справа № 462/6692/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

законного представника потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002178 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.11.2012 року Сихівським районним судом м.Львова за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ч.ч. 1, 2 ст.69 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 04.04.2013 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

встановив:
ОСОБА_8 07.07.2014 року близько 14.30 год. на вул.О.Кульчицької поблизу будинку №1 у м.Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, за допомогою ривка зірвав з шиї неповнолітньої ОСОБА_4 золотий ланцюжок кордового плетіння, 585 проби, вагою 8 грам, довжиною 50 см, вартістю 5500 грн., та золотий кулон квадратної форми із зображенням Матінки Божої, 585 проби, вагою 2 грами, вартістю 1000 грн. Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 6500 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.186 КК України, не визнав та показав суду, що проживає в квартирі батька по АДРЕСА_1 , де також мешкає квартирант ОСОБА_9 07.07.2014 року він дуже погано себе почував, ліг спати близько 04.00 год. ранку, в 11.00 год. отримав пенсію батька, яку принесла поштарка, і знову ліг спати. Прокинувся в 15.00 год., бо до нього прийшов друг ОСОБА_10 , двері якому відкрив квартирант ОСОБА_9 . Вони з ОСОБА_10 сиділи за комп`ютером. О 15.30 год. зайшла його дівчина ОСОБА_11 і, посидівши годину-півтори, вони вийшли з дому. Наполягає, що до того часу квартиру не залишав, потерпілої ніколи не бачив. Він часто спить вдень, оскільки в 5-6 годині ранку допомагає своїй мачусі, яка працює прибиральницею. Його батько ОСОБА_12 розповідав, що в той день заходив на обід, коли він спав, та був вдома з 13.00 год. до 14.00 год. Квартирант ОСОБА_9 виходив після 14.00 год. з квартири поповнити рахунок за послуги інтернету.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 дала суду показання, що 07.07.2014 року вона гуляли зі своєю подругою ОСОБА_13 та її шестимісячною дитиною в парку на вул.О.Кульчицької. Приблизно о 14.20 год., вертаючись з парку, вони зупинились біля будинку №1 по вул.О.Кульчицької, неподалік від продуктового кіоску, стояли на тротуарі одна біля одної і ще кілька хвилин розмовляли, дитина була в колясці. В цей час вона побачила, як їм на зустріч спокійним кроком по тротуару іде молодий худорлявий раніше не знайомий їй мужчина, як потім стало відомо ОСОБА_8 . Помітила його за 4 метри від них, добре запам`ятала його риси обличчя. Коли він проходив повз них, то глянув на її шию, де висів золотий ланцюжок із кулоном, різким рухом рукою зірвав прикрасу і почав втікати дворами між будинками № 1 і № 3. Вона розплакалась. В цей час поблизу кіоску стояли троє молодших від неї за віком хлопців, серед яких був знайомий їй ОСОБА_14 . Вони спробували бігти за ОСОБА_8 , проте не наздогнали його. Запиталися що сталося, на що вона відповіла, що в неї незнайомий зірвав золотий ланцюжок з кулоном і втік. На це вони повідомили, що бачили того чоловіка і можуть його впізнати. ОСОБА_15 викликав по мобільному телефону міліцію. Також в той час до неї підходили двоє підозрілих молодих чоловіків, які цікавились, що сталося. Пояснила, що в неї зірвали ланцюжок. Намагались також дізнатись, чи зможе вона впізнати злодія, у відповідь вона ствердно відповіла, що впізнати цю особу зможе. В подальшому під час слідчих дій вона впізнала ОСОБА_8 , який зірвав її ланцюжок. Запевнила, що не могла помилитися і впевнена, що ланцюжок з неї зірвав саме ОСОБА_8 , оскільки добре запам`ятала його.

