Справа №560/1711/14-к
Провадження №1-кп/560/6/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2015 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000399 від 04 вересня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
На розгляді у Дубровицькому районному суді Рівненської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000399 від 04 вересня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої.

У судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 було заявлено клопотання про призначення додаткової автотранспортної експертизи на вирішення якої бажає поставити наступні запитання: 1. Що явилось причиною дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце на вул. Березова м. Дубровиця Рівненської області 04.09.2014 р. з участю водія ОСОБА_3 та пішохода ОСОБА_5 ; 2. Якщо її причиною явились невідповідні вимогам Правил дорожнього руху дії пішохода ОСОБА_5 , то чи мав у цій дорожній обстановці водій ОСОБА_3 з моменту виникнення у нього перешкоди в русі у вигляді лежачого на дорожньому покритті пішохода ОСОБА_5 технічну можливість уникнути наїзду на останню (чи контактування з нею). З врахуванням наступних вихідних даних: - швидкість автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 313 GDI № НОМЕР_1 заднім ходом складала 5 км за год.; - перешкода в русі у вигляді лежачого на дорожньому покритті тіла потерпілої виникла в 1 м від задньої частини автомобіля; - дорожнє покриття асфальтове, сухе; - завантаження автомобіля - 500 кг.; - висота протектора шин - в межах встановленої норми.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 04.09.2014 р. біля 08 год. 15 хв. на вул. Березова в м. Дубровиця Рівненської області, керуючи автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI № НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом в порушення п.п.2.3, 10.9, 10.10 Правил дорожнього руху (ПДР) України здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка від одержаних травм померла на місці пригоди.

Дане обвинувачення грунтується на твердженні, висунутому ще у повідомленні про підозру, що в тій дорожній обстановці у водія ОСОБА_3 була обмежена оглядовість, а тому він не мав права рухатись заднім ходом, а також для забезпечення безпеки руху повинен був звернутись за допомогою до інших осіб, чого не зробив.

Таким чином, на думку захисника обвинуваченого твердження про наявність обмеженої оглядовості грунтується лише на чистій уяві обвинувачення, не підтвердженій ніякими доказами, твердження обвинувачення, що в тій дорожній ситуації у ОСОБА_3 була потреба у зверненні за допомогою до інших осіб з метою забезпечення безпеки руху заднім ходом також нічим не обгрунтоване, твердження про наявність у ОСОБА_3 потреби звернутись за допомогою до інших осіб з метою забезпечення безпеки руху заднім ходом, є чистою уявою обвинувачення, яке теж ні на чому не грунтується.

Також, по справі на стадії досудового розслідування проводилась судова транспортно - автотехнічна експертиза, за наслідками якої експертом ОСОБА_6 складено висновок експерта № 259 від 25.09.2014 р.

Для проведення цієї експертизи слідчим експерту в числі достовірних, були надані недостовірні вихідні дані наявність обмеженої оглядовості, яку йому створювали припарковані біля узбіч дороги автомобілі.

Вважає абсолютно недостовірними вихідні дані, щодо небезпеки чи перешкоди для руху водію ОСОБА_3 , пішохід ОСОБА_5 не створювала.

Обвинувачений та його захисник клопотання підтримали, наполягали на його задоволенні.

Прокурор та потерпілі проти призначення додаткової автотранспортної експертизи заперечували.

Суд дослідивши матеріали клопотання, з`ясувавши та врахувавши думку учасників процесу, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ст.332 КПК України під час судового розгляду суд, за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст.242 КПК України, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року додаткова експертиза може бути призначена після розгляду висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту чи неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок вважається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, тобто неповнота експертного висновку має місце, коли експерт залишив без вирішення деякі з поставлених перед ним питань, звузив їх обсяг, дослідив не всі надані йому об`єкти. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер, тобто незрозумілість висновку експерта може полягати в нечітких формулюваннях, невизначеності тощо.

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 № 53/5, додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Відповідно до положень ст.356 КПК України, за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою, суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.

Відповідно до положень постанови пленуму ВСУ N 8 від 30.05.97 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах", додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо.

Під час судового розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, стороною обвинувачення був наданий висновок експерта № 259 від 25 вересня 2014 року, який був роз`яснений судовим експертом, що проводив цю експертизу під час його допиту у судовому засіданні.

Досліджений в судовому засіданні вищевказаний висновок експерта містить відповіді на питання, які були поставлені для вирішення експертизи відповідно до постанови про призначення вищезгаданої експертизи від 17 вересня 2014 року.

При обгрунтуванні клопотання захисник не зазначає підставою для призначення повторної експертизи неповноту експертного висновку.

Тому порушуючи перед судом клопотання про призначення додаткової експертизи захисник не навів жодних доказів, які б свідчили про неповноту, неясність чи незрозумілість висновку первинної експертизи. Крім того, вказаний висновок екперта є доказом по справі, оцінку якому дає суд і який згідно вимог ч. 2 ст. 94 КПК України для суду наперед встановленої сили не має, крім того, згідно ст. 101 КПК України не є обов`язковим, а оцінюється в сукупності з іншими доказами по справі.

Також суд вважає можливим дати остаточну оцінку дослідженим по справі доказам у їх сукупності з приводу достатності та взаємозв`язку, при постановленні вироку в справі. Підстав не довіряти висновку експерта ОСОБА_6 , який попереджений про кримінальну відповідальність згідно ст. ст. 384 та 385 КК, у суду немає.

За таких обставин, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про призначення додаткової судової транспортно-автотехнічної експертизи не підлягає задоволенню, оскільки у суду відсутні підстави для призначення додаткової експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242, 243, 332 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В клопотанні захисника обвинуваченого про призначення додаткової судової транспортно-автотехнічної експертизи відмовити.

Відмова в задоволенні клопотання згідно ст.350 КПК не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис
З оригіналом згідно
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1 .