У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Таран Т.С.,

розглянувши в судовому засіданні 1
квітня 2008 року матеріали справи за касаційним поданням прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Комсомольського районного суду
м. Херсона від 16 жовтня 2007 року про скасування постанови старшого
слідчого прокуратури Херсонської області
від 6 червня 2007 року про порушення кримінальної справи за фактом
зловживання службовим становищем та службового підроблення службовими особами
Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів у Херсонській області
щодо незаконного притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та
відмову в порушенні кримінальної справи за даним фактом та на ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області від 5 листопада 2007
року, якою зазначену постанову місцевого
суду залишено без зміни,

встановила:

постановою старшого слідчого прокуратури Херсонської області від 6 червня 2007 року було
порушено кримінальну справу за
ознаками злочину,
передбаченого ч.1 ст. 364 та ч.1 ст. 366 КК України, за фактом
зловживання службовим становищем, службового
підроблення службовими особами Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів (далі - ДІ з КЯЛЗ) у
Херсонській області.

З постанови видно, що приводами для порушення
кримінальної справи стали матеріали перевірки, проведеної старшим помічником
прокурора у Державній інспекції з
контролю якості лікарських засобів у Херсонській області з приводу додержання
працівниками інспекції вимог законів при притягненні осіб до адміністративної
відповідальності, а підставами - встановлення під час прокурорської перевірки,
що на медичну сестру Херсонської обласної лікарні «ХОСПІС» ОСОБА_1, в діях якої
згідно з актом № 459 від 20.11.2006 року було встановлено ознаки адміністративного
правопорушення, з метою створення штучних показників роботи, з порушенням
строків, передбачених ст.38 КУпАП, службовими особами Державної інспекції 2
березня 2007 року було складено: протокол про адміністративне правопорушення,
в якому зазначено завідомо неправдиву дату складання - 01.12.2006 року, та
постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення - штрафу в сумі
68грн. із зазначенням в ній завідомо неправдивої дати складання - 07.12.2006
року, внаслідок чого ОСОБА_1 було незаконно притягнуто до адміністративної
відповідальності.

Зазначена постанова про порушення кримінальної справи
була оскаржена до Комсомольського районного суду м. Херсона заступником
начальника ДІ з КЯЛЗ державним інспектором
ОСОБА_2, яка зазначала, що постанова стосується її інтересів, оскільки
вона виносила постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 16
жовтня 2007 року скарга ОСОБА_2
була задоволена, а постанова старшого слідчого прокуратури Херсонської області
від 6 червня 2007 року про порушення кримінальної справи за фактом зловживання
службовим становищем та службового підроблення службовими особами ДІ з КЯЛЗ у
Херсонській області скасована та відмовлено в порушенні кримінальної справи за
даним фактом за відсутністю події злочину.

Як визнав суд, у наданих прокуратурою матеріалах, на
підставі яких було прийнято рішення від 06.06.2007 року про порушення
кримінальної справи за фактом вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 366, ч. 1 ст. ст. 364 КК України, були відсутні достатні дані, які вказували на
наявність ознак злочинів, тобто не встановлено
підстав для порушення
кримінальної справи.

Ухвалою Апеляційного суду
Херсонської області від 5 листопада 2007 року постанова місцевого суду залишена без зміни.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
просить скасувати постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від
16.10.2007 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 05.11.2007
року, стверджуючи, що вказані судові рішення є незаконними. Як вважає прокурор,
висновок місцевого та апеляційного судів про те, що у прокурора не було підстав
для порушення кримінальної справи, не ґрунтується на фактичних обставинах та,
окрім того, суди при розгляді скарги
ОСОБА_2 дали оцінку зібраним у
кримінальній справі доказам, що є істотним порушенням вимог
кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що
воно задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий прокуратури може порушити
кримінальну справу за заявою або повідомленням посадових осіб, представників
влади, окремих громадян, а також за матеріалами прокурорської перевірки тільки
в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочинів.
Тобто для порушення кримінальної справи є необхідним встановлення наявності
приводів і підстав.

