АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-654/2008 р.
Головуючий у І інстанції - Стеблина А.В.
Доповідач Широян Т.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2008 року колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в
складі:

головуючого - Широян Т.А.

суддів - Сердюка
О.Г., Зенченко Т.С.

прокурора - Сороки Г.В.

засудженого - ОСОБА_1

потерпілого - ОСОБА_2

захисників - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_2
на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2008
року.

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Чернігів, громадянин
України, українець, з повною загальною середньою освітою, який працюючий старшим контролером КП „Парковка та
ринок”, не одружений, не судимий в силу ст. 89 КК України, проживає в АДРЕСА_1

засуджений за ст. 128 КК України до
2 років обмеження волі,

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнений від відбування
покарання з іспитовим строком на 1 рік і на нього покладені обов'язки повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання і роботи.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в доход фінансового відділу
Чернігівської міської ради 2350 грн. 18 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6647 грн. 95 коп. у відшкодування
матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15 000 грн. у відшкодування моральної
шкоди.

ОСОБА_1 визнаний винним
і засуджений за те, що він 28.01.2008
року, близько 02.00 год., перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння та знаходячись в приміщенні будівлі нічного клубу
„777”, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул.. Шевченко, 103, на ґрунті раптово виниклих неприязних
стосунків, під час конфлікту, проявляючи
злочинну недбалість, штовхнув долонею правої руки в область грудей ОСОБА_2,
внаслідок чого той впав правою стороною тулубу, вдарившись верхньою частиною
голови об дверний косяк, отримавши при цьому тілесні ушкодження у вигляді:
закритої черепно-мозкової травми, вдавленого імпресійно депресивного
багато-уламкового перелому тім'яної кістки з пошкодженням середньої третини
верхнього сагітального синуса, забиття головного мозку, які згідно висновку
судово-медичної експертизи № 603 від 21.03.2008 року відносяться до категорії
тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Не погоджуючись з вироком суду потерпілий ОСОБА_2 подав апеляцію а потім і
додаток до неї, у якій просить вирок
суду щодо ОСОБА_1 скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_1
винним за ст. 121 КК України і призначити йому покарання в межах санкції даної статті, посилаючись на те, що висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного
застосування судом норм матеріального
права та неправильної кваліфікації дій ОСОБА_1

Наголошує, що різниця в показах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не містить
суперечностей, а пов'язана з тим, що кожен з них дав правдиві свідчення про
обставини, які кожен з них особисто бачив та чув. Таким чином їх покази є
послідовними, узгоджуються між собою та доповнюють один одного. Показання інших
свідків , які покладені в основу вироку не є такими, що відображають дійсні
події, які відбувались 28 січня 2008 року.

Крім того , у додатку до апеляції, які були подані за межами апеляційного
оскарження вироку, порушується питання про м'якість призначеного судом ОСОБА_1
покарання

Заслухавши доповідача, думку прокурора
про залишення вироку суду щодо ОСОБА_1 без змін; потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_4, які
просили вирок суду щодо ОСОБА_1 скасувати і щодо подальшої долі
справи потерпілий просив постановити
новий вирок, визнати ОСОБА_1 винним за ст. 121 ч.1 КК України із призначенням покарання в межах санкції ст.
121 ч.1 КК України, а його представник адвокат
ОСОБА_4 просила повернути справу на додаткове розслідування; засудженого
ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_3, які
вважають вирок суду законним та обґрунтованим , а тому просять його залишити
без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів підстав для її задоволення не знаходить.

Висновок суду про доведеність вини,
ОСОБА_1 у спричиненні ОСОБА_2
тяжких тілесних ушкоджень з необережності за обставин встановлених судом,
відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у
справі і досліджених в судовому засіданні доказів, є обґрунтованим.

Сам засуджений ОСОБА_1 послідовно стверджував, що він наніс потерпілому лише один удар, від якого той
вдарився головою об двері та сповз на землю. Категорично заперечував, що наносив більше ударів. Після удару головою
потерпілий залишився на підлозі. Потім, працівник клубу запросив його зайти до
залу, і що відбувалось далі з потерпілим йому не відомо.

Показання засудженого не суперечать іншим доказам . Зокрема, свідок ОСОБА_5
як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_1
під час конфлікту вдарив один раз кулаком в обличчя потерпілого, від чого той
сповз по стіні на підлогу. Він особисто
припинив подальше нанесення ОСОБА_1 ударів по потерпілому і відвів того
до залу кафе. Потім він же із іншими співробітниками надав допомогу потерпілому.

