним запобіжні заходи.

Аналіз змісту вказівок, на думку суду,
однозначно свідчить про те, що особі,
яка їх надавала, було достеменно відомо
про вже здійснені проведення
оперативних закупівель саме у
підсудних, за результатами чого були
порушені кримінальні справи, і що нею
ставиться вимога провести оперативні
закупівлі саме у підсудних, прізвища
яких вказані у вказівках з зазначенням
їх адрес і процесуальний статус яких
визначений як уже підозрюваних у
вчиненні злочинів, та провести їх
затримання.

Відповідно до ст. 114-1 КПК України
начальник слідчого відділу не
наділений повноваженнями давати
вказівки про проведення оперативних
закупівель, а також те, що на момент їх
надання він був обізнаний про
порушення справи за фактами збуту
підсудними наркотичних засобів, які
послужили підставою для порушення
кримінальної справи, а тому своїми
діями зобов'язував слідчого та
оперативних працівників міліції до
провокації дій щодо підсудних та
схилення їх до скоєння злочинів, яких
би вони за інших обставин не вчинили, що
потім ними і було зроблено і що є
грубим порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції та
п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
міліцію».

Тому проведення оперативних
закупівель 17 липня 2009 року у підсудних
ОСОБА_13 та ОСОБА_10, 22, 28 та 30 липня 2009
року у підсудного ОСОБА_11, 31 липня, 1 та 2
серпня 2009 року у підсудного ОСОБА_12, 2
серпня 2009 року у підсудних ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 суд визнає незаконним, а
складені внаслідок цього з порушенням
нормативних актів процесуальні
документи недопустими доказами по
справі відповідно до статей 65 та 82 КПК
України.

Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України
«Про оперативно-розшукову
діяльність»та абз. 2 п. 3 Інструкції
матеріали оперативно-розшукової
діяльності використовуються як
приводи та підстави для порушення
кримінальної справи або проведення
невідкладних слідчих дій, а також для
отримання фактичних даних, які можуть
бути доказами у кримінальній справі.
Разом із тим, відповідно до положень
статей 64-66 КПК України, фактичні дані,
які можуть бути доказами у
кримінальній справі, мають бути
отримані з дотриманням вимог та у
спосіб, визначений
кримінально-процесуальним законом, а
відповідно до ст.67 КПК України, ніякі із
них не мають наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України справа
може бути порушена тільки в тих
випадках, коли є достатні дані, які
вказують на наявність ознак злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КПК України
досудове слідство провадиться лише
після порушення кримінальної справи і
в порядку, встановленому цим Кодексом.

В порушення зазначених вимог закону
старшим слідчим в ОВС СУ УМВС України в
Полтавській області ОСОБА_33 16 липня 2009
року була порушена кримінальна справа
за ч. 1 ст. 307 КК України за фактом збуту
наркотичних засобів на підставі
матеріалів, про що зазначено в
постанові про порушення справи, які
були передані йому для розгляду лише 17
липня 2009 року (том 1 а. с. 1, 3-15), що є
свідченням безпідставності та
незаконності прийнятого рішення, а
отже його фальсифікації. В зв'язку з цим
суд не приймає до уваги цей
процесуальний документ як факт
порушення кримінальної справи, який
породжує певні правові наслідки та
надає дозвіл для проведення досудового
розслідування.

Судом також встановлено, що слідчим
Трьомсиним Р.О. 3 серпня 2009 року
винесена постанова про порушення
кримінальної справи за ч. 2 ст. 307 КК
України щодо ОСОБА_10 за фактом збуту
нею наркотичних засобів особі під
вигаданими даними ОСОБА_18 (том 1 а. с. 110).
Суд вважає дану постанову
сфальсифікованою, оскільки в ній як на
достатні дані для порушення справи
містяться посилання на докази, які були
отримані лише 4 серпня 2009 року, а тому
розцінює цю постанову як таку, що не
породжує правових наслідків та не дає
підстав для проведення досудового
слідства за цим фактом.

2 серпня 2009 року начальником СУ УМВС
України в Полтавській області Шишком
К.О. для розслідування справи була
створена група слідчих у складі
старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України
в Полтавській області майора міліції
ОСОБА_33 -старшого групи, слідчого в ОВС
СУ УМВС України в Полтавській області
майора міліції Дичука І.А., слідчого СУ
УМВС України в Полтавській області
капітана міліції Голтвянського В.С.,
старшого слідчого СУ УМВС України в
Полтавській області майора міліції
Стеценко Л.Г., слідчого СВ Полтавського
РВ УМВС України в Полтавській області
старшого лейтенанта міліції Гуржія О.С.
(том 2 а. с. 1-2).

Аналіз змісту вказаної постанови
свідчить про те, що вона могла бути
винесена лише після 4 серпня 2009 року,
оскільки в ній є посилання на акти
досліджень наркотичної речовини від 4
серпня 2009 року. Тому винесення її 2
серпня 2009 року за таких обставин є
неможливим, а отже це дає підстави суду
вважати її сфальсифікованою та такою,
що не породжує тих правових наслідків,
для яких її було прийнято.

В зв'язку з цим слідчими, які відповідно
до цієї постанови були включені до
складу членів групи слідчі дії
проводились незаконно, оскільки вони
не є належним суб'єктом, тобто особами
уповноваженими у цій справі проводити
ту процесуальну дію, у ході якої
отримано відповідний доказ, а тому
процесуальні документи, виконані ними
не можуть бути прийняті як допустимі
джерела доказів по справі і судом до
уваги не приймаються.

Крім того, незважаючи на те, що інші
слідчі на цей час не були включені до
складу слідчої групи навіть в цій
постанові та не приймали справи до
свого провадження обшуки у підсудних
ОСОБА_13 та ОСОБА_11 3 та 4 серпня 2009 року
були проведені слідчими Квітою В.М. та
Катеринюком П.М. відповідно, що є
порушенням вимог КПК України та дає
підстави суду не приймати до уваги ці
процесуальні документи як докази по
справі (том 2 а. с. 185, 190-191).

В ході проведення обшуку в помешканні
підсудної ОСОБА_9 2 серпня 2009 року,
протокол про що був досліджений в суді
(том 2 а. с. 12-13), у підсудної було
вилучено пластиковий флакон з рідиною
коричневого кольору, який знаходився у
неї в бюстгальтері, шприци об'ємом 10, 6, 5
і 2 мл з рідиною коричневого кольору та 2
пакети з 8 пачками таблеток «Терофун»в
залі квартири, шприци об'ємом 8 та 5 мл в
холодильнику на кухні, гроші в сумі 376
грн., які видала підсудна ОСОБА_9 з
кишені.

В ході розгляду справи в суді
встановлено, що під час обшуку в
приміщенні квартири підсудної, де він
проводився, знаходилась більша
кількість осіб, ніж зазначено в
протоколі обшуку. Зокрема, це свідки
ОСОБА_16 з дочкою, які знаходились на
кухні під охороною працівника міліції,
ОСОБА_37 та ОСОБА_44, які були запрошені
працівниками міліції для проведення
обшуку в якості понятих, а також
працівники міліції, про яких
стверджують названі свідки. Однак, в
протокол обшуку вони не занесені і про
їх статус та роль при його проведенні в
протоколі не зазначено, протокол ними в
порушення вимог ч. 2 ст. 188 КПК України не
підписаний.

В протоколі також відсутня підпис
підсудної ОСОБА_9, у якої проводився
обшук, та не зазначено про її відмову
від цього, якщо таке мало місце, а також
не зазначено як саме було упаковано та
опечатане вилучене під час його
проведення (прошиті чи ні пакети, в які
поміщено вилучене, як саме, якими
печатками опечатано та чи скріплено
підписами понятих тощо). В протоколі
обшуку не зазначено про те,
здійснювались чи ні під час його
проведення фото - або - відеозйомка,
хоча до протоколу додані ксерокопії
фотознімків, процесуальне походження
яких невідоме з роз'ясненням слідчим
того, що на них зафіксовано, не вказано,
як саме було виявлено світіння на
купюрах і руках підсудної, та як і ким, з
яких ділянок рук у неї було зроблено
змиви чи був зроблений контрольний
зразок для порівняння. Зазначено (п. 19),
що було вилучено 376 грн., хоча
підрахунок по перелічених в протоколі
купюрах складає 410 грн., а на доданому до
протоколу фотознімку -476 грн.

