АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2007
року колегія суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого, судді: - Коротких О.А.

суддів :
-Черкасова В.М., Таран Т.С.

за участю прокурора : -Чупринської
Є.М.

засудженого : -ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції на вирок Бородянського районного суду Київської області
від 08 листопада
2006 року, -

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, українець,
громадянин України, освіта середня, не одружений, не працюючий, раніше не
судимий, -

засуджений за ч.2 ст. 296 КК України на 2
(два) роки позбавлення волі, за ч.З ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 (чотири) роки
позбавлення волі, за ч.З ст. 185
КК України на 3 (три)
роки позбавлення волі, за ч.З ст.357 КК України на 3 (три) місяці
арешту. На підставі ч.І ст. 70
КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим остаточно визначено покарання 4 (чотири) роки
позбавлення волі.

Справа № 11-67/
2007 р.

Головуючий в 1
інстанції: - Гумбатов
В.А.

Категорія :
ч.2ст. 296,4.3 ст.187
ч.З ст. 185,
ч.З ст.357 КК України

Доповідач :-
Черкасов В.М.

2

Вироком вирішено також питання щодо цивільного позову та
речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за
те, що він 26.01.2005 року
близько 20 години,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в с. Козинці на вул. Шевченка. Бородянського району Київської
області, разом з ОСОБА_2, кримінальна справа відносно якого закрита ЗОЛ 1.2005
року Бородянським районним судом на підставі ст.1 п.„е" Закону України
„Про амністію'', безпричинно, з хуліганських спонукань наніс ОСОБА_3 чисельні
удари кулаками та ногами по голові, інших частинах тіла, а коли ОСОБА_3 від
нанесених йому ударів втратив свідомість, залишив його на дорозі та пішов.

В цей же день, близько 23 години, ОСОБА_1, продовжуючи свою злочинну діяльність,
разом з ОСОБА_2 прийшов до житлового будинку ОСОБА_3 АДРЕСА_2, де грубо порушив
громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою зухвалістю та особливим цинізмом, і виразилися в
тому, що він з хуліганських спонукань пошкодив 10 віконних шибок у цьому жилому
будинку розміром 86 см на 39 см, вартістю 35
грн. кожна, на загальну суму 350
грн., а потім демонструючи неповагу до загальноприйнятих норм моралі, в
будинку наніс потерпілому ОСОБА_3, який знаходився в безпорадному стані із-за
нанесених йому побоїв на вул. Шевченка, чисельні удари кулаками та ногами по
голові, інших частинах тіла в результаті чого заподіяв йому легкі тілесні
ушкодження, після чого витягнув потерпілого з будинку на вулицю, де наніс
чисельні удари ногами по спині, а потім стягнув з нього і підпалив штани
вартістю 60 грн..

27.01.2005
року близько 01 години,
ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в с. Козинці
Бородянського району з метою заволодіння грошима, прийшов до жилого будинку АДРЕСА_3, який належить
ОСОБА_4, де через незачинені вхідні двері проник всередину, підійшов до ліжка,
на якому відпочивав господар і сказавши, щоб той дав йому гроші, напав на нього
і почав наносити удари кулаками по голові та інших частинах тіла. Коли господар
будинку ОСОБА_4 відповів, що у нього немає грошей, він змусив його одягнутися
та йти позичати гроші. Одягнувшись. ОСОБА_4 вийшов на вулицю, де ОСОБА_1 знову
наніс йому удари кулаками та ногами по різним частинам тіла, в результаті чого
заподіяв йому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

Він же, повторно, в період з 15 по 20 березня 2005 року, в
невстановлений слідством час, з метою викрадення чужого майна, вийнявши віконні
шибки, проник в жилий будинок АДРЕСА_5, який
належить ОСОБА_5, звідки таємно викрав майно на загальну суму 1036 грн..

Він же, в ніч на 20
квітня 2005 року, в
невстановлений слідством час, під час вчинення крадіжки майна ОСОБА_5 з його
жилого будинку АДРЕСА_5, куди
проник через вікно, таємно викрав важливі особисті документи, а саме свідоцтво
про народження ОСОБА_5. свідоцтво про розірвання шлюбу, військовий квиток,
трудову книжку, якими розпорядився на власний розсуд.

Він же, повторно, 17
травня 2005 року
близько 15 години,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в смт. Немішаєве Бородянського
району по вул. Петровського, з метою викрадення чужого майна, прийшов до
АДРЕСА_4, який належитьОСОБА_6., через незачинені двері проник всередину, де
взяв табурет і умисно наніс чисельні удари по голові та інших частинах тіла господарю
будинку, спричинивши йому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Після того, як потерпілий ОСОБА_7 від отриманих тілесних
ушкоджень втратив свідомість, ОСОБА_1, зірвавши замок на дверях кімнати, в якій
тимчасово проживала ОСОБА_8., проник всередину звідки викрав її майно на
загальну суму 2243 грн..

На даний вирок подано апеляцію прокурором, який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції, в якій він просить вирок суду
скасувати, справу повернути на новий

3

судовий розгляд у зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону та істотним порушенням вимог кримінально-процесуального
закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який не
заперечує проти апеляції прокурора, думку прокурора, який підтримує подану
апеляцію, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 КПК України, при постановлені вироку, суд крім інших
питань повинен насамперед вирішити питання про те, чи мало місце діяння, у
вчиненні якого обвинувачується підсудний, чи містить це діяння склад злочину,
чи винен підсудний у його вчиненні. Ці обставини, відповідно до ст.65 КПК
України, встановлюються показаннями свідків, потерпілих, підозрюваних,
обвинувачених, висновками експерта, протоколами слідчих та судових дій та ін.,
що є доказами по справі і оцінюються судом, згідно до ст.67 КПК України, за
своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин справи, ніякі докази для суду не мають
наперед встановленої сили.

Згідно ст. 334
КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити
формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця,
часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В
цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості
вчиненого злочину, та докази, на яких грунтується висновок суду щодо кожного
підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; обставини,
що пом'якшують або обтяжують покарання; мотиви зміни обвинувачення; у разі
визнання частини обвинувачення необгрунтованою - підстави для цього.

Згідно ст. 335 КПК України, в резолютивній частині обвинувального
вироку повинні бути зазначені : прізвище, ім'я та по батькові підсудного;
кримінальний закон, за яким підсудного визнано винним; покарання, призначене
підсудному по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними; остаточна
міра покарання, обрана судом; початок строку _ відбуття покарання; тривалість
іспитового строку, якщо застосовано звільнення від відбування покарання з
випробуванням; рішення про цивільний позов; рішення про речові докази і судові
витрати; рішення про залік попереднього ув'язнення; рішення про запобіжний
захід до набрання вироком законної сили і вказівка про порядок і строк
оскарження вироку.

Однак, ці та інші вимоги кримінально-процесуального
закону судом першої інстанції дотримані не були.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи,
мотивувальна частина вироку не містить повного формулювання обвинувачення,
визнаного судом доведеним. Так, у вироку зазначено, що ОСОБА_1 26.01.2005 року
близько 23 години заподіяв ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, а згідно
обвинувального висновку заподіяв легкі тілесні ушкодження, що потягли
короткочасний розлад здоров'я ( т.2 а.с.217-218, 288-289 ). У вироку зазначено,
що ОСОБА_1, повторно, в період з 15
по 20.03.2005 року з
будинку ОСОБА_5 викрав майно на загальну суму 1036 грн., а згідно обвинувального висновку викрав майно на
загальну суму 430 грн..
Також у вироку зазначено, що ОСОБА_1 в ніч на 20 квітня 2005 року з будинку
ОСОБА_5 викрав важливі особисті документі, а згідно обвинувального висновку
викрав майно ОСОБА_5 на загальну суму 1036 грн., тобто формулювання
обвинувачення, визнаного судом доведеним, не відповідає дійсності.

Крім того, суд першої інстанції у вироку посилається на
досліджені в судовому засіданні докази, а саме на покази свідків ОСОБА_3( т.1
а.с. 76-81 ), ОСОБА_8( т.2 а.с.2 ), висновок
судово-медичної експертизи (
т.1 а.с. 97 ), протокол
огляду та вилучення речових доказів (
т.2 а.с. 18 ), але
згідно протоколу судового засідання зазначені докази судом не досліджувалися та
не оголошувалися.

З матеріалів кримінальної справи убачається, що
засуджений ОСОБА_1 затримувався органом досудового слідства 03.02.2005 року, а
звільнений був на підписку про невиїзд 05.02.2005
року; затримувався 20.04.2005
року, а звільнений був на підписку про

4

невиїзд 22.04.2005
року; затримувався 18.05.2005
року, а запобіжний захід взяття під варту щодо нього обрано судом 20.05.2005 року, але суд у
вироку початок строку відбуття покарання обчислює чомусь з 03 лютого 2005 року.

Крім того, санкція ч.З ст. 187 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді
конфіскації майна, але суд в резолютивній частині вироку цього не зазначив.

За таких обставин вирок суду підлягає скасуванню з
поверненням справи на новий судовий розгляд у зв'язку з однобічністю та
неповнотою судового слідства та істотним порушенням вимог
кримінально-процесуального закону, при якому усунути зазначені в ухвалі
однобічність, неповноту та неправильність судового слідства, вжити мір до
всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи і в
залежності від встановленого вирішити питання про винуватість чи не винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів.

Керуючись ст.ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Київської області, -

ухвалила:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції -задовольнити
частково.

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 08 листопада 2006 року щодо
ОСОБА_1 за ч.2 ст. 296,
ч.З ст. 187, ч.З ст. 185, ч.З ст. 357 КК України - скасувати,
справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд іншим суддею.

СУДДІ: