Справа № 727/1010/15-к
Провадження № 1-кс/727/267/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

сторони кримінального провадження:

заявник - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_4

прокурор - ОСОБА_5

слідчий - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Шевченківського РВ УМВСУ в Чернівецької області ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з скаргою на бездіяльність слідчого слідчий СВ Шевченківського РВ УМВСУ в Чернівецької області ОСОБА_7 у зв`язку із неповерненням тимчасово вилученого майна.

В своїй скарзі посилається на те, що в провадженні слідчого СВ Шевченківського РВ УМВСУ в Чернівецької області ОСОБА_7 знаходяться матеріали досудового розслідування № 0000239 від 24.01.2015 року.

26.01.2015 року слідчим ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_3 та в присутності двох понятих з порушенням норм КПК України, а саме безпідставно, без зазначення часу, без зазначення номеру кримінального провадження, без зазначення ухвали суду або відомостей про заяву чи повідомлення, був складений протоколі огляду від 26.01.2015 року про проведення огляду автомобіля марки "Ауди 80" держномер НОМЕР_1 , якій належить ОСОБА_3 на праві особистої власності.

За результатами огляду слідчим ОСОБА_7 було вилучено 28900 доларів США, які належать особисто ОСОБА_3 та білий конверт, про що зазначено у вказаному протоколі огляду від 26.01.2015 року.

В той же день дружиною ОСОБА_3 були надані слідчому копію договору № 3068 від 28.10.2014 року купівлі-продажу квартири, яка належала ОСОБА_3 та копія договору завдатку б/н від 22.10.2014 року, які підтверджують, те що вилучені слідчим ОСОБА_7 кошті правомірно належать ОСОБА_3 ..

05.02.2015 року захисником ОСОБА_4 було направлено слідчому клопотання про повідомлення номеру кримінального провадження в рамках якого був проведений вказаний огляд та вилучені належні ОСОБА_3 гроші.

09.02.2015 року отримано відповідь слідчого ОСОБА_7 , якою вона фактично відмовила у поверненні вилучених речей та грошей, посилаючись на необхідність їх перевірки, а також на те, що надані ОСОБА_3 копії договорів, а не оригінали, ці договори датовані жовтнем місяцем 2014 року і нібито при вилученні грошей ОСОБА_3 не зміг пояснити їх походження.

Вказує, що зазначене не відповідає дійсності та крім цього ОСОБА_3 біля третьої годин ночі 26.01.2015 року затримали працівники міліції, які незаконно без оформлення документів протримали до ранку та весь день, наносили в цей час тілесні ушкодження, що було підтверджено актом експертизи. У зв`язку з побиттям ОСОБА_3 працівниками міліції слідчим прокуратури ОСОБА_8 проводиться досудове розслідування внесеного в ЄРДР під № -000013 від 31.01.2015 року.

Вважає, що вилучене майно на даний час знаходиться в розпорядженні слідства без законних на то підстав та в порушенні зазначених норм КПК України, а тому просить скаргу задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник скаргу підтримали з підстав викладених в ній.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечували щодо задоволення скарги.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали подані до скарги та матеріали кримінального провадження, приходжу до настпних висновків.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 303 КПК України скаржник, як володілець речей і документів, які були тимчасово вилучені, має право на звернення до суду з даною скаргою.

Встановлено, що 26.01.2015 року в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000239 слідчим ОСОБА_6 проведено огляд автомобіля марки "Ауди 80" держномер НОМЕР_1 , якій належить ОСОБА_3 на праві особистої власності, за результатами якого слідчим ОСОБА_7 було вилучено 28900 доларів США, що належать особисто ОСОБА_3 та білий конверт, що відображено у відповідному протоколі огляду.

Копія протоколу огляду від 26.01.2015р. надана заявником, свідчить про те, що він складений слідчим ОСОБА_6 з значним порушенням вимог ст.ст.104-106,234-237 КПК України, зокрема:

· взагалі без зазначення часу проведення процесуальної дії, неконкретизованого місця проведення огляду (зазанчено тільки місто Чернівці);
· без зазначення номеру кримінального провадження в рамках якого проводиться огляд;
· без зазначення прізвищ, імен, по-батькові, дат народження, місць проживання всіх осіб, які беруть участь під час проведення огляду (адреса проживання понятого ОСОБА_9 не зазначена);
· без зазначення ухвали суду або відомостей про заяву на добровільну згоду ОСОБА_3 на огляд автомобіля;
· без зазначення наявності чи відсутності у присутніх під час проведення огляду осіб, зауважень чи доповнень до протоколу огляду.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_6 пітвердила, що нею на запит адвоката ОСОБА_4 02.02.2015р. надано йому копію вищевказаного протоколу.

Оглянутий в судовому засіданні оригінал протоколу огляду від 26.01.2015р. та надана захисником ОСОБА_4 копія даного протоколу (отримана ним 02.02.2015р.) містять розбіжності, в оригіналі зазначений час проведення процесуальної дії, а в копії ні.

Тобто, аналізуючи вищевказаний протокол, вважаю, що слідчим істотно порушено вимоги КПК України щодо складення протоколу про проведення відповідної процесуальної дії огляду, також він дає суду підстави вважати, що твердження ОСОБА_3 , щодо надання ним згоди на проведення огляду автомобіля, відбувалось вже після фактичного проведення огляду працівниками мілції автомобіля.

Щодо мобільних телефонів, грошових коштів та годинника вилучених у ОСОБА_3 , в матерілах провадження наявний протокол огляду та видачі вказаних речей від 26.01.2015р. Однак будь-якого документа, що б підтверджував подальший процесальний статус вказаних речей, в матеріалах справи не має.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою слідчого від 02 лютого 2015 року вилучені у ОСОБА_3 кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та передані на зберігання в філію АТ ""Укрексімбанк в м. Чернівці.

У відповідності до ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном і згідно з п.3 ч.1 ст. 169 КПК України підлягають поверненню особі у якої воно було вилучено.

Частиною першою ст.. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тобто враховуючи зміст вищевказаних норм, суд вважає, що інститут тимчасового вилучення майна можливий відносно підозрюваного і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить конкретизоване визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не зазначає.

У випадках передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, відповідно до якої клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна інакше майно має бути негайно повернуто особі у якої його було вилучено

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що підозра ОСОБА_3 у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення не оголошена, а отже і підстав для звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та подальшого його утримання органом досудового розслідування не має.

З аналізу змісту ч. 7 ст. 237, ч. 1 ст. 98 КПК України, ч. 2 ст. 168 КПК України, вбачається, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись також під час огляду, а речі і документи, вилучені при проведені огляду є тимчасово вилучене майно, яке перебуває в такому статусі у відповідності до ч. 1 ст. 167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення.

Отже, визнання речовими доказами можливе лише щодо вилучених речей і документів, які входили до переліку, щодо якого судом прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, арештованого майна відповідно до правил ст. 98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна під час огляду за відсутності факту накладення на нього арешту відповідно до правил ч. 5 ст. 171 КПК України, діючим кримінально-процесуальним законодавством не передбачено.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм та встановлених обставин, приходжу до висновку, що слідчий, визнавши тимчасово вилучені кошти, що належить ОСОБА_3 , речовим доказом в кримінальному провадженні, фактично вийшов за межі можливих варіантів щодо процесуальної долі цього майна, визначених ч. 1 ст. 167 КПК України (арешт або повернення), чим порушив конституційні права ОСОБА_3 щодо володіння, користування і розпорядження своєю власністю, також на даний час вилучені мобільні телефони, годинник та кошти утримуються без будьяких передбачених діючим КПК України підстав і бездіяльність слідчого щодо неповернення даного майна та коштів не ґрунтується на нормах КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,98,167-168,171, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Зобов`язати слідчого СВ Шевченківського РВ УМВСУ в Чернівецької області ОСОБА_7 повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучені 28900 доларів США, три мобільні телефони "Нокія 6700", 100 доларів США, 4315 гривен, годинник "Романсон".

Ухвала до оскарження не підлягає.

Суддя