Справа № 676/8813/14-к
Провадження № 1-кп/676/43/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
7 лютого 2015 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд,
Хмельницької області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3
потерпілої - ОСОБА_4
обвинуваченої - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки с. Голосків Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, українки, громадянки України, з середньо-технічною освітою, не заміжня, не працюючої, раніше не судимої, жительки по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - фізичної особи платника податків НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, суд
ОСОБА_5 , близько 9 год. 23 червня 2014 року знаходячись у вітальні квартири АДРЕСА_2 , куди прибула на запрошення ОСОБА_4 , скористалась відсутністю уваги останньої, шляхом вільного доступу, таємно викрала з полиці шафи браслет із золота 585 проби вагою 3.08 гр. вартістю 1540 грн. (вартістю 500 грн. за один грам золота у виробі), чим заподіяла потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 частково визнала себе винною в скоєні інкримінованих їй злочинах, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України і показала, що дійсно близько 9 год. 23 червня 2014 року знаходячись в гостях у потерпілої ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 скористалась відсутністю останньої з полиці шафи у вітальні викрала золотий браслет, який в подальшому задала до ломбарду, оскільки їй були терміново потрібні гроші. Заперечила в судовому засіданні свою причетність щодо крадіжки каблучки з квартири ОСОБА_4 , на досудовому слідстві визнала себе винною під тиском працівників міліції, які практично цілий день її незаконно утримували у Кам`янець-Подільському МВ УМВСУ в Хмельницькій області, а також повідомили що вразі її зізнання скоріше закінчиться слідство, тому себе оговорила щодо крадіжки каблучки. До ломбарду вона здавала жіночу каблучку, ніякої чоловічої печатки вона не викрадала по місцю проживання ОСОБА_4 . Прокурором не доведено її причетність до крадіжки чоловічої печатки на яку вказує потерпіла. Вважає, що потерпілій повністю відшкодувала завдані збитки за викрадений браслет, так як на депозит судової адміністрації перерахувала гроші для потерпілої, розуміє, що поступила невірно, в скоєному розкаюється. Просить призначити покарання у виді штрафу.
Крім часткового визнання вини обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, її вина підтверджується показами потерпілої, свідків та зібраними доказами кримінального провадження:
Потерпіла ОСОБА_4 , в судовому засіданні показала, що у квітні 2014 року за місцем свого проживання виявила пропажу чоловічої печатки, яка належить її брату, а в липні 2014 року виявила пропажу золотого жіночого браслета про що подала заяву до Кам`янець-Подільського МВ УМВСУ в Хмельницькій області, однак при цьому не вказувала кого може підозрювати в крадіжці. Згодом її викликали до Кам`янець-Подільського МВ УМВСУ в Хмельницькій області і повідомили, що крадіжку вчинила ОСОБА_5 , яку на той час вона не знала, оскільки була знайома з хлопцем на ім`я ОСОБА_7 , а не дівчиною. Слідчому вона повідомила про обставини крадіжки, зокрема те, що чоловічу печатку, яка належить її брату викрали у квітні 2014 року, а крадіжку належного її жіночого браслету вона виявила у липні 2014 року. Слідчий на їй повідомив, що краще для нього записати, що обидві крадіжки були вчинені в червні 2014 року і належать їй особисто, тому не з`ясовував думку її брата (який є військовослужбовцем строкової служби і навчається в м. Харкові) та чи бажає він подавати заяву про визнання його потерпілим. На даний час її брат не бажає подавати заву про визнання його потерпілим щодо крадіжки належної йому чоловічої печатки. Обвинуваченою завдані збитки їй не відшкодовано. При обранні міри покарання просить застосувати покарання у виді одного року позбавлення волі.
Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що в складі слідчо-оперативної групи виїхав на місце події до квартири АДРЕСА_2 звідки було виявлено крадіжку ювелірних виробів, що пояснювала потерпіла на даний час не пам`ятає,при огляді місця події нічого виявлено не було. Особисто відібрав пояснення у потерпілої щодо крадіжки, остання вказала що крадіжка була вчинена невідомою особою.
ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що в складі слідчо-оперативної групи виїхав на місце події до квартири АДРЕСА_2 , спілкувався з потерпілою остання йому повідомила, що з початку було викрадено одну річ, а згодом викрали і іншу річ, що саме зараз не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу.
Допитаний в судовому засіданні слідчий ОСОБА_10 показав, що проводив досудове слідство по даній справі дійсно потерпіла говорила йому, що спочатку було викрадено печатку, яка належить її брату а згодом належний її браслет, чому в проколі допиту потерпілої вказав, що майно викрадене в червні 2014 року і все викрадене належить потерпілий пояснити суду не може. Окрім, довідки ломбарду «Скарбниця» та визнання вини обвинуваченою інших доказів її вини ним не здобуто.
Також, державний обвинувач вину обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України доводив наступними доказами:
- заявою потерплої ОСОБА_4 від 23 липня 2014 року про крадіжку в кінці червня 2014 року невстановленою особою ланцюжка та персня з квартири АДРЕСА_2 (т.2 а.с.8).
- протоколом огляду місця події - квартири АДРЕСА_2 , звідки не встановленою особою викрадено золоті вироби потерпілої (т.2 а.с.12-16). Однак, в даному протоколі огляду місця події відсутні будь-які докази які б вказували на причетність до крадіжки обвинуваченої ОСОБА_5 належного потерпілій майна.