Свідок ОСОБА_13 , допитана в судовому засіданні, показала суду, що того дня гуляла в парку по вул.О.Кульчицької зі своєю шестимісячною дитиною, разом з нею була подруга ОСОБА_4 , з якою вони знайомі багато років. Після парку вони направилися до будинків по вул.О.Кульчицької, але ще на декілька хвилин зупинилися поговорити на тротуарі недалеко від продуктового кіоску. Тоді тротуаром в їхню сторону спокійним ходом наблизився незнайомий їй до цього чоловік, як вона пізніше дізналася ОСОБА_8 . Підійшовши, ОСОБА_8 зупинився на секунду біля них, подивився на шию ОСОБА_4 і різко зірвав ланцюжок, після цього побіг за будинок АДРЕСА_2 . В цей час біля магазину стояло троє хлопців 10-15 років, вони запитали що сталося та повідомили, що бачили невідомого чоловіка, який зірвав золоті вироби в ОСОБА_4 . Один з них навіть намагався наздогнати того чоловіка, але це йому не вдалося. Коли вона відійшла в магазин, бачила, як до ОСОБА_4 підходили двоє чоловіків, віком біля 25 років.
В судовому засіданні малолітній свідок ОСОБА_16 , 2002 року народження, допитаний з участю законного представника ОСОБА_17 , дав суду показання, що 07.07.2014 року гуляв зі своїми друзями ОСОБА_18 та ОСОБА_19 на вул.О.Кульчицької. Після 14.00 год. вони разом зайшли в продуктовий магазин (кіоск). Коли виходили з кіоску, він перший опинився на вулиці і звернув увагу на чоловіка, який пробігав повз нього на відстані близько 5-10 м. Мужчина був до нього обличчям і він його добре запам`ятав, той мав в руці ланцюжок, побіг в сторону будинків № 1 і № 3, в напрямку поліклініки. Також в той час він побачив на тротуарі знайому йому дівчину ОСОБА_20 , яка була з подружкою і її дитиною. ОСОБА_20 плакала. Вони з хлопцями підійшли до неї, питалися що сталося. Вона пояснила, що якийсь чоловік зірвав у неї ланцюжок і втік. На це він повідомив ОСОБА_20 , що бачив того чоловіка, бо він пробігав недалеко від нього. Він по мобільному телефону викликав міліцію. В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , вказавши на обвинуваченого ОСОБА_8 , ствердив, що саме цього мужчину він бачив 07.07.2014 року, коли той пробігав повз кіоск на вул.О.Кульчицької.

Малолітній свідок ОСОБА_21 , 2000 року народження, будучи допитаним в судовому засіданні з участю законного представника ОСОБА_21 , показав суду, що 07.07.2014 року під час прогулянки з друзями ОСОБА_22 і ОСОБА_18 на вул.О.Кульчицької зайшли в магазин, де купили морозиво. Коли виходили з магазину, він вийшов останній і бачив, що на відстані близько 7 м повз них пробігає незнайомий чоловік, побіг за будинок АДРЕСА_2 . В нього в правій руці він чітко бачив ланцюжок. В той час він також побачив візуально знайому йому дівчину на ім`я ОСОБА_20 , яка була з подругою. ОСОБА_20 плакала. ОСОБА_15 і ОСОБА_23 хотіли бігти за незнайомцем, але зупинились. Підійшовши, ОСОБА_20 розповіла, що той мужчина, який побіг, зірвав у неї з шиї ланцюжок. ОСОБА_15 викликав міліцію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 дав показання, що працює на міні-пекарні по АДРЕСА_3 . 07.07.2014 року о 13.00 год. прийшов на обід у квартиру по АДРЕСА_1 , де проживає його син ОСОБА_8 . Пообідавши, в 14.10-14-15 год. пішов на роботу. Весь час, коли він був у квартирі, син спав. В 14.30 год. він телефонував їхньому квартиранту ОСОБА_9 , який розповів, що син ще спить, також розповів, що прийшов сусід ОСОБА_10 , який будить ОСОБА_25 . Просив врахувати, що його син хворіє, ледь пересувається, а бігати взагалі не може.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 07.07.2014 року та фото-таблиці до нього (матеріали кримінального провадження, арк. 8-12), місцем події є тротуарна доріжка шириною 2,20 м поблизу будинку № 1 по вул.О.Кульчицької у м.Львові, яка проходить паралельно до проїзної частини цієї вулиці. Між будинками 1 і 3 від тротуарної доріжки є Т-подібне розгалуження, яке пролягає перпендикулярно до проїзної частини і веде у двір будинків.

З даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 30.07.2014 року і фото-таблиці до такого (матеріали кримінального провадження, арк. 33-38) видно, що потерпіла ОСОБА_4 перед тим, як їй пред`явили особу для впізнання, повідомила, що впевнено без будь-яких зусиль по зовнішніх ознаках та прикметах може впізнати особу, яка 07.07.2014 року близько 14.30 год. по вул.О.Кульчицької, 1 у м.Львові відкрито викрала у неї золотий ланцюжок з кулоном. Після цього серед чотирьох осіб впізнала і вказала на ОСОБА_8 , пояснивши, що саме ця особа вчинила 07.07.2014 року відносно неї злочин.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.08.2014 року (матеріали кримінального провадження, арк. 74-77) вбачається, що малолітній свідок ОСОБА_16 перед впізнанням на запитання слідчого ствердив, що особу, яка 07.07.2014 року близько 14.30 год. по АДРЕСА_4 відкрито викрала золоті вироби у ОСОБА_4 , може впевнено впізнати по рисах обличчя, тілобудові, зрості та інших індивідуальних ознаках, що дана особа віком близько 25-30 років, волосся темне, коротке, обличчя овальне, худорлявої тілобудови. Серед пред`явлених йому чотирьох осіб ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_8 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.09.2014 року (матеріали кримінального провадження, арк. 143-145), малолітній ОСОБА_26 перед впізнанням на запитання слідчого підтвердив, що особу, котра 07.07.2014 року близько 14.30 год. по АДРЕСА_4 відкрито викрала золоті вироби у дівчини на ім`я ОСОБА_20 , зможе впевнено впізнати за рисами обличчя, тілобудовою і ростом, що дана особа віком близько 28-29 років, високого зросту, худорлявої тілобудови. Серед пред`явлених йому чотирьох осіб ОСОБА_26 впізнав ОСОБА_8 .

Як видно із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26.08.2014 року (матеріали кримінального провадження, арк. 90-93), свідок ОСОБА_13 впізнала особу, яка назвалась ОСОБА_8 , проте в протоколі вказано, що ця особа займає місце зліва другий і в її руках знаходиться номер «1», тоді як у фото-таблиці (матеріали кримінального провадження, арк. 95), де зображено порядок розміщення осіб, які представлені для впізнання, ОСОБА_8 розміщений перший зліва з табличкою «1». Враховуючи наведені суперечності та враховуючи, що обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях, а будь-які сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого, суд не приймає до уваги даний протокол, як доказ на підтвердження вини ОСОБА_8 .

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З врахуванням фактичних, встановлених під час судового розгляду, обставин вчинення злочину і досліджених доказів, судом достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_4 золотий ланцюжок з кулоном.
Дане підтверджується показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_16 , які у суді ствердили, що саме ОСОБА_8 , якого вони без сумнівів впізнали, вчинив даний злочин, показання цих осіб суд розцінює, як повні, послідовні та спроможні, і такі, що об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють одне одного і не суперечать між собою. Крім цього, дані показання узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_21 , який хоча і не може впізнати особу, яка вчинила пограбування ОСОБА_4 , проте ствердив, що у пробігаючого повз нього мужчини в руці був ланцюжок, а розташування учасників події, описана ним поведінка і напрямок руху грабіжника відповідають показанням в цій частині потерпілої і свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_16 .

Судом не можуть братись до уваги доводи захисника ОСОБА_7 , що показання малолітніх свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_21 є недостовірними, в них наявні протиріччя, оскільки такі твердження є безпідставними і спростовуються вищенаведеним.

Враховуючи, що ні потерпіла, ні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 не були знайомі з ОСОБА_8 до подій 07.07.2014 року, не мали з ним жодних, в тому числі конфліктних, відносин, а малолітні свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_21 не являються родичами чи близьким знайомими потерпілої, відтак немає сумнівів у безсторонності цих осіб.
З огляду на викладене, в суду не виникає ніяких сумнівів щодо достовірності показань потерпілої і названих свідків, яків сукупності з іншими дослідженими та перевіреними судом доказами відповідають встановленим фактичним обставинам події.
Показання потерпілої і свідка ОСОБА_16 , дані у суді, що в нападнику вони спізнали саме ОСОБА_8 підтверджуються також даними протоколів пред`явлення особи для впізнання від 30.07.2014 року та 12.08.2014 року за участю цих осіб.

