І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах
Верховного Суду України у складі :
судді
суддів
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 11 січня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього.
Вироком Чугуївського міського суду
Харківської області від 19 грудня 2005 року

ОСОБА_1, не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 164 КК України на один рік обмеження волі, а на
підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком тривалістю два роки.

Постановлено стягнути з
ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 6959, 94 гривень заборгованості по
аліментах.

Ухвалою апеляційного
суду Харківської області від 23 березня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено
без зміни.

ОСОБА_1. визнано винним
у тому, що він злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду від 2
лютого 1993 року коштів на утримання доньки ОСОБА_3, на користь потерпілої
ОСОБА_2 та мав заборгованість по аліментах станом на 1 жовтня 2005 року у
розмірі 6959,94 гривень.

У касаційній скарзі
засуджений ОСОБА_1. зазначає, що він не мав умислу на ухилення від сплати
аліментів, у зв'язку з чим у його діях
відсутній склад злочину, передбаченого ст. 164 КК України, просить судові
рішення щодо нього скасувати, а справу - закрити.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, міркування прокурора, який просив скасувати судові рішення в
частині стягнення із засудженого заборгованості по аліментах і справу в цій
частині закрити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Висновок суду щодо доведеності винності
ОСОБА_1 у вчиненні ним зазначеного у вироку
злочину підтверджується показаннями
потерпілої ОСОБА_2, поданням державного виконавця Тараник С.В., письмовими попередженнями щодо
засудженого про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати
аліментів.

Дії ОСОБА_1 судом правильно кваліфіковані за ч. 1
ст. 164 КК України.

Разом з тим, колегія суддів
вважає, що вирок у частині стягнення із засудженого заборгованості по аліментах підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 28
КПК України особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при
провадженні в кримінальній справі пред'явити до обвинуваченого або до осіб, що
несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов,
який розглядається судом разом з кримінальною справою.

Як видно з вироку, суд
стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 не матеріальну шкоду, заподіяну
злочином, а заборгованість по аліментах на дитину.

Приймаючи таке рішення, суд
не врахував, що порядок стягнення аліментів та заборгованості по них визначений
ст.ст. 194-195 Сімейного кодексу України та ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до вказаних положень закону
заборгованість по аліментах визначається державним виконавцем і стягується за
виконавчим листом, виданим на підставі рішення про стягнення коштів на
утримання дитини.

Оскільки суд повторно стягнув
з ОСОБА_1 суму, яка має бути ним виплачена в
порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, на що не звернув увагу
апеляційний суд, судові рішення
в цій частині
підлягають скасуванню, а справа -
закриттю.

Виходячи з наведеного та
керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

касаційну скаргу
засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Чугуївського
міського суду Харківської області від 19 грудня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області від 23 березня 2006 року щодо ОСОБА_1 в
частині стягнення із засудженого заборгованості по аліментах в сумі 6959, 94
гривень скасувати і справу в цій частині
закрити.

У решті зазначені судові
рішення залишити без зміни.

С у д д і:

Редька А.І. Жук В.Г. Кривенда О.В.