Оцінивши зібрані по справі й досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає що не повній мірі знайшли своє підтвердження по окремим епізодам пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України.
До такого висновку суд дійшов, виходячи з матеріалів кримінальної справи, зокрема, досліджених і проаналізованих у суді доказів, з яких убачається, що в діях ОСОБА_5 не всі епізоди за винятком таємного викрадення чужого майна, а саме - золотого браслета 23 червня 2014 року у потерпілої ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи і досудовим слідством вказані обставини не доведені.
Також, органи досудового слідства, обвинувачують ОСОБА_5 в тому, що вона близько 11 год. 21 червня 2014 року знаходячись у вітальні квартири АДРЕСА_2 , куди прибула на запрошення ОСОБА_4 , скористалась відсутністю уваги останньої, шляхом вільного доступу, таємно викрала з полиці шафи каблучку із золота 585 проби вагою 0.98 гр. вартістю 490 грн. (вартістю 500 грн. за один грам золота у виробі), чим заподіяла потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
Однак, вказана обставина в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження, даний факт в судовому засіданні заперечила як обвинувачена ОСОБА_5 так і потерпіла ОСОБА_4 , будь-яких доказів щодо доведеності вини ОСОБА_5 в частині викрадення каблучки досудовим слідством та стороною обвинувачення не надано та судом не здобуто.
Виходячи з оцінки наведених у справі доказів у їх сукупності та роз`яснень, даних у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» N 9 від 01.11.96, (п.п. 18, 19) про те, що Конституція має найвищу юридичну силу, а її норми мають пряму дію (ст. 8), що зобов`язує суди при розгляді конкретних справ керуватись, насамперед, нормами Конституції.
При цьому суд виходить з рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, що «подані будь-якою фізичною або юридичною особою згідно з частиною другою статті 66 Кодексу речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених в Конституції України, зокрема, внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом» та прямо зазначеного у ч. 3 ст. 62 Конституції України положення про те, що «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, якими у даній справі є твердження органів державного обвинувачення про те, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила крадіжку 21.06.2014 року каблучки з квартири потерпілої. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР).
У пункті 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції».
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Розглянувши та дослідивши під час судового слідства і інші усі докази, наявні в матеріалах кримінальної справи, суд вважає, що участі обвинуваченої ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, тобто в тому що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила крадіжку 21.06.2014 року каблучки із золота 585 проби вагою 0.98 гр. вартістю 490 грн. з квартири потерпілої ОСОБА_4 , не доведено ні досудовим слідством, ні судовим слідством.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині виправдувального вироку, крім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визначене судом недоведеним, підстави для виправдання з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 за обвинуваченням в скоєнні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, підлягає виправданню за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Стороною обвинувачення не надано доказів того, що ОСОБА_5 повторно вчинила крадіжку, за таких обставин дії обвинуваченої підлягають перекваліфікації з ч.2 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України. Оскільки в судовому засіданні не доведено вини ОСОБА_5 щодо обставин вчинення нею крадіжки 21 червня 2014 року каблучки із золота 585 проби вагою 0.98 гр. вартістю 490 грн. з квартири АДРЕСА_2 потерпілої ОСОБА_4 .
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , що виразилось у таємному викрадені чужого майна (крадіжці) - 23 червня 2014 року з вітальні квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, з полиці шафи браслета із золота 585 проби вагою 3.08 гр. вартістю 1540 грн., мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Обвинувачена ОСОБА_5 винна у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.
При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно ст.12 КК України, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_5 суд визнає - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченої, судом не встановлено.
З врахуванням обставин справи і даних про особу винного, яка в скоєному розкаялась, раніше не судима, по місцю проживання характеризується позитивно, думку потерпілої щодо міри покарання та враховуючи вимоги ст. 65, ст.66 КК України, суд вважає можливим призначити обвинуваченій покарання в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, КПК України, суд -

з а с у д и в:

ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України ( щодо таємного викрадення чужого майна (крадіжку) 21.06.2014 року каблучки із золота 585 проби вагою 0.98 гр. вартістю 490 грн. з квартири АДРЕСА_2 потерпілої ОСОБА_4 ), визнати невинною та виправдати її, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
ОСОБА_5 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України (щодо таємного викрадення чужого майна (крадіжку) 23 червня 2014 року з вітальні квартири АДРЕСА_2 , браслета із золота 585 проби вагою 3.08 гр. вартістю 1540 грн.) і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі тисячу двадцять грн.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , не обирався.
Речових доказів по справі немає.
Судових витрат по справі немає.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження, а обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

ОСОБА_1