Свідок ОСОБА_16 в суді показав, що під
час проведення обшуку на кухню, де він в
кайданках з донькою знаходився під
охороною працівника міліції, без
понятих заходили два працівники
міліції, які відчиняли холодильник і
щось там шукали, а потім зачинили його
та вийшли з кухні. Через деякий час,
згідно протоколу обшуку, в
холодильнику були виявлені два
медичних шприци з наркотичним засобом.

Про велику кількість працівників
міліції, які знаходились в квартирі
підсудної під час проведення обшуку
показали в суді як вона сама, так і
свідки ОСОБА_16, ОСОБА_39, ОСОБА_37 Однак, в
протоколі не зазначена роль вказаних
осіб і понятими значаться інші, а не ті,
які були запрошені та були присутніми
при вилученні флакону з бюстгальтера
підсудної, що було встановлено в ході
розгляду справу в суді. Натомість, в
протоколі зазначається, що підсудна
сама видала названий флакон.

Наведене викликає сумніви у суду з
приводу законності проведення цієї
слідчої дії та можливості сторонніх
осіб, які були присутніми під час
проведення обшуку, підкинути
заборонені для зберігання речі, які
потім були вилучені і належність собі
яких підсудна заперечує.

Крім того, обшук було проведено по
кримінальній справі № 09230309, порушеній
слідчим 16 липня 2009 року, яка судом
визнана незаконною, оскільки її
порушення було здійснено при
відсутності для цього достатніх
приводів і підстав.

Виходячи з наведеного, суд відповідно
до ч. 1 ст. 65 та ст. 82 КПК України не
приймає до уваги протокол обшуку у
квартирі підсудної як належний та
допустимий доказ по справі, так як він
складений і оформлений, а слідча дія
проведена з порушенням встановленого
для цього порядку.

Аналогічні порушення закону були
допущені під час проведення обшуків 3
серпня 2009 року у ОСОБА_16 за місцем його
проживання АДРЕСА_5 (том 2 а. с. 45-47), у
ОСОБА_10 2 серпня 2009 року за місцем її
проживання АДРЕСА_3 (том 2 а. с. 111-112), у
ОСОБА_12 за місцем його проживання
АДРЕСА_1 (том 2 а. с. 156).

Не приймаючи до уваги як доказ по
справі протокол обшуку за місцем
проживання ОСОБА_16, суд, крім наведених
вище порушень КПК при його проведенні,
враховує показання, які він дав в суді і
які наведені вище, а також показання
підсудної ОСОБА_9, яка категорично
заперечила належність їй вилучених в
названій квартирі наркотичних засобів.
При цьому суд враховує також і те, що
будь-яких об'єктивних даних, які б
спростовували цей факт органами
досудового слідства в ході його
проведення не встановлено, а стороною
обвинувачення в суді не надано.

Крім того, обшук в помешканнях
підсудних ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 2
серпня 2009 року був проведений на
підставі не існуючих в справі постанов
суду про проведення обшуку від 27 серпня
та 27 березня 2009 року, про що зазначено в
протоколах обшуку, хоча такий дозвіл
судом був наданий 27 липня 2009 року (том 2
а. с. 11, 110, 155) і всі обшуки, крім обшуку у
ОСОБА_12 проведені процесуально
некомпетентними особами, які не
приймали справи до провадження та не
були включені до складу слідчої групи.

Визнаючи незаконність проведення
обшуків як з точки зору
некомпетентності осіб, що їх проводили,
так і порядку їх проведення, суд також
враховує те, що дозволи на проведення
обшуків були надані судом за поданням
слідчого 27 липня 2009 року, а були
проведені лише 2, 3 та 4 серпня 2009 року, в
той час, коли 16 липня 2009 року вже була
порушена кримінальна справа і слідчому
було відомо про вчинення злочинів з
матеріалів, які йому були надані та на
підставі яких він порушував справу.
Крім того, 16 липня 2009 року, в день
порушення кримінальної справи,
заступником начальника СУ УМВС України
в Полтавській області Дейнегою Ю.В.
йому були надані письмові вказівки, які
відповідно до ч. 3 ст. 114-1 КПК України є
обов'язковими для виконання (том 1 а. с.
385), в яких вимагалося провести обшуки
за місцем мешкання ОСОБА_9, ОСОБА_13,
ОСОБА_10, ОСОБА_12 та ОСОБА_11, затримати їх
як підозрюваних у вчиненні злочину,
допитати та обрати підозрюваним
запобіжні заходи. З незрозумілих
причин слідчим обшуки не проводились
аж до 2, 3 та 4 серпня 2009 року, що
об'єктивно давало їм змогу
продовжувати злочинну діяльність, а
оперативним працівникам УБНОН УМВС
проводити у них контрольні закупівлі
наркотичних засобів. На думку суду, це
сприяло створенню штучних доказів їх
злочинної діяльності, що є
недопустимим.

В жодному із протоколів обшуку не
зазначено як саме, вилучені в ході його
проведення речі і предмети були
упаковані та опечатані, а також
підписані, в зв'язку з чим неможливо
зробити висновок про недоступність до
них з метою їх заміни або зміни, а також
зміни їх кількості та асортименту, що і
з цих підстав позбавляє суд можливості
відповідно до статті 82 КПК України
визнати протоколи цих слідчих дій як
джерело доказів по справі, а тому
визнає їх недопустимими доказами.

Відповідно до акту огляду покупця та
протоколу оперативної закупки від 2
серпня 2009 року (том 1 а. с. 112-116) у
підсудної ОСОБА_10 особою під
вигаданими даними ОСОБА_18 за місцем її
проживання було проведено оперативну
закупку наркотичних засобів в період з
19 год. до 19 год. 35 хв.

Судом в ході розгляду справи
встановлено, що в цей час підсудна
знаходилась спочатку в лікарні, куди
був госпіталізований її син, а потім в
дворі будинку з іншими мешканцями,
звідки вона була забрана працівниками
міліції в їх присутності і після чого в
неї був проведений обшук (том 2 а. с. 111), в
зв'язку з чим у вказаний час вона не
знаходилась в будинку і не могла
збувати наркотичний засіб. Наведене
дає підстави суду вважати названі
процесуальні документи такими, що не
відповідають вимогам ч. 1 ст. 65 і ст. 82
КПК України і не приймати їх до уваги як
докази по справі ще й з цих підстав.

В ході розгляду справи в суді
встановлено також, що підсудна ОСОБА_10
проживала у вказаному будинку разом з
матір'ю, яка вживала і збувала
наркотики і яку через місяць після
затримання підсудної було засуджено,
двома братами, які були наркозалежними
особами, а також сином, мешкаючи там
лише в одній кімнаті, про що було відомо
працівникам міліції, які проводили її
затримання та обшук в будинку.

Однак, всупереч цьому
оперуповноваженим ВБНОН ПМУ УМВС
України в Полтавській області ОСОБА_55
складено рапорт про те, що нібито
підсудна мешкає за вказаним місцем
сама (том 2 а. с. 106).

В послідуючому слідчим не
досліджувалося питання про можливу
належність виявленого в ході обшуку
іншим особам, які мешкали в цьому
будинку, об'єктивні підстави для чого,
виходячи з даних, встановлених судом,
були.

Допитаний в суді слідчий ОСОБА_33
підтвердив факт допущених ним
процесуальних порушень під час
проведення досудового слідства по
справі. При цьому він зазначив, що не
пам'ятає як так сталося, що порушуючи
справу 16 липня 2009 року, він зіслався як
на підставу для порушення справи на
матеріали, які йому були передані лише
17 липня 2009 року, зазначивши, що можливо
бачив їх десь до цього і знав про їх
існування.

Він також підтвердив, що проект
постанови про створення групи слідчих
від 2 серпня 2009 року, який потім
підписав начальник слідчого
управління, готував він (не пам'ятає
коли), але не зміг пояснити, чому в
постанові від цієї дати є посилання на
документи і дослідження, які були
проведені 4 серпня 2009 року. Підтвердив,
що особисто він після порушення
кримінальної справи 16 липня 2009 року
ніяких доручень про проведення
оперативно-розшукових заходів по
справі не давав, хоча вони проводились
і він про це знав, оскільки мав з цього
приводу письмові вказівки заступника
начальника СУ УМВС.

Він підтвердив також, що під час
проведення обшуку в квартирі підсудної
ОСОБА_9 2 серпня 2009 року їй
застосовувались кайданки, але він про
це не зазначив в протоколі обшуку, як і
не вписав в ньому, що під час обшуку
були присутніми як понятими свідки
ОСОБА_44 та ОСОБА_37, оскільки вважав, що
понятих, на його думку, повинно бути
лише двоє, а двоє інших понятих, які
вписані в протокол, були. Крім того, в
квартирі під час обшуку знаходились
також ОСОБА_16, до якого застосовувались
кайданки, і його неповнолітня донька,
які також не вписані в протокол. Ці
особи не підписували протоколу обшуку.
Зазначив, що флакончик з наркотичним
засобом з бюстгальтера підсудної
доставала ОСОБА_44, але не знає чому в
протокол записано, що підсудна видала
це добровільно.

Засвідчив, що не пам'ятає,
застосовувалась чи ні при проведенні
обшуку фото- або -відео зйомка і не зміг
пояснити походження фотознімків
доданих до протоколу обшуку.

Підтвердив, що всі особи, які
здійснювали закупівлю наркотичних
засобів у підсудних, були допитані не
ним і без його доручення на це, а
оперативними працівниками, які ці
заходи проводили.

Не зміг пояснити, яким чином із
надісланих начальником УБНОН
роздруківок телефонних розмов
підсудних на 72 арк. до справи приєднано
і проведено огляд 138 арк., а також, на
підставі яких даних він прийшов до
висновку про створення підсудними ОЗГ
та участі їх в її діяльності.

Суд приймає до уваги висновки
експертиз наркотичних засобів,
психотропних речовин, їх аналогів та
прекурсорів № 1629 від 31 липня 2009 року, №
1733 від 17 серпня 2009 року, № 1630 від 29
липня 2009 року, № 1633 від 5 серпня 2009 року,
№ 1734 від 17 серпня 2009 року, № 1632, 1634, 1635
від 5 серпня 2009 року, № 1724 від 12 серпня
2009 року, № 1720, 1721, 1722 від 17 серпня 2009
року, № 1743, 1745, 1744, 1742 від 19 серпня 2009
року, № 1732, 1730 від 19 серпня 2009 року, № 1729
від 17 серпня 2009 року, № 1735 від 18 вересня
2009 року, № 1723 від 12 серпня 2009 року (том 1
а. с. 23-24, 48-50, 75-77, 102-104, 130-132, 158-160, 185-187,
212-214, 235-236, 258-260, 287-289, 307-309, 326-327, 343-344, 360-361,
378-379; том 2 а. с. 29-35, 93-99, 128-130, 143-144, 171-172)
про визнання вилучених у осіб, що
залучались для проведення оперативних
закупівель, речовин наркотичними,
експертиз спеціальних хімічних
речовин № 1853, 1855 та 1854 від 2 та 3 вересня
2009 року (том 3 а. с. 8-17, 23-45, 46-68) про
наявність на грошових купюрах,
вилучених у підсудних ОСОБА_9, ОСОБА_10
та ОСОБА_12 під час проведення обшуків
нашарування спеціальної хімічної
речовини, яка використовувалась для
помічення грошей перед проведенням
оперативних закупівель, але до уваги як
доказ вини підсудних не приймає,
оскільки як само помічення грошових
купюр, так і їх вручення особам, що
залучались для проведення закупівель,
та вилучення у підсудних, були
проведені з грубим порушенням вимог
КПК України, внаслідок чого вони не
можуть бути визнані належними та
допустимими доказами по справі.

