Номер провадження: 11-кп/785/389/15
Номер справи місцевого суду: 523/3601/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19.12.2014 року по кримінальному провадженню № 0000252 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, без постійного місця проживання, зі слів тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 01.03.2005 р. Баглейським райсудом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 29.07.2005 р. Баглейським райсудом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 29.04.2010 р. Дніпровським райсудом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

встановив:
Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з моменту його фактичного затримання, тобто з 22.01.2013 р.

Вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 16.01.2013 р. приблизно о 18 годині він, знаходячись по вул. С. Ядова в м. Одесі, побачивши раніше не знайому йому гр. ОСОБА_9 , маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, підійшов до потерпілої та вирвав з її рук жіночу сумочку вартістю 350 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки Самсунг, вартістю 300 грн., сім-карта мобільного оператора Лайф та флеш-карта вартістю 150 грн., а також грошові кошти в сумі 200 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, завдавши своїми діями потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 1000 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим з огляду на наступне:

- суд не звернув уваги на те, що свідок ОСОБА_10 під час досудового розслідування, а також під час першого судового розгляду справи вказав, що однією з причин, за якою він впізнав його було те, що останній був лисим, що суперечить показанням потерпілої ОСОБА_9 , відповідно до яких на голову нападника була одягнута в`язана шапка, яку він не знімав на протязі всього скоєння нападу; свої показання ОСОБА_10 змінив лише під час допиту при новому судовому розгляді, вказавши, що впізнає його, оскільки він схожий на його знайомого;

- суд проігнорував його клопотання про допит всіх понятих, що мають відношення до його справи та надання запиту в міський тубдиспансер про те, чи проходив він там 15.01.2013 р. флюорографічне обстеження у складі групи осіб з реабілітаційного центру, оскільки ця інформація зможе спростувати завідомо неправдиві відомості, надані керівником центру про те, що він вибув з центру 14.01.2013 р.;

- строк відбування покарання судом відраховується з 22.01.2013 р., не враховуючи того, що, фактично він затриманий 18.01.2013 р. співробітниками Хаджибеївського ВМ, які намагалися звинуватити його у вчиненні цілого ряду нерозкритих злочинів;

- поняті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що приймали участь у слідчому експерименті, можуть підтвердити, що вони підписали вже раніше складений протокол, а сам слідчий експеримент проводився за принципом того, що йому говорили куди показувати, оскільки на території ОКЛ №11 він раніше не був та не міг знати де що знаходиться;

За таких обставин обвинувачений просив скасувати вирок суду та винести рішення відповідно до вимог КПК України та Конституції України.

В ході апеляційного розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 відмовився від доводів своєї апеляційної скарги та просив змінити вирок суду 1-ої інстанції, застосувавши до нього дію ст. 69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.186 КК України, обмежившись строком, протягом якого він знаходиться під вартою, на тих підставах, що у вчиненому злочині він щиро розкаявся, сприяв його розкриттю, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких обставин.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника, які підтримали уточнену апеляційну скаргу, думку прокурора, яка не заперечувала проти її задоволення та застосування до ОСОБА_7 дії ст. 69 КК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Окрім повного визнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, про що він заявив в ході апеляційного розгляду справи, його вина повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні суду 1-ої інстанції доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_9 , відповідно до яких 16.01.2013 р., приблизно о 18 годині вона поверталась з роботи з Одеського протитуберкульозного диспансеру, підходила до гуртожитку, розташованого по вул. Ак. Воробйова 5 в м. Одесі, коли несподівано до неї ззаду підбіг чоловік та вирвав сумку, в якій знаходились мобільний телефон, гаманець з грошима, ключі, записна книжка, після чого почав тікати в напрямку пустиря по вул. С. Ядова, пробігаючи повз стоянки з автомобілями, а вона, зрозумівши, що не зможе його наздогнати, викликала міліцію;

- показами свідка ОСОБА_10 , відповідно до яких 16.01.2013 р., приблизно о 18 год., він знаходився біля гуртожитку, розташованого по вул. Ак. Воробйова 5 в м. Одесі, та бачив, як чоловік, схожий на ОСОБА_7 тікав в сторону вул. С. Ядова, тримаючи у руках сумочку, а за ним бігла дівчина, та надалі в райвідділі міліції впізнав чоловіка, якого бачив в той день та впевнений, що це був ОСОБА_7 , оскільки останній схожий обличчям на його знайомого;

- довідкою Регіонального реабілітаційного центру Перетворення України, згідно якої ОСОБА_7 перебував в реабілітаційному центрі з 12.01.2013 р. по 14.01.2013 р. та вибув за власним бажанням; т. 2 а.п. 45

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2013 р., в ході якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 , якого бачив 16.01.2013 р. о 18 годині біля гуртожитку, розташованого по вул. Воробйова 5 на території Міської клінічної лікарні №11 та який тікав в сторону вул. С. Ядова; т. 1 а.п. 151-152

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.2013 р. з фото-таблицями за участю ОСОБА_7 , в ході якого обвинувачений добровільно розповідав про події, які мали місце 16.01.2013 р., а саме про обставини вчинення ним відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 на території МКЛ №11. т. 1 а.п. 171-176

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування до нього ст. 69 КК України з наступних підстав.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті … Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті … Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Так, враховуючи те, що ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненому злочині, сприяв його розкриттю, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих обставин, оскільки не має постійного місця проживання та роботи, потерпіла не заявила до нього жодних претензій, апеляційний суд вважає зазначені обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та вважає за можливе призначити ОСОБА_7 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо зменшення йому терміну покарання у вигляді позбавлення волі обмеженням строком, протягом якого він знаходиться під вартою.

Пункт 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, передбачає, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду 1-ої інстанції може бути також невідповідність тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Стаття 414 КПК України передбачає, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ... закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 надто суворе покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, тому є підстави для часткового задоволення скарги ОСОБА_7 та зміни вироку суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала вступає в силу з моменту проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а засудженим ОСОБА_7 з моменту отримання копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4