Справа
№ 1-59 Категорія
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
червня 2007 року Маневицький
районний суд Волинської області

в
складі: головуючого - судді Невара О.В.

при
секретарі Леферович
І.М.

з
участю прокурора Лікунова
Ю.О.

потерпілих ОСОБА_1 ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши
при попередньому розгляді у відкритому судовому засіданні у смт. Маневичі справу про обвинувачення
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с Великий Обзир Камінь-Каширського
району Волинської області, мешканця с
Старосілля Маневицького району Волинської області, українця,
громадянина України, з базовою
вищою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню
дитину, підприємця, військовозобов'язаного, раніше не судимого,

обвинуваченого
у вчиненні злочинів, передбачених ч.
1 ст.
172 КК, ч. 1 ст.
366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він,
являючись приватним підприємцем,
який здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1від 03.12.1997 року, здійснюючи стосовно найманих працівників
організаційно-розпорядчі обов'язки та займаючись роздрібною торгівлею
промисловими і продовольчими товарами в магазині с Старосілля Маневицького
району, діючи умисно, фактично прийнявши з 31.12.2004 року на
роботу на посаду продавця зазначеного магазину ОСОБА_1 жительку с Старосілля Маневицького
району, у встановлений законом строк
трудові відносини з нею належним чином не оформив та використовував її найману
працю в період з 31.12.2004 року по травень 2007 року, виплату заробітної плати проводив в
„конвертах" і обов'язкових відрахувань із заробітної плати не
здійснював, що є грубим порушенням ст. 43
Конституції України, ст. ст.
21, 24, 24-1 КЗпП України, ст.
ст. 1, 3,
21, 23, 24, ЗО
Закону України „Про оплату праці",
ст. ст. 7,
11, 14 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.
ст. 2, 4,
17, 19 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок
безробіття", ст. ст.
2, 6-8, 10 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
ст. ст. 6-7 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності
та витратами, зумовленими народженням і
похованням" і яке потягнуло за собою істотні порушення її трудових та конституційних
прав на захист і опіку зі сторони держави,
а саме: право на працю шляхом укладення трудового договору, право на включення часу роботи в трудовий
стаж працівника, право на щорічні
відпустки із збереженням на їх період місця роботи і заробітної плати, право на матеріальне забезпечення в порядку
соціального страхування в старості, а
також у випадку хвороби, повної або
часткової втрати працездатності, право
на звернення до суду для вирішення трудових спорів, тощо. Аналогічним чином з червня 2006 року по
травень 2007 року не був укладений трудовий договір про трудові відносини з
жителькою с Старосілля
Маневицького району ОСОБА_2, яка у
вказаний період часу фактично працювала продавцем цього ж магазину.

Крім
того, ОСОБА_4 всупереч вимогам ст.
ст. 2, 10 Закону України „Про відпустки", ст.
74 КЗпП України, якими
передбачено надання щорічних відпусток тривалістю 24 календарні дні із
збереженням місця роботи і середнього заробітку, не надав упродовж роботиОСОБА_1. таОСОБА_2
щорічні чергові відпустки та не виплатив їм за час невикористаної відпустки
грошової компенсації, чим грубо порушив
конституційне право вказаних осіб на відпочинок, передбачене
ст. 45 Конституції України.

Внаслідок
грубого порушення законодавства про працю підприємцем ОСОБА_4 в доход держави в особі управління Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі не надійшли кошти в сумі 757 гривень 43
копійки, тобто, через вказані дії підприємця ОСОБА_4 держава не отримала коштів на зазначену суму.

Крім
того, ОСОБА_4 , будучи приватним підприємцем, здійснюючи стосовно найманих працівників
організаційно-розпорядчі обов'язки і будучи суб'єктом малого підприємництва -
фізичною особою - платником єдиного податку,
який фактично використовував з січня 2005 року по травень 2007 року
найману працю ОСОБА_1 і з червня 2006 року по травень 2007 року - найману працю
ОСОБА_2, без заключения з ними трудових
договорів, який згідно ст. 17
Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" є відповідальним за
нарахування, утримання та сплату податку
до бюджету, в 2005-2007 роках склав і
подав до Маневицького відділення Ківерцівської міжрайонної державної податкової
інспекції звіти форми 1 ДФ за 1-4 квартали 2005 року, 1-4 квартали 2006 року та 1 квартал 2007
року, до яких вніс відомості, що не відповідають дійсності, зокрема відсутність використання вказаних
найманих працівників за час їх роботи без укладення трудових договорів.

Суд
вважає, що ОСОБА_4 вчинив злочини передбачені ч. 1 ст.
172 КК, ч. 1 ст.
366 КК України, оскільки грубо
порушив законодавство про працю, а також
вчинив службове підроблення, тобто вніс
до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, а також видав завідомо неправдиві документи.

Згідно
п. „б" ст. 1 Закону України „Про амністію" від 19
квітня 2007 року особи, не позбавлені
батьківських прав, які на день набрання
чинності цим Законом мають дітей, яким
не виповнилося 18 років, засуджені за
умисні злочини, за які законом
передбачено покарання, менш суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше п'яти
років, звільняються від покарання у виді
позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов'язаних з позбавленням волі.

Відповідно
до ст.
6 Закону України „Про амністію" звільняються від кримінальної
відповідальності в порядку та на умовах,
визначених цим Законом,
особи, які підпадають під
дію ст.
1 цього Закону, кримінальні
справи стосовно яких перебувають у провадженні органів дізнання, досудового слідства чи суду, але не розглянуті судами або розглянуті, але вироки не набрали законної сили, про злочини,
вчинені до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що ОСОБА_4
вчинив злочини невеликої тяжкості до набрання чинності Закону України
„Про амністію" від 19 квітня 2007 року,
тобто до 9 червня 2007 року, має
на утриманні неповнолітню дитину, що
підтверджується дослідженим судом свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданими Старосільською сільською радою
Маневицького району, довідкою про склад
сім'ї № 745 від 21.05.2007 року, виданою
Старосільською сільською радою Маневицького району, свою вину в інкримінованих йому злочинах
визнав повністю, проти закриття
кримінальної справи згідно Закону України „Про амністію" не заперечує, суд вважає,
що кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.
172 КК, ч. 1 ст.
366 КК України, підлягає закриттю
внаслідок акту амністії, який усуває
застосування покарання за вчинене ним діяння.

Керуючись
п. 4 ст. 6 КПК, ст.
248 КПК України, ст. 1, 6 Закону України „Про амністію" від
19 квітня 2007 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.
172 КК, ч. 1 ст.
366 КК України, провадженням
закрити внаслідок акту амністії, що
усуває застосування покарання за вчинене діяння.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_4 - підписку
про невиїзд з постійного місця проживання - скасувати.

Речові
докази - трудову книжку на ім'яОСОБА_1.
- передати ОСОБА_1

трудову книжку
на ім'яОСОБА_2 - передатиОСОБА_2,
платіжні відомості про виплату заробітної плати найманим працівникам -
передати ОСОБА_4

На
постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області
через Маневицький районний суд протягом 7 діб з дня її винесення.