Суд не вважає доведеною вину у вчиненні
інкримінованого злочину підсудною
ОСОБА_13, незважаючи на визнання нею
своєї вини, оскільки нею визнаються
факти вчинення злочинних діянь, що їй
органами досудового слідства не
інкримінуються, а ніякими іншими
доказами її показання не
підтверджується, що в силу статей 73 та 74
КПК України позбавляє суд права
покласти її показання в основу
обвинувачення її у вчиненому. По
пред'явленому ж їй обвинуваченню її
вину у цьому не доведено, оскільки
докази обвинувачення зібрані у
невизначеному законом порядку. З цих же
підстав суд вважає недоведеною і вину
інших підсудних.

Визнаючи наведені вище докази
недопустимими, суд керується при цьому
також положеннями п. 19 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 1
листопада 1996 р. № 9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя», в якому зазначено, що
докази повинні визнаватися такими, що
одержані незаконним шляхом, наприклад,
тоді, коли їх збирання й
закріплення здійснено або з порушенням
гарантованих Конституцією прав людини
і громадянина, встановленого
кримінально-процесуальним
законодавством порядку, або не
уповноваженою на це особою чи органом,
або за допомогою дій, не передбачених
процесуальними нормами.

Відповідно до частини 3 статті 62
Конституції України та п. 4 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 1997 року № 7 «Про посилення
судового захисту прав та свобод людини
і громадянина» обвинувачення не може
ґрунтуватися на доказах, одержаних
незаконним шляхом, а також на
припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Суд перевірив усі докази, надані
сторонами, і вичерпав усі можливості по
збиранню нових доказів по справі.

Аналіз наведених вище доказів свідчить
про те, що вони зібрані з недотриманням
вимог та у спосіб, який суперечить
визначеному кримінально-процесуальним
законом, а тому судом розцінюються як
недопустимі та до уваги не приймаються.

Сторонами в справі не заявлялись
клопотання про виклик і допит нових
свідків, проведення додаткових чи
повторних експертиз, витребування
документів, давання судових доручень у
порядку, передбаченому в ст.315-1 КПК, на
підтвердження чи спростування позицій
сторін. За змістом чинного
законодавства, як це зазначено в п. 9
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 11 лютого 2005 року № 2 «Про
практику застосування судами України
законодавства, що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове
розслідування», суд вправі це робити
тільки за клопотанням сторін.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність виправдання
підсудних ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_11,
ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за відсутністю в їх
діяннях складу злочину.

Суд вважає, що судові витрати по справі
повинні бути віднесені за рахунок
держави.

Питання про речові докази суд вирішує
відповідно до положень статті 81 КПК
України.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 321, 323, 324 та ч.4 ст. 327
КПК України, суд,

з а с у д и в :

ОСОБА_13 визнати невинною у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК
України і виправдати її за
відсутністю в діяннях складу злочину.

ОСОБА_12 та ОСОБА_11 визнати невинними у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 3
ст. 28, ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК
України і виправдати їх за відсутністю
в діяннях складу злочину.

ОСОБА_10 та ОСОБА_9 визнати невинними у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.
307, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.
317 КК України і виправдати їх за
відсутністю в діяннях складу злочину

Запобіжний захід у вигляді взяття під
варту, обраний щодо ОСОБА_12, ОСОБА_11,
ОСОБА_10 та ОСОБА_9, а також у вигляді
підписки про невиїзд, обраний щодо
ОСОБА_13, - скасувати.

Виправданих ОСОБА_11, ОСОБА_10 та ОСОБА_9
звільнити з-під варти негайно в залі
суду.

Судові витрати по справі віднести на
рахунок держави.

Арешт, накладений на майно ОСОБА_9 (том 4
а. с. 148-152) та ОСОБА_10 (том 4 а. с. 153-154),
зняти.

Речові докази: перелічені в п. п. 1-25
довідки -додатку до обвинувального
висновку, знищити; в п. 26 -повернути
виправданим ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_10 і
ОСОБА_9; в п. п. 27-28 -зберігати при
матеріалах справи.

Грошові кошти, які передані на
зберігання до ВФРЕ УМВС України в
Полтавській області - повернути за
належністю.

На вирок може бути подано
апеляцію до апеляційного суду
Полтавської області через Октябрський
райсуд м. Полтави протягом 15 діб з
моменту проголошення.

СуддяА.Г. Савченко