Ухвала

іменем України 12 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах захисника ОСОБА_2 на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 8 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 12 лютого 2015 року,

встановила:

Вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України.

ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 8 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2013 року за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, засуджений та його захисник оскаржили його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 12 лютого 2015 року вищевказану ухвалу залишено без зміни.

ОСОБА_1 та його захисник звернулися з касаційними скаргами на ухвалені судові рішення, просять їх скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначають, що потерпілий в судовому засіданні пояснював, що насправді не бачив, чи бив ОСОБА_1 його разом із ОСОБА_3 Повідомляють, що ці показання потерпілого не були відомі суду на час постановлення вироку та істотно впливають на його законність і є нововиявленими. Наголошують, що суд апеляційної інстанції, належно не розглянув апеляційну скаргу, в порушення вимог закону, не дослідив повторно обставини неповно досліджені судом першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів не вбачається підстав для її задоволення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, крім іншого, зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами, крім іншого, визнаються завідомо неправдиві показання потерпілого.

Як убачається з судових рішень, у заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 зазначив, що непричетний до вчинення злочину, за який його засудженого, а був лише присутній при його вчиненні ОСОБА_3 Також вказав, що потерпілий ОСОБА_4 не впізнав його на фотографії, зауважив, що удари наносила тільки одна особа. У співмешканки потерпілого його мати з'ясувала, що зі слів ОСОБА_4 його била одна особа. Ці обставини засуджений просив визнати нововиявленими, скасувати вироки та виправдати його.

Ці доводи засудженого були належним чином перевірені судом першої інстанції.

З ухвали суду першої інстанції вбачається, що потерпілий вказав про те, що був присутнім на судових засіданнях при розгляді справи по суті, неодноразово спостерігав обвинуваченого ОСОБА_1 та впізнав його ще на початку досудового слідства. Зазначив в судовому засіданні, що саме ОСОБА_1 «сто відсотків брав участь у нападі на нього і діяв спільно з ОСОБА_3».

Безпосередньо в судовому засіданні при розгляді заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, потерпілий зазначив, що показання, дані на досудовому слідстві і під час розгляду справи в суді повністю підтверджує. І тоді, і зараз впізнає саме ОСОБА_1 Зазначив, що дійсно мати останнього, ще на досудовому слідстві приносила йому фотокартку якогось чоловіка в якому він не впізнав ОСОБА_1 Чия то була фотокартка, він не знає.

Також, при розгляді заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції допитав судовому засіданні свідка ОСОБА_5, яка показала, що дійсно двічі з матір'ю ОСОБА_1 ходила до співмешканки потерпілого, яка у її присутності казала про те, що на ОСОБА_4 спочатку нападав один чоловік, а потім другий, хоча вона не була присутня при нападі. Зазначала, що у випадку грошового відшкодування, її співмешканець забере заяву з міліції.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що викладені засудженим у заяві доводи не знайшли свого підтвердження в суді та, вмотивувавши своє рішення, залишив заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу в апеляційному порядку, належним чином перевірив доводи апеляцій ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, надав на них обґрунтовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Доводи касаційних скарг ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 не містять доводів щодо істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які були б підставою для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції вважає, що залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, районний суд дотримався вимог кримінального процесуального закону, як і апеляційний суд при розгляді апеляцій. З урахуванням викладеного підстав для задоволення касаційних скарг не вбачає та вважає, що у відкритті провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах захисника ОСОБА_2 на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 8 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 12 лютого 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8