Провадження № 1кп/201/677/2014
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000681 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінград РФ, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В розгляді справи приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
10 жовтня 2014 року, приблизно о 22 годині 40 хвилин ОСОБА_3 керуючи технічно справним ав томобілем Хонда Акорд, р/н НОМЕР_1 , належний йому на праві власності, рухався по пр. Карла Маркса з боку вул. Олеся Гончара у напрямку вул. Фурманова в м. Дніпропетровську. Під час руху ОСОБА_3 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та їх змінам, набли жаючись до перехрестя нерівнозначних доріг з пр. Гагаріна, рухаючись по дру горядній дорозі пр. К.Маркса, не дав дорогу транспортним засобам, які набли жаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі пр.Гагаріна, не зупинив керований ним автомобіль перед дорожньою розміткою 1.12 (споп-лінією), продовжив рух, чим порушив вимоги п.16.3 та 16.11 ПДР України, згідно яких: У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засо бам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспо ртний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофо ром так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехре щуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів; На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засо бам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем УАЗ 3962, р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався через перехрестя по головній дорозі пр. Гагаріна, з боку вул. Чернишевського, у напрямку пл. Жовтневої.

В наслідок ДТП водію ОСОБА_8 , згідно судово-медичної експертизи № 4520-е від 20.11.2014 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, тяжкої відкритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню, з геморрагічними вогнищами в обох лобних долях, лівій скроне вій долі, перелому скроневої кістки праворуч, пневмоцефалії, субарахноїдального крововиливу, підшкірної гематоми в правій завушній області, розриву шкі ри зовнішнього слухового проходу ліворуч, забію м`яких тканин голови та об личчя, закритої тупої травми грудної клітини, колапсу правої легені з розвитком посттравматичного правостороннього пневмотораксу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав себе винним в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, розкаявся у скоєному та пояснив, що він під час руху по пр. Карла Маркса в м. Дніпропетровську, в межах дозволеної швидкості руху, будучи впевненим, що рухається по головній дорозі, не звернув уваги на дорожні знаки пріоритету та допустив зіткнення з автомобілем УАЗ 3962, р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 . Відразу після зіткнення він вийшов з автомобіля, допоміг вийти своїй дружині і дитині, а потім помітив, що автомобіль УАЗ 3962 перекинутий, а потерпілий лежить на землі без тями. Обвинувачений дочекався приїзду працівників міліції та приймав участь в оформлені матеріалів ДТП. Наступного дня він звернувся до лікарні з метою надання допомоги потерпілому. На сьогоднішній день він надав допомогу в загальній сумі більш ніж 12000 гривень.
Крім повного визнання свої вини обвинуваченим, його винність у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України об`єктивно знайшла своє підтвердження у наданих сторонами кримінального провадження і досліджених в судовому засіданні доказах, а саме.

З показань потерпілої ОСОБА_5 , допитаної в судовому засіданні вбачається ОСОБА_8 являється її чоловіком, який в той день виконував свої трудові обов`язки по доставці крові в лікарню ім. Мечникова. Після того як потерпілій повідомили про подію вона приїхала на місце і бачила, що автомобіль, яким керував її чоловік перекинутий, на місці ДТП працювали міліціонери і знаходився обвинувачений. В даний час ОСОБА_8 знаходиться у вкрай тяжкому стані і потребує постійного стороннього догляду та значних матеріальних витрат на його лікування.

З показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вбачається, що вони 10 жовтня 2014 року, приблизно о 22 годині 40 хвилин знаходились на перехресті пр. Карла Маркса і пр. Гагаріна. В цей час вони почули гучний удар і побачили, що автомобіль УАЗ перекинувся 2-3 рази і з нього випав потерпілий, який лежав на землі і з голови якого йшла кров, а автомобіль Хонда стоїть розвернутий на узбіччі дороги. Самого факту ДТП і подій до ДТП вони не бачили. Вони підбігли на місце події де один з них допоміг вийти з автомобіля обвинуваченому. Після цього вони залишались на місці до приїзду працівників міліції і залишили свої анкетні данні в разі необхідності їх допиту в якості свідків.

З протоколу огляду місця ДТП та фототаблиці до нього вбачається обстановка, яка була зафіксована слідчим після ДТП, а саме, світлофор працює в режимі жовтого сигналу, по ходу руху автомобіля Хонда мається дорожній знак: Дати дорогу та Стоп-лінія, по ходу руху автомобіля УАЗ мається дорожній знак Головна дорога, автомобіль Хонда знаходься на узбіччі дороги розвернутий в протилежний бік від ходу свого руху, а автомобіль УАЗ знаходиться на боку на пішохідній зоні на відстані 5,24 м. від краю проїжджої частини. А також зафіксовано місце зіткнення автомобілів

Як вбачається з довідки КП Міськсвітло на вказаній ділянці дороги на момент ДТП було ввімкнене зовнішнє освітлення, а як вбачається з довідки ДСУзНЗ на момент ДТП осадок не було, видимість складала 10 км.

З висновку № 3748-14 судової автотехнічної експертизи від 13.11.2014 р. вбачається, що в заданій дорожній обстановці водій ОСОБА_3 належним чином не виконав вимоги п.16.3 та 16.11 ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку зі зіткненням транспортних засобів.

Оцінюючі показання обвинуваченого в сукупності з показаннями потерпілої, свідків та вищевказаними документами, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість та достовірність і в своїй сукупності вони, доповнюючі один одного, дають можливість прийти до однозначного висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 під час керування ав томобілем Хонда Акорд, р/н НОМЕР_1 не виконав вимоги п. 16.3 та 16.11 ПДР України, внаслідок чого допустив зіткнення з УАЗ 3962, р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який після зіткнення декілька разів перекинувся.

З довідки КЗ Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова вбачається, що ОСОБА_8 був доставлений 10.10.2014 р. з відкритою черепно-мозковою травмою, забиттям головного мозку, переломом зводу черепа, масивним крововиливом, а з висновку експерта № 4520е від 20.11.2014 р. вбачається, що потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла, тяжкої відкритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню, з геморрагічними вогнищами в обох лобних долях, лівій скроне вій долі, перелому скроневої кістки праворуч, пневмоцефалії, субарахноїдального крововиливу, підшкірної гематоми в правій завушній області, розриву шкі ри зовнішнього слухового проходу ліворуч, забію м`яких тканин голови та об личчя, закритої тупої травми грудної клітини, колапсу правої легені з розвитком посттравматичного правостороннього пневмотораксу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Вказані документи в сукупності з вищепереліченими доказами підтверджують факт отримання потерпілим ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень під час ДТП, яке мало місце 10.10.2014 р. о 22-40 годин за участі автомобіля Хонда Акорд, р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , і автомобіля УАЗ 3962, р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 .

Враховуючи те, що обвинувачений, потерпілий та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Оцінюючі всі вищеперелічені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження доведена в повному обсязі і дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Посилання в судових дебатах прокурора, потерпілої і її захисника на те, що обвинувачений рухався зі значною швидкістю, суд не приймає до уваги, оскільки під час судового слідства ані прокурором ані потерпілою не оспорювались обставини викладені в обвинувальному акті, які не містять в собі швидкість руху автомобіля під керуванням обвинуваченого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії необережних тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю роботи і місцю проживання, одружений, має на утриманні малолітнього сина, приймав заходи по відшкодуванню шкоди потерпілому.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає активне сприяння розкриттю злочину, визнання своєї вини, щире каяття, часткове відшкодування матеріальної шкоди, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

В той же час, враховуючи тяжкість злочину, обставини злочину, що описано вище, особу обвинуваченого, такі пом`якшуючі покарання обставини, як активне сприяння розкриттю злочину, визнання своєї вини, щире каяття, часткове відшкодування матеріальної шкоди, наявність на утриманні малолітньої дитини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, так як обвинувачений не являється суспільно-небезпечною особою, суд вважає за можливе призначити основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_3 в розмірі 11 219,36 гривень витрати понесенні на лікування потерпілого, суд приходить до висновку, що вони, з урахуванням визнання позову обвинуваченим, підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі ст. 1166 ЦК України.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 в розмірі 900 000 гривень суд приходить до висновку, що потерпілому дійсно спричинена моральна шкода, яка виразилась в душевних переживаннях в зв`язку зі спричиненням тяжкої шкоди здоров`ю її чоловіка, який на все життя лишиться інвалідом, не може дати собі ради самостійно і потребує постійного стороннього догляду.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок спричинення шкоди здоров`ю рідної людини, характер немайнових втрат порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат, які продовжуються до сьогоднішнього дня, а також враховує позицію обвинуваченого, який визнав позовні вимоги в розмірі 100 000 гривень. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. ст. 1167, 1172 ЦК України в 100 000 гривень.

Посилання в судовому засіданні захисника потерпілої на те, що моральна шкода заявлена позивачкою від імені потерпілого ОСОБА_8 суд не приймає до уваги, оскільки в своєму позові позивачка посилалась лише на спричинення моральної шкоди тільки їй, а не ОСОБА_8 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту затримання.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11 219,36 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень, а всього 111 219,36 гривень. (сто одинадцять тисяч двісті дев`ятнадцять гривень тридцять шість копійок).

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_3 ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2014 року залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1