УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №272/1708/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
в с т а н о в и л а:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Волиця Андрушівського району Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 12.05.2014 року Андрушівським районним судом за ст.ст.185 ч.2, 75, 76 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, -
визнано винним за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Андрушівського районного суду від 12.05.2014 року за ст.185 ч.2 КК України та остаточно визначено до відбування покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 змінено з домашнього арешту та обрано запобіжний захід у виді утримання під вартою, взявши під варту в залі суду.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з моменту затримання.
Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні наступних дій.
09 грудня 2014 року обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , який належить потерпілій ОСОБА_8 , скориставшись відсутністю потерпілої, шляхом вільного доступу, таємно, повторно з приміщення однієї із кімнат, здійснив крадіжку грошей в сумі 1600 гривень. Викраденим розпорядився на власний розсуд.
Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання. Зазначає також, що суд безпідставно визнав обтяжуючою обставиною вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Стверджує, що під час вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння він не перебував. Крім того, посилається на те, що суд, призначаючи покарання, не врахував, що він вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому та сприяв розкриттю злочину, у зв`язку з чим, вважає призначене йому покарання надто суворим.
В запереченнях, поданих на зазначену апеляційну скаргу, прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, просить залишити апеляцію без задоволення, а вирок суду без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу з вищевказаних підстав, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із змісту вироку та аудіозапису перебігу судового процесу технічними засобами, ОСОБА_7 в судовому засіданні не оспорював ту обставину, що під час інкримінованих йому подій знаходився у стані алкогольного сп`яніння, погодився на застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, у зв`язку з чим судом було прийнято рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
За таких обставин та з огляду на положення ч.2 ст.394 КПК України, яка передбачає, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, колегія суддів зазначені доводи апеляції обвинуваченого залишає без розгляду.
Що ж стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то як вбачається з вироку, суд першої інстанції, при призначенні покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
При цьому посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що суд залишив поза увагою його щире каяття та сприяння розкриттю злочину, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки суд першої інстанції у вироці чітко зазначив, що враховує ці обставини при призначенні ОСОБА_7 покарання. Про врахування цих обставин, на думку колегії суддів, свідчить й той факт, що за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, суд призначив обвинуваченому покарання, наближене до мінімальної межи санкції зазначеного закону, а визначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України приєднав лише незначну частину невідбутого покарання за попереднім вироком суду.
Враховуючи вищенаведене, та з огляду на те, ОСОБА_7 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став та знов вчинив умисне кримінальне правопорушення, до того ж під час іспитового строку, визначеного за попереднім вироком, яким був засуджений за аналогічний злочин, колегія суддів підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання явно несправедливим внаслідок його суворості, не вбачає.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 16 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 , без зміни.
На вказану ухвалу учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді