АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
22 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України "Про амністію у 2014 році",
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_5 , -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» залишено без задоволення. Судове рішення вмотивовано тим, що засуджений ОСОБА_5 вже звертався до суду з клопотанням з тих самих підстав про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» і 09.09.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було прийнято рішення, яким відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», ухвала набрала законної сили, а отже на час розгляду повторно поданого клопотання у засудженого відсутні законні підстави для застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році».
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити від відбування покарання.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається нате, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року була винесена за результатами розгляду його клопотання про застосування акту амністії з інших підстав, а саме йому було відмовлено у застосуванні ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» про зменшення покарання, а не ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» про звільнення від відбування покарання, про що він просив у своєму клопотанні.
Також апелянт вважає, що згідно ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» під час винесення ухвали від 22 травня 2014 року суддя Оболонського районного суду м. Києва повинна була в судовому засіданні повідомити засудженого, про те, що до нього може бути застосований Закон України «Про амністію у 2014 році» та застосувати положення вказаного Закону.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_5 , який підтримав апеляцію, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 до задоволення не підлягає, а ухвалу суду необхідно залишити без змін, виходячи з таких підстав.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2012 року за ч. 1., ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 роки і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 скасовано та прийнято рішення про направлення ОСОБА_5 у кримінально-виконавчу установу для відбування покарання у виді позбавлення волі на 2 роки, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2012 року.
Вказана ухвала переглядалась у апеляційному порядку та ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 05 серпня 2014 року була залишена без змін.
З ухвали судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 05 серпня 2014 року убачається, що одночасно з апеляцією ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2014 року було розглянуто клопотання ОСОБА_5 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» і колегія суддів не задовольнила це клопотання в частині застосування ст. ст. 1-5 Закону, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не є суб`єктом застосування вказаних вимог Закону.
Одночасно колегія суддів у ухвалі від 05 серпня 2014 року зазначила, що питання про застосування до ОСОБА_5 положень ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» слід вирішувати суду першої інстанції по місцю відбування засудженим покарання.
Клопотання про застосування до нього вимог ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_5 подав до Шевченківського районного суду м. Києва, який ухвалою від 09 вересня 2014 року відмовив у задоволенні згаданого клопотання.
Ухвалою судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2014 року ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2014 року була залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_5 - без задоволення.
Таким чином, Апеляційним судом м. Києва та Шевченківським районним судом м. Києва в межах їх повноважень були розглянуті клопотання ОСОБА_5 про застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2014 році» та не було встановлено підстав для звільнення засудженого від відбування покарання чи скорочення строку покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2012 року.
Тому при повторному зверненні ОСОБА_5 до суду з клопотанням про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» суд оскаржуваною ухвалою обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання.
Доводи апеляції ОСОБА_5 про те, що при повторному зверненні до суду з клопотанням про застосування амністії він посилався на інші підстави є необґрунтованими, оскільки з попередніх судових рішень про відмову у застосуванні амністії убачається, що ОСОБА_5 посилався на ті ж обставини, що і в останньому за часом клопотанні.
Також є необґрунтованими доводи апеляції про необхідність застосування вимог ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки вказаною статтею передбачені заборони щодо застосування амністії, а не підстави для звільнення відбування покарання чи скорочення строку покарання.
Колегія суддів не може прийняти до уваги і доводи апеляції відносно застосування амністії Оболонським районним судом м. Києва при постановленні рішення від 22 травня 2013 року, оскільки вказана ухвала районного суду не є предметом даного апеляційного провадження, а переглядалась за апеляцією ОСОБА_5 в іншому апеляційному провадженні, за результатами якого була постановлена ухвала судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 05 серпня 2014 року.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року про залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим ОСОБА_5 з дня отримання копії ухвали.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа № 11-кп/796/1634/2014 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Доповідач ОСОБА_8