Провадження №1-кп/447/23/15
Справа №447/3812/14-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2015 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене в ЄРДР під № 0000548 від 17.05.2014 року, стосовно:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дуброва, Миколаївського району, Львівської області, українця, громадянина України, освіта середньо - технічна, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1

за ст. 185 ч. 2, ст. 15ч.2 КК України,

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тернопіль українця, громадянина України, освіта середньо - спеціальна, не працюючого, раніше судимого, а саме 07.11.2013 року Миколаївським районним судом Львівської області по ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до шести місяців арешту, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , на даний час за вказаною адресою не проживає і являється особою без постійного місця проживання,

за ст. 185 ч. 2, ст.. 15ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :
16.05.2014 року близько 17:30 год. ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою в групі із ОСОБА_5 шляхом вільного доступу, перебуваючи на території дочірнього підприємства «Благоустрій», що в АДРЕСА_3 , намагався викрасти металеву конструкцію (стелаж) вартістю 380 гривень, однак свого злочинного умислу до кінця не довів, з причин які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками Новороздільського МВ Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області.

Тим самим, своїми умисними та протиправними діями, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_4 вчинив замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 2, ст.. 15ч.2 КК України.

ОСОБА_5 будучи раніше судимим, а саме : 07.11.2013 року Миколаївським районним судом Львівської області за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до шести місяців арешту, за яке судимість не знята та не погашена, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин за таких обставин:

16.05.2014 року близько 17:30 год. ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою в групі із ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, перебуваючи на території дочірнього підприємства «Благоустрій», що в АДРЕСА_3 , намагався викрасти металеву конструкцію (стелаж) вартістю 380 гривень, однак свого злочинного умислу до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками Новороздільського МВ Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області.

Тим самим, своїми умисними та протиправними діями, повторно, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_5 вчинив замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 2, ст.. 15ч.2 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2, ст.. 15ч.2 КК України визнав повністю, однак від дачі показів відмовився.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2, ст.. 15ч.2 КК України визнав повністю, однак від дачі показів відмовився.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінивши встановлені по справі обставини та перевіривши докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185, ст. 15 ч.2 КК України.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинив злочин, який віднесений до категорії середньої тяжкості.

Згідно ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він на «Д» обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується типово, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

За таких обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому покарання обвинуваченому слід обрати у межах санкції статті, за якою кваліфікується злочин у виді обмеження волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд виходить із вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_5 вчинив злочин віднесений до категорії середньої тяжкості.

Згідно ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є рецедив злочину.

Згідно ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 судом встановлено, що він на ОСОБА_6 обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується типово, раніше судимий за аналогічний злочин, на шлях виправлення не став, являється особою без постійного місця проживання.

За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати у межах санкції статтей, за якими кваліфікується злочин у виді позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.185 ч.2, ст.15 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

У відповідності з ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом цього терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця свого проживання кримінально-виконавчу інспекцію, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.185 ч.2, ст.15 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців взявши під варту в залі суду.

Термін відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 21.04.2015 року з часу взяття під варту з зали суду.

Речові докази по справі, а саме металеву конструкцію (стелаж) та три металеві кутники, які передані на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_7 залишити у власності потерпілого.

Речовий доказ по справі, а саме ручну ножівку, яка передана на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений у порядку та строки передбачені ст. 394,395 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1