УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №294/6/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с.Стовпів Чуднівського району Житомирської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 16.08.2005 року за ч.3 ст.187 КК України до 7 років 7 місяців позбавлення волі, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст.75, 76 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Покладено на ОСОБА_7 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні наступних дій.
Обвинувачений ОСОБА_7 , в ніч з 31.03.2013 року на 01.04.2013 року, вирішив вчинити крадіжку чужого майна з приміщення магазину, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та належить приватному підприємцю ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, проникнувши до приміщення магазину з тильної сторони магазину, через пошкоджене вікно, ОСОБА_7 таємно викрав майно, що належить ОСОБА_8 на загальну суму 2628 гривень, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вказану суму. Викрадені речі ОСОБА_7 виніс з приміщення магазину, а у подальшому переніс до місця свого проживання. Частину викрадених речей, а саме: одну люстру ОСОБА_7 подарував у грудні 2013 року ОСОБА_9 , та ще одну люстру продав у квітні 2014 року ОСОБА_10 , за кошти в сумі 80 гривень, а частину залишив у своєму домоволодінні.
Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням, потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій, не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого, порушує питання про скасування вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання та просить постановити новий вирок яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі. Зазначає, що суд, призначаючи обвинуваченому покарання, не врахував, що ОСОБА_7 раніше вже був неодноразово засуджений за вчинення тяжких злочинів, не відшкодував завданої злочином шкоди, на час винесення вироку ніде не працював. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 не розкаявся у вчиненому, а лише запевнив суд у цьому з метою уникнути відповідальності за скоєний злочин.
Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_8 , який підтримав доводи поданої апеляційної скарги з вищевказаних підстав, обвинуваченого ОСОБА_7 та міркування прокурора, які заперечували проти задоволення поданої скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у вчиненні якого його було визнано винним, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зазначеним у вироку, ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку й досліджених у судовому засіданні доказах.
В цій частині вирок суду першої інстанції ніким з можливих апелянтів не оспорюється.
Разом з тим, як вірно зазначено в апеляційні скарзі потерпілого, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень, передбачених ст.ст.75, 76 КК України, суд першої інстанції, хоча й послався на те, що ОСОБА_7 раніш притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, але фактично цих обставин не врахував.
Разом з тим, їх сукупність поряд з тим, що ОСОБА_7 нове кримінальне правопорушення вчинив менш ніж через рік після відбуття покарання за останнім вироком, заподіяну злочином шкоду, незважаючи на тривалий термін, що пройшов з дня вчинення злочину, не відшкодував, на думку колегії суддів, свідчать про надмірну м`якість призначеного обвинуваченому покарання.
На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до переконання, що виправлення, перевиховання та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тому вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке буде співмірне ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та особі обвинуваченого, в межах санкції зазначеного закону у вигляді реального позбавлення волі без застосування положень ст.75 КК України.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 419, 420 КПК, колегія суддів,-
апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Романівського районного суду Житомирської області від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання, - скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції може бути оскаржений в касаційному порядку учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня його ухвалення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді