Справа № 11- 563/ 07 р. Головуючий у 1 інстанції Пономарьова О.М.
скарга на постанову суду Доповідач Хлапук Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 23 жовтня 2007 р.

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Волинської області в складі: головуючого Хлапук Л.І., суддів
Опейди В.О., Матата
О.В., з участю прокурора Смолюка Б.С., захисника ОСОБА_1, скаржника
ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Луцьку апеляцію ОСОБА_2 на постанову Ківерцівського районного суду від 05
вересня 2007 року про скасування примусових заходів медичного характеру, -

встановила:

ОСОБА_2
обвинувачувався за ч. 1 ст. 122 КК України
в тім, що він, будучи обмежено осудним, вночі 21 грудня 2005 року в своєму
будинку в селищі Цумань на ґрунті неприязних стосунків побив палицею ОСОБА_3, умисне
заподіявши середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Постановою Ківерцівського районного
суду від 18.12.2006 року до ОСОБА_2. застосовано примусові заходи медичного
характеру.

Оскільки його психічний стан після проведеного лікування покращився, постановою
цього ж суду від 05 вересня 2007 року припинено застосування щодо нього
примусових заходів медичного характеру, у вигляді амбулаторної психіатричної
допомоги у примусовому порядку. Провадження по його кримінальній справі
відновлено.

ОСОБА_2 оскаржив
дану постанову в частині відновлення провадження
кримінальної справи. Просить скасувати вищевказану постанову та провадження по
справі закрити за відсутністю в його діях складу злочину на підставі ст.
6 ч. 2 КПК України.

Заслухавши
доповідача, яка виклала суть справи, доводи апеляції, пояснення підсудного
ОСОБА_2., який заперечує свою винуватість в інкримінованому злочині, захисника
ОСОБА_1, який
підтримав апеляцію, міркування прокурора про закриття апеляційного провадження
по справі, оскільки оскарження постанов суду, що стосуються відновлення по
кримінальній справі законом не передбачені, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палати приходить до
висновку, що апеляція не підлягає до задоволення.

2

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КК особа, яку визнано обмежено осудною, підлягає
кримінальній відповідальності. Частиною другою тієї ж статті передбачено, що визнання особи обмежено осудною
враховується судом при призначенні покарання, а також може бути підставою для
застосування до цієї особи примусових заходів медичного характеру.

Оскільки в результаті змін у стані здоров'я ОСОБА_2. відпала потреба
в раніше застосованих заходах медичного характеру після примусового амбулаторного лікування в Ківерцівській ЦРЛ, тому на
підставі ст. 422 КПК України суддя
Ківерцівського районного суду підставно скасував примусові заходи медичного
характеру. Однак сама кримінальна справа щодо ОСОБА_2. до сьогоднішнього часу не розглянута, питання про його
винуватість судом не досліджувалося. Проходження ним амбулаторного лікування як примусового заходу медичного
характеру не може замінити собою
рішення суду щодо його винуватості в інкримінованому злочині. Тому суд підставно, скасовуючи примусові заходи
медичного характеру в яких відпала необхідність,
у відповідності з вимогами ст. 423 КПК України відновив провадження у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_2. у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122
КК України. Постанова про це винесена в межах встановленої законом
давності притягнення до кримінальної відповідальності за даний вид злочину.

Нормами КПК України оскарження
такого відновлення не передбачено.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляцію ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ківерцівського районного суду від 05 вересня 2007 року про скасування
примусових заходів медичного характеру і відновлення провадження по кримінальній справі щодо нього - без зміни.