Провадження № 11-кп/792/175/13
Справа № 677/949/13-к
Головуючий в 1-й інстанції Вознюк Р.В.
Доповідач Задворний О. Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2013 року Колегія суддів
судової палати з розгляду кримінальних
справ апеляційного суду Хмельницької
області в складі :

головуючого-судді Задворного О.Л.,

суддів Латюка П.Я.,
Кулеші Л.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Крисюк
В.С.,

прокурора Павлишина В.І.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому
кримінальне провадження за
апеляційними скаргами обвинуваченого
ОСОБА_1 та ст. прокурора прокуратури
Красилівського району на вирок
Красилівського районного суду від 12
липня 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Красилів, громадянина України,
мешканця АДРЕСА_1, неодруженого,
непрацюючого, раніше судимого 28 травня
2010 року Красилівським районним судом
за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 263, 70, 75 КК
України на 3 роки позбавлення волі, із
звільненням від відбування покарання з
випробуванням із встановленням
іспитового строку 3 роки,-

засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України на 3
роки 3 місяці позбавлення волі.

В силу ст. 71 КК України до призначеного
покарання частково приєднано
невідбуту частину покарання за вироком
Красилівського районного суду від 28
травня 2010 року і остаточно йому
призначено 3 роки 6 місяців позбавлення
волі.

Питання про долю речових доказів
вирішено відповідно до ст. 100 КПК
України.

За вироком суду в березні 2013 року
ОСОБА_1 під сходами недобудованої
веранди будинку по АДРЕСА_1 знайшов
боєприпаси до нарізної
спортивно-мисливської вогнепальної та
нарізної стрілецької вогнепальної
зброї різного калібру, а саме: 7 набоїв
калібру 5,6 мм.; 1 набій калібру 7,62 мм.; 2
набої калібру 5,45 мм.; 1 набій калібру 9
мм., а також 2 банки бездимного пороху
«Сокіл», який є вибуховою речовиною
метальної дії.

Знайдені боєприпаси та вибухову
речовину ОСОБА_1 переніс у сарай, що
розташований у господарстві по
АДРЕСА_1, де сховав і зберігав їх без
передбаченого законом дозволу до 04
травня 2013 року.

В своїй апеляційній скарзі
обвинувачений ОСОБА_1 просить вирок
суду змінити і пом'якшити покарання,
призначивши йому із застосуванням ст. 69
КК України 240 годин громадських робіт
або застосувати ст. 75 КК України.

Вважає, що суд належним чином не
врахував його щире каяття, активне
сприяння у розкритті злочину,
позитивну характеристику за місцем
проживання і те, що його діями не
заподіяно будь-якої шкоди.

Крім цього, суд не звернув увагу на те,
що він не перебуває на обліку у лікарів
- нарколога та психіатра, неофіційно
працює охоронцем у сфері
риборозведення і має малолітнього
сина.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі
просить вирок змінити і відповідно до
ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази - 2
банки з порохом «Сокіл», щодо яких
місцевим судом рішення не було
прийнято, знищити.

Крім того, просить стягнути з ОСОБА_1
понесені витрати на проведення 4
експертиз у загальному розмірі 2053, 8
грн.

Вважає, що суд прийшов до помилкового
висновку, що довідки-рахунки НДЕКЦ при
УМВСУ в Хмельницькій області не є
документами на підтвердження
понесених цією експертною установою
витрат при здійсненні відповідних
досліджень.

В своїх запереченнях обвинувачений
ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу
прокурора залишити без задоволення.

Зазначає, що згідно ч. 2 ст. 122 КПК
України залучення стороною
обвинувачення експертів
спеціалізованих установ здійснюється
за рахунок коштів, які цільовим
призначенням виділяються цим
установам з Державного бюджету України
і це відповідає ч. 2 ст. 15 Закону України
«Про судову експертизу», де зазначено,
що проведення судових експертиз
державними спеціалізованими
установами у кримінальних
провадженнях за дорученнями слідчого,
прокурора, суду здійснюється за
рахунок коштів, які цільовим
призначенням виділяються цим
експертним установам з Державного
бюджету України.