Тому суд, розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної
справи, згідно з вимогами ст. 236-8 КПК України
повинен перевіряти, чи існували приводи та підстави для порушення
кримінальної справи, чи з законних джерел були отримані дані, що стали
підставою для прийняття такого рішення.

Як убачається з постанови від 06.06.2007 року про порушення кримінальної
справи за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК
України, та матеріалів, на підставі яких
вона була порушена, приводом для порушення кримінальної справи стали матеріали
перевірки прокуратури в ДІ з КЯЛЗ, викладені в довідці від 04.04.2007 року, а
підставами - встановлення під час перевірки неправильності зазначення службовими особами ДІ з КЯЛЗ дат в складених
щодо ОСОБА_1 протоколі про вчинення нею
20.11.2006 року адміністративного правопорушення та постанові про накладення на
неї адміністративного стягнення за це правопорушення.

При цьому в постанові від 06.06.2007 року не зазначено жодних ознак
злочинів, передбачених ч.1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, і не наведено
будь-яких даних про форму умислу, мотиви дій службових осіб та їх наслідки у
виді заподіяння істотної шкоди з урахуванням відсутності в матеріалах, на
підставі яких було порушено кримінальну справу, відомостей про скасування постановленого
щодо ОСОБА_1 рішення ДІ з КЯЛЗ про притягнення її до адміністративної
відповідальності, що є обов'язковим для встановлення наявності ознак службових злочинів.

Крім того, дані, викладені в постанові про порушення кримінальної справи
від 06.06.2007 року, не відповідають даним, встановленим прокурорською
перевіркою згідно з довідкою від 04.04.2007 року, а дані прокурорської
перевірки не відповідають поясненням
ОСОБА_1, наданим суду.

Зокрема, в постанові про порушення
кримінальної справи йдеться про вчинення злочину 2 березня 2007 року зі
складанням в цей день службовими особами ДІ з КЯЛЗ постанови від 07.12.2006
року про накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_1, а згідно з матеріалами перевірки - це вчинено 3 березня
2007 року зі складанням щодо ОСОБА_1
постанови про накладення на неї штрафу
від 15.12.2006 року. Сама
ОСОБА_1, не заперечуючи факту вчинення нею 20.11.2006 року адміністративного
правопорушення - застосування медикаментів з простроченим строком зберігання і
добровільності сплати штрафу в сумі 68 грн., чим їй не було завдано шкоди,
вказувала, що протокол про вчинення нею
адміністративного правопорушення був складений в ДІ з КЯЛЗ та підписаний
нею 01.12.2006 року, тобто у встановлені ст. 38 КУпАП строки.

Розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи, суд
дотримав вимоги ст. 236-8 КПК України, належним чином перевірив наявність
приводів і підстав для порушення кримінальної справи та на підставі аналізу
постанови й матеріалів, які були у
розпорядженні слідчого прокуратури на момент порушення кримінальної справи, та
документів, наданих суду, дійшов обґрунтованого висновку про те, що кримінальну
справу було порушено лише з формальних приводів і підстав, тоді як не було встановлено достатніх даних, які б вказували
на наявність в діях ОСОБА_2 чи інших службових осіб ознак злочинів,
передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, і такі дані не наведені у
постанові про порушення кримінальної справи.

Своє рішення про задоволення скарги, скасування постанови про порушення
кримінальної справи і відмову в порушенні кримінальної справи суд належно
умотивував.

За таких обставин рішення суду про те, що кримінальна справа була
порушена всупереч вимогам ст.ст. 94, 98
КПК України, є законним і обґрунтованим.

Доводи касаційного подання про те, що суд вдався до оцінки фактичних
обставин і зібраних по справі доказів, є безпідставними.

Апеляційний суд належним чином перевірив постанову місцевого суду і
обґрунтовано визнав її такою, що відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, підстав для скасування судових рішень та задоволення
касаційного подання у колегії суддів немає.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити у задоволенні касаційного подання прокурора.

Судді:

Кармазін Ю.М.
Кліменко М.Р.
Таран Т.С.