Свідок ОСОБА_7 стверджувала, що ініціатором конфлікту була дружина
потерпілого, яка безпідставно чіплялась спочатку до ОСОБА_1, а потім і до його
дівчини. Стверджувала, що ОСОБА_1 стоячи між жінками просив
потерпілого вгамувати свою дружину.

В судовому засіданні був оголошений протокол очної ставки між ОСОБА_1 та свідком по справі - ОСОБА_8, де
останній стверджував, що ОСОБА_1 наніс тільки один удар по потерпілому, від
якого той вдарився об стіну та сповз на
підлогу. Інших ударів ОСОБА_1 по потерпілому не наносив.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що після конфлікту, який
відбувся між ОСОБА_1 та потерпілим
ОСОБА_2 на обличчі останнього, коли той був на дворі та чекав на швидку
допомогу, ніяких тілесних ушкоджень вона
не бачила.

Свідок ОСОБА_10 стверджував в судовому засіданні , що ОСОБА_1 наніс
потерпілому в обличчя 2 удари, від яких „потерпілого відкинуло назад” і потім
потерпілий почав сповзати на підлогу по
стіні. При цьому додав, що в місце, де
були у потерпілого виявлені тілесні
ушкодження ОСОБА_1 удари не наносив.

При відтворенні обстановки та обставин події і засуджений , і потерпілий
показували, що місце, де потерпілий впав
на підлогу від удару ОСОБА_1 розташоване біля дверного пройому.

Показання засудженого та свідків не суперечать висновками
судово-медичної експертизи, якими встановлено, що „враховуючи характер і
локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_2, більш ймовірне їх
утворення внаслідок падіння від поштовху з послідуючим ударом головою об
твердий, тупий, виступаючий предмет (дерев'яний дверний косяк). Утворення
вищевказаних тілесних ушкоджень, внаслідок ударів руками, ногами, взутими у
взуття на тонкій, високій шпильці, та при падінні, в тому числі і з попереднім
наданням тілу прискорення , на стіну вкриту пластиковою вагонкою практично не
можливе. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у
ОСОБА_2, він міг піддаватися, як мінімум одному травматичному впливу. В момент
отримання тілесних ушкоджень потерпілий та нападник могли знаходитись у
вертикальному, або близькому до нього положенні, стоячи на ногах (а.с. 73-76)”

Наведене стало причиною зміни обвинувачення
під час судового слідства зі ст. 121 ч.1 на ст. 128 КК України, з якою
судова колегія погоджується. Про наслідки зміни обвинувачення потерпілому було
роз'яснено у встановленому порядку. Після зміни обвинувачення потерпілий
продовжував підтримувати раніше
пред'явлене ОСОБА_1 обвинувачення за ст. 121 ч.1 КК України.

Судова колегія вважає, що суд 1 інстанції дав правильну оцінку показанням
свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 щодо кількості та обставинах нанесення ОСОБА_1 по потерпілому ударів, , які є непослідовними, спростовуються
фактичними даними по справі.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що дії засудженого ОСОБА_1
судом правильно кваліфіковані за ст. 128
КК України. Штовхаючи потерпілого долонею руки в груди, ОСОБА_1 до настання наслідків ставився з
необережністю, оскільки він не передбачав можливість настання суспільно
небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен і міг їх передбачити.

Покарання, яке
призначено засудженому ОСОБА_1 відповідає характеру і ступеню тяжкості вчинених
ним злочину, який не є тяжким, даним, що характеризують його особу, та всім
обставинам справи.. При призначенні покарання суд врахував, що ОСОБА_1, який в
силу ст. 89 КК України вважається не судимий, до адміністративної
відповідальності не притягувався, має позитивну характеристику з місця роботи
та проживання, наявність обставин, які пом'якшують покарання і правильно
призначив йому покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, застосувавши
ст. 75 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання засудженого ОСОБА_1 є скоєння злочину у
стані алкогольного сп'яніння.

Істотних порушень норм
кримінально-процесуального закону, щоб потягли за собою безумовне скасування
вироку суду, по справі не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366, 379 КПК України,
колегія суддів,-

У
Х В А Л И Л А:

Апеляцію потерпілого ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від
08 серпня 2008 року щодо ОСОБА_1 - без
зміни.

Головуючий

Судді