Крім цього, висновок експерта № 33Б від
21.05.2013 року місцевим судом не взято до
уваги у зв'язку з його неповнотою.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, доводи:
обвинуваченого ОСОБА_1 та його
захисника ОСОБА_2 в підтримку
апеляційної скарги першого, прокурора
в підтримку своєї апеляційної скарги,
перевіривши матеріали кримінального
провадження та обговоривши доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
обвинуваченого ОСОБА_1 підлягає до
часткового задоволення, а апеляційна
скарга прокурора не підлягає до
задоволення.

Висновок місцевого суду щодо
винуватості ОСОБА_1 у незаконному
поводженні з бойовими припасами та
вибуховою речовиною при зазначених у
вироку обставинах ґрунтується на
зібраних у справі та досліджених у
судовому засіданні доказах і не
оспорюється в апеляційних скаргах, як
не оспорюється і правильність
кваліфікації дій обвинуваченого.

Разом з тим, призначаючи покарання
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 263 КК України місцевий
суд не врахував те, що він активно
сприяв розкриттю злочину, фактично
виховує та утримує двох малолітніх
дітей своєї співмешканки, а також
належним чином не врахував його щире
каяття у вчиненому і позитивну
характеристику.

Тому колегія суддів вважає за
справедливе зменшити обвинуваченому
ОСОБА_1 строк позбавлення волі як за
зазначеним кримінальним законом, так і
за сукупністю вироків.

Як вбачається з резолютивної частини
вироку суд в порушення вимог ч. 4 ст. 374
КПК України не вирішив питання про
речовий доказ - 2 металевих банок з
бездимним порохом «Сокол» та про
відшкодування процесуальних витрат на
проведення криміналістичних
експертиз.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України
під час виконання вироків суд,
визначений частиною другою статті 539
цього Кодексу, має право вирішувати
інші питання про всякого роду сумніви і
протиріччя, що виникають при виконанні
вироку. Зокрема, про долю речових
доказів та відшкодування
процесуальних витрат.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 4 своєї постанови № 11 від 21
грудня 1990 року «Про практику
застосування судами України
процесуального законодавства при
вирішенні питань, пов'язаних з
виконанням вироків», з відповідними
змінами, суд вправі вирішувати такі
питання, які виникають при виконанні
вироків внаслідок їх недоліків,
зокрема, про долю речових доказів і про
визначення розміру і розподілення
судових витрат, якщо суд не вирішив цих
питань.

В статті 539 КПК України виписано, що
питання, які виникають під час та після
виконання вироку, вирішуються судом за
клопотанням (поданням) прокурора,
засудженого, його захисника, законного
представника, органу або установи
виконання покарань, а також інших осіб,
установ або органів у випадках,
встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення
питання, пов'язаного з виконанням
вироку, подається до суду, який ухвалив
вирок, - у разі вирішення питань,
передбачених у пункті 14 частини першої
статті 537 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 404, 407, 408, 419, 424, 426 КПК України,
колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого
ОСОБА_1 задоволити частково, а
апеляційну скаргу прокурора залишити
без задоволення.

Вирок Красилівського районного
суду від 12 липня 2013 року стосовно
ОСОБА_1 змінити і пом'якшити йому
покарання за ч. 1 ст. 263 КК України до 3
років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до
призначеного покарання за новим
вироком частково приєднати невідбуту
частину покарання за вироком
Шепетівського районного суду від 28
травня 2010 року і остаточно призначити
ОСОБА_1 3 (три) роки 1 (один) місяць
позбавлення волі.

В решті цей вирок залишити без
зміни.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі трьох місяців з дня її
проголошення.

Судді: