Справа № 743/406/15-к
Провадження №1-кп/743/37/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2015 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бахмач Бахмацького району Чернігівської області, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні 1 малолітню дитину, не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , раніше засудженого:
- 16.04.2003 року Подільським районним судом м.Києва за ст.122 ч.1, ст.ст. 76, 76 КК України до 2 років обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік;
- 13.04.2004 року Деснянським районним судом м.Києва за ст.187 ч.3, ст.ст.71, 72 КК України до 8 років позбавлення волі, 05.02.2010 р. звільнений умовно-достроково, на підставі постанови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.01.2010 р., невідбута частина: 1 рік 10 місяців 26 днів,
- 11.12.2012 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.122 КК України до 1 року обмеження волі, 19.12.2013 р. звільнений умовно-достроково, на підставі ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 11.12.2013 р., невідбута частина: 5 місяців 11 днів,
за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 213 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: старшого прокурора прокуратури Ріпкинського району ОСОБА_4 ,
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 ,
14.10.2014 р., у невстановлений органом досудового слідства час, ОСОБА_9 , повторно, знаходячись в АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, не маючи наміру виплачувати грошові кошти, придбав у потерпілої ОСОБА_5 належний останній брухт чорного металу, по ціні 1 грн. 40 коп. за 1 кг. в кількості 535 кг., на загальну суму 747 грн. кошти за який не повернув, спричинивши останній майнову шкоду на загальну суму 747 грн..
14.10.2014 р., у невстановлений органом досудового слідства час, ОСОБА_9 , не маючи спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого, передбачено ст. 4 Закону України «Про металобрухт» та п. 26 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», знаходячись в АДРЕСА_2 , маючи умисел на здійснення операцій з металобрухтом, придбав у потерпілої ОСОБА_5 належний останній брухт чорного металу, по ціні 1 грн. 40 коп. за 1 кг. в кількості 535 кг., на загальну суму 747 грн..
14.10.2014 р., у невстановлений органом досудового слідства час, ОСОБА_9 , повторно, знаходячись в АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, не маючи наміру виплачувати грошові кошти, придбав у потерпілої ОСОБА_6 належний останній брухт чорного металу, по ціні 1 грн. 40 коп. за 1 кг. в кількості 883 кг., на загальну суму 1234 грн. кошти за який не повернув, спричинивши останній майнову шкоду на загальну суму 1234 грн..
14.10.2014 р., у невстановлений органом досудового слідства час, ОСОБА_9 , не маючи спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого, передбачено ст. 4 Закону України «Про металобрухт» та п. 26 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», знаходячись в АДРЕСА_2 , маючи умисел на здійснення операцій з металобрухтом, придбав у потерпілої ОСОБА_6 належний останній брухт чорного металу, по ціні 1 грн. 40 коп. за 1 кг. в кількості 883 кг., на загальну суму 1234 грн..
14.10.2014 р., у невстановлений органом досудового слідства час, ОСОБА_9 , повторно, знаходячись в АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, не маючи наміру виплачувати грошові кошти, придбав у потерпілого ОСОБА_10 належний останньому брухт чорного металу, по ціні 1 грн. 40 коп. за 1 кг. в кількості 29 кг., на загальну суму 40 грн. кошти за який не повернув, спричинивши останньому майнову шкоду на загальну суму 40 грн..
14.10.2014 р., у невстановлений органом досудового слідства час, ОСОБА_9 , не маючи спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого, передбачено ст. 4 Закону України «Про металобрухт» та п. 26 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», знаходячись в АДРЕСА_2 , маючи умисел на здійснення операцій з металобрухтом, придбав у потерпілого ОСОБА_10 належний останньому брухт чорного металу, по ціні 1 грн. 40 коп. за 1 кг. в кількості 29 кг., на загальну суму 40 грн..
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину визнав в повному обсязі, вказав, що 14.10.2014 р. в денний час він приїхав в смт.Радуль, з метою придбання у населення металобрухту, попередньо погодивши це з ОСОБА_5 , з якою познайомився в минулі рази. Жодних дозвільних документів на здійснення операцій з металобрухтом не отримував, автотранспорт брав в оренду. В той день, він придбав металобрухт в трьох господарствах у ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .. У них була домовленість, що вони з`їздять з ним в смт.Ріпки та він поверне їм гроші, знявши з банкомату «ПриватБанк». Проте, у потерпілих поїхати в смт.Ріпки не вийшло. При цьому, вони домовились, про те, що він перерахує їм гроші на картковий рахунок. Він здав металобрухт в м.Чернігові, але, з певних причин, гроші не отримав. Вказав, що повернув гроші потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 лише під час розгляду кримінального провадження по суті. Здійснював безрезультатні спроби повернути 40 грн. ОСОБА_10 .. Вказав, що при бажанні мав би можливість повернути кошти раніше. Остаточно визнав ту обставину, що не мав на меті повертати гроші. У вчиненому щиро кається, просив суворо не карати.
Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що вона раніше познайомилась з ОСОБА_8 , який приймав металобрухт та вказав їй про можливість здати металобрухт. Вона, за згодою власника згорілого будинку в смт.Радуль, взявши метал з будинку, вирішила його здати. З цією метою вона зателефонувала ОСОБА_8 .. Про це вона також повідомила і ОСОБА_6 та ОСОБА_10 14 жовтня 2014 р. ОСОБА_8 приїхав до них в смт.Радуль. Вони домовились про те, що вона здасть металобрухт, а ОСОБА_8 з`їздить з ними в смт.Ріпки та поверне їм гроші, знявши з банкомату «ПриватБанк». Проте, у них поїхати в смт.Ріпки не вийшло та вони домовились, про те, що останній перерахує їм гроші на картковий рахунок. Проте, ОСОБА_8 їй гроші не повернув до розгляду кримінального провадження по суті. Вважає, що в той день ОСОБА_8 ввів її в оману. На даний час, кошти їй повернуті, тому вона не має до останнього претензій та просить його волі не позбавляти.
Будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що їй 14.10.2014 р. зателефонувала ОСОБА_5 та повідомила про можливість здачі металобрухту особі, яка приймає металобрухт. Перед цим, вона, за згодою власника згорілого будинку в смт.Радуль, взяла метал з будинку. Вони домовились про те, що вона здасть металобрухт, а ОСОБА_8 з`їздить з нею та ОСОБА_5 в смт.Ріпки та поверне їм гроші, знявши з банкомату «ПриватБанк». Проте, у них поїхати в смт.Ріпки не вийшло. При цьому, вони домовились, про те, що останній перерахує їм гроші на картковий рахунок, який вона взяла у користування у співробітниці. Проте, ОСОБА_8 їй гроші не повернув до розгляду кримінального провадження по суті. Вважає, що в той день ОСОБА_8 ввів її в оману. На даний час, кошти їй повернуті, тому вона не має до останнього претензій та просить його волі не позбавляти.
На підставі ст. 349 ч.3 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження інших доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_9 , потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд прийшов до висновку про наявність діянь, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , що такі діяння містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 213 КК України, про доведеність винності ОСОБА_11 у заволодінні чужим майном шляхом обману, що вчинено повторно та у здійсненні операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії).
Вирішуючи питання про визначення міри покарання, що може бути призначена обвинуваченому та потреби у його відбуванні, суд керується загальними засадами призначення покарання (ст.. 65 КК України), враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу винного, позиції потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 є щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди завданої потерпілим: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_11 є рецидив злочину.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 :
- має непогашені судимості за злочини проти власності та здоров`я громадян;
- до адміністративної відповідальності не притягувався;
- на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває;
- має на утриманні 1 малолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Враховуючи наведені дані про особу ОСОБА_11 , приймаючи до уваги добровільне відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , під час судового провадження, зважаючи на позиції останніх щодо призначення ОСОБА_13 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, виходячи з того, що останній не працює та має судимості за злочини проти власності, суд вважає, що покарання у виді штрафу за ч. 2 ст. 190 та ч. 1 ст. 213 КК України не відповідає меті його виправлення, а покарання у виді виправних робіт за ч. 2 ст. 190 КК України не може бути призначена останньому через не працевлаштованість, тому ОСОБА_13 слід призначити покарання за ч. 2 ст.. 190 КК України у виді обмеження волі, а за ч. 1 ст. 213 КК України (в редакції, яка діяла станом на день вчинення правопорушення), у виді громадських робіт, що відповідатиме меті його виправлення.
Остаточне покарання ОСОБА_13 слід призначити, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень (злочинів), шляхом часткового складання призначених покарань, з застосуванням правила переведення покарання, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України у виді обмеження волі, з одночасним звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_13 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити у виді особистого зобов`язання.
Речові докази, процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні, цивільний позов в ньому не заявлявся.
Керуючись ст. ст. 370, 374-376 КПК України суд, -
ОСОБА_3 визнати виним:
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.. 190 КК України, призначивши покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України (в редакції, яка діяла станом на день вчинення правопорушення), призначивши покарання у виді 180 годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень (злочинів), шляхом часткового складання призначених покарань, з застосуванням правила переведення покарання, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_14 покарання у виді 1 року 6 місяців 10 днів обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 рік 3 місяці не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покласти наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінальновиконавчої інспекції;
- повідомляти кримінальновиконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінальновиконавчій інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_14 , до вступу вироку в законну силу - залишити у виді особистого зобов`язання.
Речові докази, процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні, цивільний позов в ньому не заявлявся.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з дня вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1