Справа № 629/2076/15-к
Номер провадження 1-кп/629/243/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження № 0000891 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.08.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільненого 27.01.2014 року за постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.01.2014 року умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 4 місяці 3 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше засуджений за вчинення злочину проти власності, судимість за яке не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знову вчинив кримінальне правопорушення у сфері власності при наступних обставинах:

ОСОБА_3 , 22 квітня 2015 року приблизно об 11-00 годині, знаходився на земельній ділянці ОСОБА_5 , розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , де розташований сарай, в якому потерпілий зберігав своє майно. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з метою наживи, з корисливого мотиву, знаходячись на вищевказаній земельній ділянці, зірвав замок на дверях сараю та незаконно проник до сараю за вищевказаною адресою. Перебуваючи в сараї та продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 таємно викрав наступне майно: 2 сапи 190 мм, вартістю 09 гривень 13 копійок; сапу 220 мм, вартістю 6 гривень 39 копійок; сапу 210 мм, вартістю 6 гривень 39 копійок; вила у кількості 2 штук, вартістю 6 гривень 59 копійок за штуку, загальною вартістю 13 гривень 18 копійок; вила, вартістю 16 гривень 48 копійок; совкову лопату, вартістю 8 гривень 64 копійки; дві штикові лопати, вартістю 11 гривень 90 копійок за штуку, загальною вартістю 23 гривні 80 копійок; граблі, вартістю 16 гривень 66 копійок; граблі, вартістю 6 гривень 66 копійок; 19 дерев`яних черенків, вартістю 7 гривень 44 копійки за штуку, загальною вартістю 141 гривні 36 копійок; металевий бак для води, вартістю 46 гривень; сапу 260мм, сапу 190мм, дві штикові лопати, троє граблів, які згідно висновку товарознавчої експертизи мають цінність лише для власника і таким чином не мають ринкової вартості. Вартість викраденого майна встановлена згідно судової товарознавчої експертизи № 1901 від 15.05.2015 року. Після цього ОСОБА_3 з викраденим майном з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 294 гривні 69 копійок.
Обвинувачений винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, щиро розкаявся у скоєному ним злочині.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого повністю доказаною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до приміщення.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з синдромом залежності від алкоголю, не одружений, не працює, має середню освіту, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття в скоєному.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 в матеріалах справи відсутні.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.08.2011 року засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. 27 січня 2014 року на підставі постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.01.2014 року був звільнений умовно-достроково на не відбутий термін 1 рік 4 місяці 3 дні, та в період умовно-дострокового строку знов скоїв злочин, тому суд остаточно призначає покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 та ст. 72 КК України, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в ході досудового розслідування судом не обирався.

Застосувати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу в СІЗО-27 м. Харкова, взявши його під варту в залі суду.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_6 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та піддати його покаранню у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 71 КК України, до вказаного покарання, суд частково у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, приєднує невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.08.2011 року та остаточно визначає до відбування обвинуваченому ОСОБА_3 за сукупністю вироків покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу в СІЗО-27 м. Харкова, взявши під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання рахувати з 06 липня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1901 від 15.05.2015 року в розмірі 923 гривні 30 копійок, перерахувавши кошти на р/р 0005 в УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, МФО 851011, код по ОКПО 37999680, код доходів 24060300.

Речові докази по справі:

- шість металевих частин сапок, п`ять граблів, троє вил, чотири штикові лопати, совкова лопата, металевий бак для води, дев`ятнадцять дерев`яних черенків, які передані потерпілому ОСОБА_5 згідно зберігальної розписки, залишити останньому.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1