Справа №488/526/14-к 25.02.2015 25.02.2015 25.02.2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000122

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2014 року у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Березівка Одеської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1

- обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8

судовий розпорядник ОСОБА_9

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_10

обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг:
Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , прокурор просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.12.2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 визнано винними за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України та призначено їм покарання в вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 рік та покладено на них обов`язки, передбачені п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Узагальнені доводи обвинуваченого ОСОБА_5 :
Стверджує, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, а тому і дійшов невірного висновку про його винуватість. Посилається на те, що згідно амбулаторної карти сина, він разом з дружиною здійснювали ряд заходів для належного його лікування, в тому числі відвідували медичні заклади м. Києва.

Вказує, що його син з квітня 2013 року перебував під наглядом педіатра ЦПМСД №7 м. Миколаєва та дитячого кардіолога Жовтневої ЦРЛ. У серпні 2013 року дитину консультовано кардіологом обласної дитячої лікарні та фахівцями Науково-практичного центру дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ України. У листі Управління охорони здоров`я вказано, що ОСОБА_11 у листопаді-грудні 2013 року перебував на стаціонарному лікуванні в обласній дитячій лікарні, лікування та обстеження проводилося за бюджетні кошти. На його думку ці обставини свідчать, що він та його дружина використовували всі можливості для лікування сина.

Вважає, що він разом з дружиною постійно здійснювали всі можливі заходи та можливості для лікування і підтримання стану здоров`я сина у задовільному стані та встановлення діагнозу хвороби, яка впливає на його виснаження, що вказує на відсутність в його діях складу кримінального правопорушення.

Звертає увагу на те, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.11.2014 року було відмовлено органу опіки та піклування щодо відібрання у нього та дружини дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, а тому вважає, що він з дружиною не вчиняв злочину.

Узагальнені доводи захисника ОСОБА_6 .
Зазначає, що судом не встановлено, що ОСОБА_7 разом з чоловіком тривалий час злісно не виконувала, встановлені законом обов`язки по догляду за дитиною, що свідчить про відсутність в її діях складу злочину, а саме залишення дитини впродовж тривалого строку без будь-якого нагляду.

Вважає, що в медичній документації дитини відсутні посилання про неналежний догляд та його незадовільний стан.

На думку апелянта, саме у зв`язку із наявністю вроджених хвороб, виник тяжкий стан здоров`я у дитини, а не у зв`язку із неналежним доглядом батьками за своєю дитиною.

Звертає увагу на те, що обвинувачена разом з чоловіком регулярно відвідували лікарів та виконували їх рекомендації відносно лікування дитини, їздили в лікарню до м. Києва.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 протягом тривалого часу (з жовтня 2013 року) злісно не виконували встановлені ст.51 Конституції України, ст.150 СК України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» обов`язки по догляду за своїм малолітнім сином ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема не піклувалися про його фізичний розвиток, не забезпечували його необхідним медичним доглядом і своєчасним лікуванням, обмежували в харчуванні, не підтримували місце його проживання в задовільному стані, що призвело до виникнення у нього низки захворювань кахексії, рахіту, затримки психомоторного розвитку.

13.11.2013 року Службою у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, Миколаївським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, КМСД Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_11 відібрано від батьків та госпіталізовано до Миколаївської дитячої лікарні у тяжкому стані.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини:
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та їх захисників на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання зміні, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Вина ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у злісному не виконанні встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст.166 КК України, при викладених у вироку обставинах підтверджена сукупністю доказів, досліджених судом, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав та в суді першої інстанції, а також і апеляційній інстанції пояснив, що він за адресою АДРЕСА_1 проживає разом з дружиною - ОСОБА_12 та двома синами, старшим ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 та молодшим ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про якого вони належним чином піклувалися, всі рекомендації медичного персоналу виконували, він працював, дружина займалася домашнім господарством та вихованням дітей.

Від народження ОСОБА_15 мав низку захворювань, а саме вроджена вада серця, розчеплення м`якого і твердого неба, незрощення овального отвору. В 2013 році він разом з дружиною регулярно відвідували медичні заклади та возили ОСОБА_14 до м. Києва для обстеження у лікаря кардіолога. 15.02.2013 року ОСОБА_14 оформлено інвалідність.

13.11.2013 року до його будинку прийшли представники соціальних служб та повідомили, що забирають ОСОБА_14 на медичне обстеження. З дитиною до Обласної лікарні ніхто не поїхав. В подальшому він намагався розшукати ОСОБА_14 , але офіційно нікуди не звертався. Він з дружиною дитину в лікарні не відвідували. Після обласної лікарні ОСОБА_14 був переведений до ОСОБА_16 ЦРЛ, де і знаходився до 10.01.2014 року. Коли йому з дружиною стало відомо, що ОСОБА_14 мають влаштувати до будинку дитини, то вони 10.01.2014 року самовільно забрали його додому.

На даний час дитина почуває себе добре, всі рекомендації лікарів він разом з дружиною виконують, створили належні умови для проживання і виховання дітей.

Обвинувачена ОСОБА_7 також не визнала вину у скоєному та повністю підтвердила показання ОСОБА_5 як в суді першої інстанції, так і в апеляційній. Наполягає на тому, що вона разом з чоловіком належним чином піклувалися про дитину, всі рекомендації лікарів щодо лікування сина виконували та створили належні умови для проживання і виховання дітей.

Однак такі твердження обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_7 спростовуються наступними доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Як слідує з доповідної дільничного педіатра ОСОБА_18 від 29.10.2013 року, за адресою: АДРЕСА_1 проживає сім`я ОСОБА_19 , в якій є двоє малолітніх дітей - ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . ОСОБА_15 перебуває на обліку з діагнозом: перенесений реактивний перикардит, вроджена аномалія - незрощення м`якого і твердого неба. Вона не мала можливості потрапити у будинок, на телефонні дзвінки батьки не відповідали. Останнє відвідування сімейної амбулаторії мало місце 26.04.2013 року (а.с.31).

В свою чергу, з доповідної дільничної педіатричної медсестри ОСОБА_20 та акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_19 від 05.11.2013 року вбачається, що під час активного патронажу, отримати доступ до дитини не виявилось можливим, двері ніхто не відчиняв, зі слів сусідів сім`я зловживає алкогольними напоями (а.с.30, 32).

Згідно до акту обстеження умов проживання сім`ї від 13.11.2013 року з доданими фотокартками вбачається, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 складається з трьох кімнат, є газ, вода, світло. Умови проживання та виховання дітей незадовільні. В помешканні антисанітарія, повітря сперте від перегару, цигаркового диму та сечі, бруд, безлад, посеред кімнати сліди пожежі, оголена електропроводка. Молодший син ОСОБА_14 хворий, доведений до виснаження, потребує негайного медичного втручання. Постільна білизна та одяг на дітях брудні. Продукти харчування відсутні (а.с.33-36).

Відповідно до довідки Департаменту праці та соціального захисту населення від 29.01.2014 року ОСОБА_7 з січня 2011 року по грудень 2013 року отримувала державну допомогу, у тому числі одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини, одноразову допомогу при народженні 2-ї дитини, допомогу по догляду за двома дітьми до досягнення трирічного віку, державну соціальну допомогу дитині-інваліду (а.с.53), що вказує на можливість батьків фінансового утримання дітей та належного догляду за ними.

Крім письмових доказів по справі вина ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підтверджена показаннями свідків, які є послідовними та узгоджуються між собою.

Так, як вбачається з наданих в суді першої інстанції показань законного представника потерпілого - ОСОБА_21 , 30.10.2013 року до Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради надійшло повідомлення з центру первинної медико-санітарної допомоги, щодо неналежного догляду за дітьми з боку батьків.

05.11.2013 Службою у справах дітей спільно із Центром соціальних служб був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає сім`я ОСОБА_19 . Двері ніхто не відчинив, і з цього приводу був складений відповідний акт.

06.11.2013 року повторно надійшла інформація з закладу охорони здоров`я про те що медичний персонал не може потрапити до будинку ОСОБА_19 , оглянути дітей неможливо, ймовірно є загроза для їх життя.

13.11.2013 року Служба у справах дітей спільно із Центром соціальних служб знову здійснили вихід до місця проживання малолітніх ОСОБА_22 та ОСОБА_14 . Всередині будинку вони побачили багато пляшок від алкогольних напоїв, страшний безлад, сліди від багаття, стояв сморід, батьки мали ознаки алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 з ліжка не встала. Станіслав перебував у жахливому стані, був виснажений, не подавав ознак життя. Діти негайно були відібрані від батьків та доставлені до лікарні.

Показання ОСОБА_21 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_23 , яка в суді першої інстанції пояснила, що в листопаді 2013 року працювала на посаді соціального інспектора Миколаївського міського центру соціальних служб для дітей, сім`ї та молоді.

На адресу центру, з медичного закладу, надійшло повідомлення про необхідність здійснення перевірки сім`ї ОСОБА_19 , які зловживають алкогольними напоями, не приводять дитину на медогляд.

13.11.2013 року вони потрапили до будинку, який знаходився в антисанітарному стані, а саме бачили купу брудної білизни, стояв запах алкоголю, бруду, поту, сечі, ОСОБА_14 знаходився в ліжку без білизни, дуже маленький, худий, виснажений, схожий на неживого. Батьки мали ознаки алкогольного сп`яніння, мати взагалі не встала з ліжка. Скрізь були пляшки від алкоголю, залишки їжі. На килимі був слід від багаття. Електропроводка оголена.

Аналогічними показання підтвердила в якості свідка в суді першої інстанції працівник Служби у справах дітей Корабельного району м. Миколаєва ОСОБА_24 .

Щодо стану здоров`я потерпілого ОСОБА_11 в суді першої інстанції надала пояснення свідок ОСОБА_25 , яка вказала, що працює на посаді завідувача імуноінфекційним відділення Миколаївської обласної дитячої лікарні.

13.11.2013 року через приймальне відділення у тяжкому стані до лікарні надійшла дитина - ОСОБА_15 . 15.11.2013 року останній був переведений в імуноінфекційне відділення. На момент огляду у дитини були виявлені кахексія, втрата ваги, жахливий зовнішній вигляд, заплилі гноєм очі, звисаюча шкіра. Ззовні ОСОБА_14 виглядав на шість місяців. Дитина була оглянута генетиком та виявлені мікроцефалія, птоз, низько розташовані вушні раковини, розщелина твердого і м`якого неба. Дитині було призначено інфузійну терапію та годування лікувальною сумішшю. Станіслав провів у відділенні 21 день, за цей час набрав 1,2кг ваги, після чого був переведений у Жовтневу ЦРЛ.

За час перебування дитини у стаціонарі, батьків не бачила. Дитину доглядав персонал. Тяжкий стан дитини був викликаний глибокою гіпотрофією 3-го ступеню. Що стосується серцево-судинної системи, стан дитини був курабельним.

Про систематичне невиконання батьками своїх обов`язків свідчить недокрів`я, гнійники, закислі очі, брудна шкіра. Маса дитини не відповідала її віку, навіть із урахуванням її недоношеності. Стан дитини, в якому вона надійшла, без медикаментозного харчування міг призвести до летального результату. Вважає, що вроджені вади дитини не могли призвести до такого виснаження організму.

Наведені показання ОСОБА_25 повністю співпадають з показаннями свідка ОСОБА_26 , яка в суді першої інстанції пояснила, що працює на посаді завідувача приймально-діагностичним відділення Миколаївської обласної лікарні.

13.11.2013 року, в супроводі соціальних служб, до лікарні був доставлений ОСОБА_15 у вкрай важкому стані. Крайній ступінь виснаження організму, відсутність підшкірно-жирового шару, суха шкіра. Дитина не могла рухатись, голос не подавала. Були наявні вади догляду (дитина брудна, з попрілостями, сильно виражений коньюктивит, не міг відкрити очі). Дитині була підключена інфузійна терапія, розрахований об`єм харчування. Харчування здійснювалось зондом, засвоювалось ідеально.

15.11.2013 року ОСОБА_14 був переведений до імуноінфекційного відділення. Ніяких захворювань, які могли привести до такого виснаження, не було виявлено. Вважає, що захворювання, які дитина мала від народження не могли призвести до такого стану. Маса дитини не відповідала її віку, навіть з урахуванням недоношеності. Зазначений стан дитини є наслідком тривалої відсутності харчування та належного вживання ліків і міг призвести до її смерті. За час перебування у лікарні, батьки дитину не відвідували.

Показання лікарів узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз відносно стану здоров`я ОСОБА_11 , та яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Як слідує з висновку судово-медичної експертизи №182-К від 20.12.2013 року під час знаходження в Обласній дитячій лікарні з 13.11.2013 року дитині ОСОБА_11 , був встановлений діагноз: кахексія, стоматит, хейліт, кардіопатія, анемія 1-го ступеню, груба затримка статокінетичного розвитку, розщеплення м`якого і твердого неба, дитина надійшла в Обласну дитячу лікарню у важкому стані, який був обумовлений виснаженням організму (кахексією), що протікала на фоні вродженої патології (вроджена вада серця з незрощенням овального отвору, розщепленням твердого і м`якого неба). На фоні вродженої патології мають місце захворювання, що свідчать про недостатнє та незбалансоване харчування дитини (виснаження, рахіт, зниження захисних сил організму), а також про неналежний догляд та нагляд за ним з боку батьків - відставання у психофізичному розвитку, наявність попрілостей, брудна шкіра, немите злипле волосся, брудний одяг. Інформація із медичних документів про те, що дитина добре набирала вагу під час знаходження у стаціонарі на протязі першого року життя, при вираженому дефіциті ваги під час його перебування в домашніх умовах, підтверджує висновок про систематичне недостатнє та незбалансоване харчування з боку батьків. Без відповідної медичної допомоги, що була надана в стаціонарі обласної дитячої лікарні, тяжкий стан дитини продовжував би прогресивно погіршуватися і міг призвести до її смерті (а.с.40-47).

Як вбачається з висновку додаткової судово-медичної експертизи №2-К від 21.01.2014 року у дитини - ОСОБА_27 , крім вказаних патологій, під час медичного нагляду за дитиною, були діагнозовані: відставання психофізичному розвитку, дефіцитна анемія, рахіт, гіпотрофія (відставання в наборі ваги аж до стану виснаження), бронхіт. При надходженні до обласної дитячої лікарні 13.11.2013 року на фоні кахексії (різкого виснаження) описані: блефароконьюктивит (запалення вік і слизової оболонки очей), баланопостит (запалення крайньої плоті), стоматит (запалення слизової оболонки рота), хейліт (язви і запалення шкіри слизової оболонки в кутах рота), виражені попрілості області проміжності, сідниць.

Патологія серця носить компенсований характер, але не супроводжувалась симптомами серцево-судинної недостатності, тому ступінь їх негативного впливу на розвиток дитини є мінімальним. Наявність вродженої вади твердого і м`якого неба, при правильному догляді і харчуванні дитини, не впливає на її розвиток.

В медичних картках є записи про те, що мати відмовлялася від консультацій в м. Києві (посилаючись на скрутне матеріальне становище), не завжди відвідувала лікаря педіатра після відповідних запрошень, що може свідчити про недостатню активність в турботі про стан здоров`я дитини. Наявність таких захворювань та станів як рахіт, виснаження, наявність попрілостей і запалень слизових оболонок, є наслідком неналежного гігієнічного догляду за дитиною з боку батьків і можуть свідчити про хронічний дефіцит збалансованого харчового раціону дитини.

Під час перебування дитини у дитячій обласній лікарні, в медичній картці є записи про те, що дитина, яка значно відстає у психофізичному розвитку, знаходиться в стані кахексії (крайньому степені виснаження), тургор шкіри і м`яких тканин різко знижений (складки шкіри на шиї, обличчі, відсутність підшкірно-жирової клітковини), дефіцит ваги складав 56%.

При надходженні в обласну дитячу лікарню 13.11.2013 року стан ОСОБА_27 був вкрай складний. Відстрочка у госпіталізації і зволікання із початком надання медичної допомоги, могли призвести до настання смерті (а.с.49-52).

Висновки проведених експертиз підтвердив в суді першої інстанції експерт ОСОБА_28 , який пояснив, що дитина народилася з певними вродженими аномаліями, серед яких вада серця, незрощення твердого і м`якого неба, перикардит внаслідок внутрішньоутробного інфікування, але стан дитини, в якому вона вилучалася від батьків, не залежав від вказаних аномалій і не був їх наслідком, а був наслідком недотримання дитиною належного харчування і неналежного догляду з боку батьків.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у злісному невиконанні встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки. Дії обвинувачених правильно кваліфіковані судом за ст.166 КК України.

