В И Р О К
іменем України

"16" грудня 2014 р.Дніпровський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0012445 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працює, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, ОСОБА_7 , 2000 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 08.08.2014 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ст. 198 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доказаним, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за злочин проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив повторно корисливе кримінальне правопорушення.

Так, 18 вересня 2014 року о 12 год. 50 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та усвідомлюючи, що він діє таємно, за допомогою заздалегідь підготовлених магнітних ключів, зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , що обладнаний системою «Домофон», та пішою ходою направився на третій поверх. Перебуваючи на зазначеному поверсі, обвинувачений ОСОБА_6 підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , переконався в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, та використовуючи заздалегідь підготовлені предмети, шляхом взлому врізного замка проник в приміщення зазначеної квартири, після чого направився до меблевої стінки, розташованої в кімнаті даної квартири, звідки таємно викрав ювелірні вироби, а саме:

- золотий хрестик з оздобленням всередині білого золота та каменем, вартістю 5 000 грн.;

- дитячий золотий хрестик, вартістю 2 000 грн.;

- золоту каблучку, вартістю 2 000 грн.;

- золоту каблучку, вартістю 2 000 грн.;

- - золоту каблучку, вартістю 2 000 грн.;

- золотий ланцюжок, вартістю 3 000 грн.;

- золотий кулон у вигляді трикутника, вартістю 1 000 грн.;

- срібне кільце, вартістю 100 грн., що належить потерпілій ОСОБА_5 , загальною вартістю 17 100 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 17 100 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро кається в скоєному. Крім того, обвинувачений показав, що коли втікав з викраденими речами потерпілої і вистрибнув з балкону даної квартири, 3 поверх, то отримав переломи ніг.

Покази обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженнями письмових доказів щодо особи обвинуваченого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показами, щирим каяттям у скоєному.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, так як він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-травматолога, у зв`язку з закритими переломами обох п`яткових кісток з незначним зміщенням уламків, що підтверджується довідкою № 6444 Міської клінічної лікарні швидкої допомоги м. Києва; раніше судимий, вчинив новий злочин під час відбування покарання з іспитовим строком, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість.

Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття в скоєному.

Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Відповідно п. 4 ч. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року (зі змінами), частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. (Абзац четвертий пункту 10 в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009).

За таких обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, вищевказаних обставин, вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення під час іспитового строку, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, з приєднанням частково невідбутої частини покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 08.08.2014 року.

Суд вважає за вірне не змінювати ОСОБА_6 міру запобіжного заходу, до виконання вироку, для можливості закінчити ним лікування переламів ніг, згідно вказаної довідки.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні відмовилась від цивільного позову, заявила, що буде вирішувати дане питання в цивільно-правовому порядку, в інтересах та за дорученням своєї матері ОСОБА_8 .

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Обвинуваченого ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України остаточне покарання, шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком Подільського районного суду м. Києва від 08 серпня 2014 року, вибрати у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , до вступу вироку в законну силу, залишити без змін - у вигляді домашнього арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави суму в розмірі 393 грн. 12 коп. за проведення трасологічної експертизи (висновок експерта №1734 від 04.11.2014 року).

Речові докази у кримінальному проваджені, а саме: зв`язку з трьох магнітних ключів, що передана на зберігання до камери схову Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та потерпілій.

Суддя: