Справа № 361/3551/15-к
Провадження № 1-кп/361/240/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
===============================================================================
12 червня 2015 року м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого, судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Лемешівка, Яготинського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, неодруженого,тимчасово офіційно не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , міра запобіжного заходу не обиралась, раніше не судимого,-
у вчиненні злочину, передбаченого ст.185ч.3 КК України,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , із середньою освітою, неодруженого, тимчасово офіційно не працюючого, тимчасово проживаючого в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , міра запобіжного заходу не обиралась, раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ст.185ч.3 КК України,-
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили таємне викрадення чужого майна(крадіжку) за попередньою змовою групою осіб з проникненням у житло за таких обставин.
Судом визнано доведеним, що 17 лютого 2015 року, приблизно о 21 годині, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 де під час вживання спиртних напоїв у них виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло а саме сусіднього будинку АДРЕСА_1 , який належить потерпілому ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, цього ж дня, приблизно о 22 годині, ОСОБА_9 , разом та за попередньою змовою із ОСОБА_4 , розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучи впевненим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, тим самим створивши всі необхідні умови для реалізації свого злочинного умислу, проникли в будинок потерпілого ОСОБА_8 , незаконно заволоділи майном, а саме газовою плитою, металевим ліжком, каструлями, мисками, чайником та відром.
У подальшому ОСОБА_9 , разом із ОСОБА_4 , маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном, реалізували його на користь третіх осіб, а отримані 232 гривні поділили порівну між собою.
У результаті вказаних дій ОСОБА_4 , та ОСОБА_9 , завдали потерпілому ОСОБА_10 , шкоди на загальну суму 232 гривні.
Такі дії, обох обвинувачених, кваліфіковані за ст.185ч.3 КК України.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в скоєному розкаялися, визнали повністю свою вину, пояснили, що дійсно 17 лютого 2015 року у вечірній час розпивали спиртні напої в будинку АДРЕСА_3 .Димерка де проживав ОСОБА_11 . В послідуючому прийняли рішення проникнути в сусідній будинок з метою вчинення крадіжки майна. Коли проникли до будинку то викрали з нього металеве ліжко, газову плиту, каструлі інші речі. Все викрадене винесли з будинку та заховали, а на слідуючий день здали в пункт металобрухту отримавши кошти, які поділии між собою. Також обвинувачені вказали, що інших злочинів не вчиняли, до кримінальної відповідальності не притягалися. Повідомили, що офіційно не працевлаштовані, але постійно підробляють на будівництві. Просять їх суворо не карати та не направляти в місця позбавлення волі.
Покази обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин вчиненого правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.
Суд, відповідно до вимог ст.349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими, прокурором зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, а також тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинувачених та вивченням таких матеріалів справи, що характеризують їх особи.
Таким чином, на підставі наведеного, суд робить висновок про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в інкримінованому злочині.
Суд, аналізуючи зібрані та надані матеріали кримінального провадження приходить висновку, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в житло таємне викрадення чужого майна (крадіжку) і такі їх дії правильно кваліфіковано за ст.185ч.3 КК України, тому вони повинні нести відповідальність за вказаною статтею.
Обираючи покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.185ч.3 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких, дані про їх особи, що вони обоє за місцем проживання до скоєного характеризувалися посередньог, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебувають.
Обставиною, що пом`якшує покарання обох підсудних, суд визнає їх каяття та сприяння встановленню істини по справі, що передбачено п.1ч.1 ст.66 КК України.
Обставин, які обтяжують покарання обох обвинувачених, передбачених ст.67 КК України судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до покарання відповідно до санкції ч.3ст.185 КК України.
Відповідно до вимог ч.2ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, пом`якшуючі обставини, дані про їх особи, що вони каються у вчиненому, правову позицію прокурора та думку потерпілого про призначення покарання не пов`язаного із ізоляцією їх від суспільства, їх поведінка в суді свідчить, що вони не є особами, які твердо стали на шлях вчинення злочинів, значних наслідків від скоєного злочину не наступило, тому суд вважає, що їх виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, при призначенні покарання відповідно до санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі, при цьому вважає за необхідне звільнити їх від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладенням на них обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_5 і ОСОБА_4 та запобігання вчинення ними нових злочинів.
Цивільний позов в даному провадженні не заявлявся, процесуальних витрат немає, речові докази слід вважати повернутими потерпілому.
Враховуючи, що стосовно підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не застосовувався запобіжний захід і вони по вироку звільняються від відбуття покарання з випробуванням то суд вважає за можливе на період вступу вироку в законну силу не обирати їм запобіжний захід.
Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ст.185ч.3 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки.
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ст.185ч.3 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки.
Звільнити засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України, з випробуванням, встановити, кожному, іспитовий строк терміном 1(один) рік, в період якого відповідно до ст.76 КК України зобов`язати їх не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися туди для реєстрації.
Запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України щодо засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Речові докази вважати повернутими потерпілому ОСОБА_8 дозволити ними розпоряджатись та використовувати за призначенням, після вступу вироку в законну силу.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченим та прокурору.
Суддя /підпис/ ОСОБА_1