А тому доводи в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи повністю спростовані.

Твердження ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , що потерпілий з квітня місяця 2013 року перебував під наглядом педіатра та дитячого кардіолога. У серпні 2013 року дитину консультовано кардіологом обласної дитячої лікарні та фахівцями Науково-практичного центру дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ України, у листопаді-грудні 2013 року Станіслав перебував на стаціонарному лікуванні в обласній дитячій лікарні, що на його думку свідчить, про використовування ним та його дружиною всіх можливостей для лікування сина, а тому відсутні і ознаки злочину не заслуговує на увагу, виходячи з наступного.

Так, дитину було примусово відібрано від батьків та госпіталізовано до Миколаївської обласної лікарні у тяжкому стані за ініціативою служби в справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської області спільно з центром соціальних служб, що підтверджується висновками судово-медичних експертиз, актом обстеження умов проживання родини ОСОБА_19 в сукупності з показаннями, які надали суду першої інстанції лікарі та працівники служби в справах дітей.

З цих доказів вбачається, що дитина тривалий час знаходилася без належного харчування та медичного догляду, проживала в антисанітарних умовах, що свідчить про тривалий та неналежний нагляд з боку батьків, що призвело до настання тяжких наслідків.

Думка ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.11.2014 року було відмовлено органу опіки та піклування щодо відібрання їх дітей, оскільки сам факт виправлення обвинувачених після вчинення ними злочину не може впливати на рішення суду щодо визнання їх вини у інкримінованому ним кримінальному правопорушенні.

Доводи ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , що згідно амбулаторної карти ОСОБА_11 , батьки здійснювали ряд заходів для належного його лікування, в тому числі відвідували медичні заклади м. Києва не спростовують вини обвинувачених у скоєні злочину, оскільки відповідно до висновків експертів № 182-к від 20.12.2013 року (а.с.40-47) та №2-К від 21.12.2013 року (а.с.49-52) встановлено, що саме дії останніх призвели до тяжкого стану малолітнього ОСОБА_11 та без надання медичної допомоги, тяжкий стан дитини продовжував би погіршуватися і міг призвести до її смерті. Також в експертизі №2-К від 21.12.2013 року зазначено, що в подальшому ОСОБА_7 відмовилася від консультації в м. Києві.

Вказані висновки підтвердив в суді першої інстанції експерт ОСОБА_28 та пояснив, що вроджені патології ОСОБА_11 в жодному разі не змогли призвести до тяжкого стану, в якому він поступив до лікарні, при здійсненні належного догляду з боку батьків та достатньому харчуванні дитини.

Крім того, з приводу наданого обвинуваченими висновку Миколаївської обласної дитячої лікарні від 15.08.2014 року за результатами каріотипування, експерт ОСОБА_28 в суді першої інстанції пояснив, що каріотипування є різновидом діагностики генних або хромосомних захворювань. Згідно цього висновку у ОСОБА_27 не виявлено будь-яких генних або хромосомних патологій, тобто він має нормальний генотип.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , судом першої інстанції, відповідно до ст.ст.65-67 КК України, вірно враховані тяжкість та обставини скоєння злочину, особу обвинуваченого, а тому прийшов вірно висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

Щодо призначення покарання ОСОБА_7 у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не були враховані застереження, які встановленні ч.3 ст.61 КК України, а саме те, що обмеження волі не застосовується до жінок, які мають дітей віком до 14 років, тому таке покарання до неї не може бути застосовано.

Санкція ст.166 КК України не передбачає більш м`якого виду покарання, ніж обмеження волі.

Вирок в частині виду покарання в бік його посилення ОСОБА_7 на передбачене санкцією кримінального закону позбавлення волі прокурором не оскаржено.

А тому, оскільки ОСОБА_7 , немає можливості призначити покарання за ст.166 КК України, апеляційний суд вважає її винною у скоєнні інкримінованого їй злочину без призначення покарання.

З огляду на наведене апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання - зміні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2014 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Цей же вирок відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - змінити.

ОСОБА_7 звільнити від призначеного їй покарання за ст.166 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки і 6 місяців, зі звільненням від відбування покарання протягом іспитового строку 2 роки на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.3,4 ст.76 КК України.

В іншій частині вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з дня її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3