Третій із малолітніх свідків ОСОБА_26 хоча і не був допитаний під час судового розгляду у зв`язку з виїздом за кордон (а.с. 65-68), проте з даних протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.09.2014 року вбачається, що він впізнав у грабіжнику потерпілої ОСОБА_8 .

Натомість суд критично оцінює показання обвинуваченого щодо невизнання ним вини у вчиненому, зокрема, що він 07.07.2014 року фактично до вечора був весь час удома, а до 15.00 год. взагалі спав, сприймає їх як спосіб захисту обвинуваченого від пред`явленого обвинувачення та уникнення кримінальної відповідальності, оскільки це спростовуються вказаними зібраними та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами. Отже, суд вважає дані доводи обвинуваченого надуманими і такими, що направлені на уникнення відповідальності за вчинення злочину.

Щодо показань свідка ОСОБА_24 , даних під час судового розгляду, такі не спростовують показань потерпілої і інших свідків, досліджених матеріалів провадження, не породжують сумнівів щодо винуватості ОСОБА_8 . Крім того, про допит даного свідка сторона захисту заявила лише під час судового провадження, він є батьком обвинуваченого, що викликає сумнів в об`єктивності таких показань, зокрема, ОСОБА_24 описує обставини на підтвердження позиції захисту, однак на уточнюючі питання інших учасників судового провадження щодо обставин, які могли б спростувати таку позицію, відповіді фактично не дає.

З огляду на наведене, суд розцінює показання цього свідка, як спробу допомогти пом`якшити становище обвинуваченому.

Таким чином, аналіз досліджених доказів дає підстави для висновку про те, що вина ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.186 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про врахування як пом`якшуючої обставини добровільного відшкодування потерпілій завданих збитків.

Як встановлено судом, потерпілій ОСОБА_4 сплачено кошти на відшкодування заподіяної злочином шкоди батьком обвинуваченого ОСОБА_24 лише після дослідження судом усіх доказів і виключно з мотивів того, що його синові загрожує покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання винним у вчиненні даного злочину і що в зв`язку з відшкодуванням збитків може бути пом`якшене становище обвинуваченого. Такі мотиви сплати коштів потерпілій підтвердив обвинувачений в судовому засіданні. Суд звертає увагу, що таке відшкодування збитків не узгоджується з позицією обвинуваченого і показаннями його батька, допитаного як свідка, що ОСОБА_8 злочину не вчиняв, відтак шкоди потерпілій не заподіяв.

За таких обставин вважати, що відшкодування шкоди за наведених мотивів відповідає змісту п.2 ч.1 ст.66 КК України і що таке відшкодовання відбулось обвинуваченим добровільно з метою саме відшкодувати потерпілій заподіяні збитки за вчинене, підстав немає.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 є рецидив злочинів.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше судимий (матеріали кримінального провадження, арк. 154, 156-161), перебуваючи під адміністративним наглядом (матеріали кримінального провадження, арк.170), неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду (матеріали кримінального провадження, арк. 168, 171, 172), неодружений, не працює, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк.166, 167), хворіє на сечокам`яну хворобу (матеріали кримінального провадження, арк.114), згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг від мешканців не поступало (матеріали кримінального провадження, арк.165).

Виходячи з викладеного, враховуючи думку потерпілої, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.1 ст.186 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_8 ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Також, на думку суду, при призначенні ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, враховуючи неодноразове порушення ним домашнього арешту (матеріали кримінального провадження, арк. 192, 194, 196, та а.с. 102-103), слід змінити обраний йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду, з метою забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків по відбуванню покарання.

У кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_4 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої злочином, який прийнятий судом.

Між тим, 12.06.2015 року ОСОБА_4 подала заяву, в якій просить залишити позов без розгляду у зв`язку з тим, що матеріальна та моральна шкода обвинуваченим відшкодована повністю, а відтак, з огляду на положення п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України, цивільний позов слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 домашній арешт змінити на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня взяття під варту, тобто з 17 червня 2015 року.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданих злочином, залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя:
Оригінал вироку.