У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Пивовара В.Ф.,

суддів

Канигіної Г.В., Мороза М.А.,

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

розглянула
у судовому засіданні 6 грудня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на постановлені щодо нього судові
рішення.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19
квітня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця м. Красноармійська Казахської ССР,

раніше двічі судимого, останній раз 16 червня 1998 р.

за ст. 17 - ч. 2
ст. 141, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2

ст. 141, ч. 1 ст. 145 КК України (1960 р.) на 7 років

позбавлення волі, звільненого 2 серпня 2002 року

умовно-достроково на 1 рік 3 місяця 1 день,

засуджено
за ч. 1 ст. 115 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки
позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення
волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів на 8 років 6
місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднане
невідбуте покарання за попереднім вироком й остаточно визначено 9 років позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської
області від 19 липня 2005 року вирок залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 3 жовтня 2002 року за попередньою змовою з іншою
особою проник у приміщення магазину “Залізничник” № 65 на станції Ушиця
Коростенського району, звідки таємно викрав майно вартістю 35 грн. 98 коп.

Він же 31 жовтня 2002 року, перебуваючи у стані алкогольного
сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних стосунків, із метою вбивства, умисно
наніс ОСОБА_3 удар ножем у грудну клітку.

Також на початку листопада 2002 року ОСОБА_1 у с. Горщик Коростенського
району таємно викрав належний ОСОБА_2 велосипед вартістю 210 грн.

Крім того, він 18 листопада 2002 року проник у приміщення магазину
“Залізничник” № 21 на ст. Ушиця Коростенського району, звідки таємно викрав
майно вартістю 153 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на однобічність і неповноту досудового та
судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Визнає себе винним лише у крадіжці велосипеда. Стверджує, що у справі не
здобуто достатніх доказів його вини у інших злочинах. Указує, що вартість
майна, викраденого з магазинів, не велика. Зазначає, на досудовому слідстві до
нього застосовувався фізичний та моральний тиск. Просить скасувати судові
рішення і закрити справу за недоведеністю його участі у вчиненні зазначених
злочинів.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні зазначених злочинів ґрунтується на сукупності зібраних у справі
доказів і є правильним.

З матеріалів справи убачається, що на досудовому слідстві
ОСОБА_1 давав послідовні визнавальні показання про обставини вчинення ним
убивства та крадіжок чужого майна.

Зокрема, він не заперечував, що ударив у грудь ОСОБА_3
ножем, який приніс із собою, та докладно показав це під час відтворення
обстановки та обставин події. Ці його показання узгоджуються з показаннями
свідків-очевидців події ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Крім того, ОСОБА_1 визнавав факти вчинення ним крадіжок
із магазинів на станції Ушиця.

Зазначені докази підтверджуються показаннями свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 даними протоколів явок із повинною, огляду
місця події, відтворення обстановки та обставин події, висновком
судово-медичної експертизи, актами документальних ревізій та іншими матеріалами справи.

Твердження у касаційній скарзі засудженого про застосування до нього незаконних методів ведення
слідства, які могли б уплинути на правдивість його показань під час досудового
слідства, перевірялись судом і не знайшли свого підтвердження.

Посилання у касаційній скарзі засудженого на однобічність і неповноту досудового та
судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,
були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанції, та їм дана
належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 398 КПК України вони перегляду в
касаційному порядку не підлягають. Отже, при розгляді доводів касаційних скарг
колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_1 за ч.
1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням
вимог кримінально-процесуального закону. Усі наведені ОСОБА_1 та його
захисником - адвокатом ОСОБА_10 в апеляціях доводи, які за своїм змістом
аналогічні доводам касаційної скарги засудженого, належним чином перевірено й
спростовано.

Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень
кримінального та кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування
постановлених у справі судових рішень.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України,
врахував тяжкість вчиненого ним злочину, дані про особу засудженого, обставини
справи, які впливають на ступінь його відповідальності, і обрав покарання, яке
є обґрунтованим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 та
попередження нових злочинів.

Разом із
тим, відповідно до вимог Закону
України від 2 червня 2005 року ”Про внесення змін до Кодексу України про
адміністративні правопорушення” викрадення чужого майна вважається дрібним,
якщо вартість такого майна на момент учинення правопорушення не перевищує трьох
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з урахуванням встановленої
податкової соціальної пільги.

У 2002 році кримінальна відповідальність за крадіжку наставала у випадках,
коли вартість викраденого майна перевищувала 51 грн., оскільки
неоподатковуваний мінімум доходів складав 17 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну
відповідальність, який скасовує злочинність діяння або пом'якшує
кримінальну відповідальність, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на
осіб, що вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 3 жовтня 2002
року за попередньою змовою з іншою особою проник у приміщення магазину
“Залізничник” № 65, звідки таємно викрав майно вартістю 35 грн. 98 коп.

Оскільки за цим епізодом ОСОБА_1 повинен нести
адміністративну відповідальність, колегія суддів вважає за необхідне виключити
з вироку епізод крадіжки ОСОБА_1 майна 3 жовтня 2002 року та в порядку ст. 376
КПК України закрити справу у цій частині.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 394 - 396
КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 квітня
2005 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Житомирської області від 19 липня 2005 року змінити, виключити з обвинувачення
ОСОБА_1 епізод крадіжки майна вартістю 35 грн. 98 коп. з магазину
“Залізничник” № 65 на станції Ушиця Коростенського району Житомирської області
від 3 жовтня 2002 року та справу у цій частині закрити на підставі п. 2 ч. 1
ст. 6 КПК України.

У решті судові рішення залишити без
зміни.

С у д д і :

Пивовар В.Ф.
Канигіна Г.В.
Мороз М.А.