Справа №11a-690 / 2007 р. Головуючий
у І інстанції - Варениця B.C.
- ст. 121 ч. 1 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14
серпня 2007 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Львівської області в складі

головуючого: Перетятька В.О.

суддів: Галина
В.П., Марітчака Т.М.

з участю
прокурора: Малині Н.С.

та
адвоката:ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові
кримінальну справу за апеляцією адвокатаОСОБА_1 в інтересах засудженого
ОСОБА_2. на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 18 травня
2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с.Біличі Старосамбірського району
Львівської області, проживаючого в садовому будинку АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, пенсіонера,
раніше не маючого судимості

засуджено
за ч.1 ст.121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5
(п'ять) років 6 (шість) місяців.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_2 змінено з підписки про невиїзд з постійного місця
проживання на тримання під вартою із взяттям його під варту в залі суду.

Початок
строку відбування покарання засудженому встановлено рахувати з 18 травня 2007
року, тобто з часу його затримання та взяття під варту.

Постановлено
зарахувати в строк відбуття покарання по даному вироку строк перебування
ОСОБА_2. під вартою по даній справі з 05 липня 2005 року по 15 травня 2006
року.

Цивільний
позов потерпілого задоволено частково. Призначено стягнути з ОСОБА_2 в
користьОСОБА_3 182 грн 00 коп.
в рахунок відшкодування майнової шкоди, 5000 грн 00 коп. - в рахунок
відшкодування моральної шкоди, а всього постановлено стягнути 5182 грн 00 коп.

За
вироком суду ОСОБА_2, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень,
заздалегідь взявши садово-городній інструмент - сапку - та камінь для нанесення
тілесних ушкоджень, 01 серпня 2004 року біля 08 год. 00 хв. зайшов на земельну ділянку потерпілого ОСОБА_3, що в
садово-городньому

кооперативі
„Хімік" біля м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області, де
умисно, з особистих неприязних відносин, став наносити удари сапкою, а також
каменем, по різних частинах тіла потерпілого ОСОБА_3, спричинивши йому тяжкі
тілесні ушкодження.

В
поданій апеляції адвокатОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2. просить вирок
місцевого суду змінити: перекваліфікувати дії ОСОБА_2. із ч.1 ст.121 КК України
на ст.123 КК України, застосувати до нього амністію, а також зменшити суму
відшкодування моральної шкоди до однієї тисячі гривень. Свою вимогу мотивував
невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам
справи. Зокрема протиправна поведінка потерпілого викликала стан сильного
душевного хвилювання у засудженого. В доповненні до апеляції адвокат підтримав
дані вимоги.

Потерпілий
ОСОБА_3 подав заперечення на апеляцію, в якому зазначає, що висновки суду щодо
кваліфікації дій засудженого за ч.1 ст.121 КК України є аргументованими і
вмотивованими, а призначене покарання відповідає діям і особі засудженого.
Просить вирок суду залишити без змін, а апеляцію - без задоволення.

Заслухавши
доповідача,, в інтересах засудженого ОСОБА_2. адвокатаОСОБА_1. який повністю
підтримав подану ним апеляцію, міркування прокурора про законний і
обґрунтований вирок, вивчивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів
вважає, що апеляція не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Матеріалами
справи, зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами вина ОСОБА_2. у
вчиненні інкримінованого йому злочину при вказаних у вироку обставинах доведена
повністю.

Судом
першої інстанції достовірно установлено, що 01.08.2004 року біля 08 год. на території
садово-городного кооператива
«Хімік» біля м.Новояворівська Яворівського району засуджений ОСОБА_2., на
грунті особистих неприязних відносин, сапкою та каменем спричинив потерпілому
ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження.

Даний
факт стверджується матеріалами справи та поясненнями засудженого ОСОБА_2.

В
апеляційній скарзі адвокатОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2., не
заперечуючи саму подію, в підтвердження своїх вимог посилається на те, що в
момент нанесення ударів ОСОБА_3, ОСОБА_2. знаходився в стані сильного душевного
хвилювоння внаслідок протиправної поведінки потерпілого.

Проте такі
доводи адвокатаОСОБА_1 є безпідставні.

Потерпілий
ОСОБА_3, як на досудовому слідстві так і в суді першої інстанції пояснював, що
між ним та ОСОБА_2.в лютому 2004 року склалися неприязні відносини, оскільки
ОСОБА_2. викрав у нього гроші. Ранком в неділю 01.08.2004 року, коли він
знаходився на території своєї дачі, до нього ззаді підійшов ОСОБА_2. та кілька
разів ударив сапкою по голові. Він намагався вирвати сапку, проте ОСОБА_2. йому
цього не дав та продовжував бити. Від отриманих ударів він упав на землю, а
ОСОБА_2. продовжував його бити ще і каменем, який витягнув із кишені, по голові
та спині. Після цього він втратив свідомість. Прийшовши до себе біля 11 год. зумів добратися
до дороги, де працівники ДАІ викликали швидку допомогу.

До цих подій
28.07.2004 року ОСОБА_2. ударив його пляшкою по голові.

Згідно
висновку судово - медичної експертизи від 07.08.2004 року у ОСОБА_3. виявлено:
синці в обох навколоочних ділянках, садно в лівіфй тім»яній ділянці, вісім ран
на голові, рана в ділянці третього пальця лівої кисті, забій головного мозку

легкого ступеня, які утворилися від контактів з тупими та
вірогідніше гострими предметами. Відкритий перелом лівої тім»яної кістки з
забоєм головного мозку за ознакою небезпеки для життя відноситься до тяжких
тілесних ушкоджень.(а.с.34-35)

Той
факт, що побиття ОСОБА_3. мало місце на території його дачі стверджує, як і сам
потерпілий, так і протокол огляду місця події та фототаблиця до нього від
01.08.2004 року.(а.с.8-13)

Як убачається із
висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 19.07.2005 року,
ОСОБА_2 психічним захворюванням не страждає, в період інкрімінованих дій не
виявляв будь-якого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними.(а.с".116-117)

Висновки
зазначених вище експертиз належно аргументовані з наукової точки зору, не
суперечать іншим доказам у справі, а тому суд першої інстанції підставно визнав
їх достовірними доказами.

Локалізація,
характер та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3
свідчать про те, що дії ОСОБА_2. при завданні ударів потерпілому були
цілеспрямованими і вчиненні з умислом на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Посилання
адвокатаОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі на те, що зі сторони потерпілого
ОСОБА_3. по відношенню до засудженонго ОСОБА_2. мало місце тривалий час
агресивні протиправні дії, що в кінцевому результаті привели до стану сильного
душевного хвилювання при черговій зустрічі із потерпілим є безпідставні. Як на
досудовому слідстві так і в суді не здобуто доказів такої поведінки
потерпілого. Натомість судом встановлено, що засуджений ОСОБА_2. перед чими
подіями 28.07.2004 року ударив ОСОБА_3. пляшкою по голові під час конфлікту між
ними.

В
матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 перший прийшов на територію
дачі ОСОБА_2. із палкою в руках та став вимагати у нього гроші, називати
злодієм, виражатися нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою. В
противагу цього встановлено місце, де ОСОБА_2. побив ОСОБА_3. на дачі
останнього, що підтверджує правдивість показів потерпілого.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги висновок
амбулаторної судово-психологічної експертизи (акт№73) (а.с. 156-157), прийшовши
до правильного переконання, що під час судового слідства не здобуто доказів
того, що ОСОБА_3 пред»являв претензії ОСОБА_2 щодо крадіжки грошей ранком
01.08.2004 року перед інкримінованими ОСОБА_2 діями.

Отже
ОСОБА_2. в момент нанесення ударів ОСОБА_3 не перебував у стані сильного
душевного хвилювання, а доводи в цій частині адвокатаОСОБА_1 є безпідставні.

На підставі
аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до
вимог ст.67 КПК України, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку
про доведеність винності ОСОБА_2. в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_3
тяжких тілесних ушкоджень, небезпечне для життя в момент заподіяння і правильно
кваліфікував його дії за ст.121 ч.1 КК України.

При
перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень
КПК України, які тягнули б за собою скасування чи зміну вироку, на які
посилається адвокатОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

При
призначенні покарання суд правильно врахував характер і ступінь суспільної
небезпечності вчиненого злочину. Покарання відповідає вимогам ст.65 КК України,
суд врахував пом»якшуючі вину ОСОБА_2. обставини, на які адвокат

ОСОБА_1.
посилається в апеляції і підстав для
пом"якшення покарання колегія суддів не вбачає.

Вірно
місцевий суд вирішив цивільний позов потерпілого, задоволенна сума якого є
достатньою для морального та матеріального відшкодування заподіяної шкоди, а
тому в цій частині апеляція адвокатаОСОБА_1 є безпідставною.

Керуючись ст.ст.
366, 377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок
Яворівського районного суду Львівської області від 18 травня 2007 року відносно
ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляцію адвокатаОСОБА_1 в інтересах засудженого
ОСОБА_2. - без задоволення.