Провадження №1-кс/461/5521/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 16.09.2014 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000042,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся в суд зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 16.09.2014 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000042, посилаючись на те, що ним на адресу Галицького РВ було надіслано заяву про визнання Львівської обласної організації Національної спілки художників України потерпілою. Вважає, що оскаржувана постанову слідчого не відповідає вимогам чинного законодавства, є безпідставною, з огляду на те, що у зв`язку із підробленням технічної документації для переоформлення права власності на земельну ділянку для будівництва адміністративно- торгового центру ТзОВ «Центр розвитку нерухомості» у м.Львові на пл.Міцкевича, 9, Львівській обласній організації Національної спілки художників України завдано матеріальних збитків на загальну суму 2538355,03 грн. Просить суд скасувати постанову старшого слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 16.09.2014 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000042 та зобов`язати старшого слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 визнати Львівську обласну організацію Національної спілки художників України потерпілим у кримінальному провадженні №0000042.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній. Просить скаргу задовольнити в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні скаргу заперечила, вважає її безпідставною, оскільки організація Національної спілки художників не є власником будинку на АДРЕСА_1 , що підтверджується рішеннями судів, зокрема Рішенням Господарського суду м.Києва від 24.07.2008 року, рішенням Галицького районного суду м.Львова від 10.04.2013 року. Таким чином немає підстав для визнання спілки потерпілою стороною, оскільки відсутні об`єктивні дані про заподіяння майнової шкоди ЛОО Національної спілки художників України.

Заслухавши думку прокурора, пояснення скаржника, приходжу до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.4 цієї статті, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Постановою старшого слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 16.09.2014 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні його заяви про визнання Львівської обласної організації Національної спілки художників України потерпілим у кримінальному провадженні №0000042.

Так, досудовим слідством встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у власності ТзОВ «Центру розвитку нерухомості» та придбана 05.03.2005 року у ВАТ «Львів нафтопродукт». Право власності підтверджується державним актом від 04.04.2005 року, а технічна документація на зазначену ділянку містить твердження та висновки, що проведеним обстеженням земельної ділянки в натурі у присутності представника землекористувача, встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 вільна від забудови, у формах та розмірах ділянки змін немає, що в свою чергу свідчить про відсутність нерухомого майна на АДРЕСА_1 , яке могло б належати ОСОБА_6 .

Такі ж обставини про відсутність будь-яких правовстановлюючих документів у ОСОБА_6 щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 були встановлені рішенням Господарського суду м.Києва від 24.07.2008 року у справі №3/215 (т.1, а.м.к.п. 38-54)., яке постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2008 року та постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2009 року (т.1, а.м.к.п. 59-68) , залишене без змін, якими визнано недійсним наказ Фонду державного майна України №1564 від 26.10.2010 року в частині виключення п.1074 з Додатку до наказу Фонду державного майна України №219 від 16.02.2010 року та визнано недійсним п.2 наказу Фонду державного майна України №1564 від 26.10.2010 року в частині чинності Свідоцтва про власність №П-693 від 26.02.2004 року, виданого Національній спілці художників України на Львівський художньо-виробничий комбінат Художнього фонду УРСР.

Так, даним рішенням встановлено, що будинок на АДРЕСА_1 ніколи не належав Львівському художньо-виробничому комбінату Спілки художників України, оскільки до моменту його демонтажу перебував у власності територіальної громади м.Львова і право власності на нього не могло бути зареєстровано за Національною спілкою художників України.

Встановлено й те що, на час прийняття зазначеного оскаржуваного наказу Фонду державного майна України будинку АДРЕСА_1 , як окремої будівлі не існувало, оскільки його повністю зруйновано, і Фондом передано у власність Спілці майно, якого фактично не існувало.

Таким чином встановлено відсутність предмету матеріального світу приміщення підвалу у будинку на АДРЕСА_1 та неможливість віднесення фундаменту знесеного будинку на АДРЕСА_1 до нерухомого майна.

Відтак, судами господарської спеціалізації було безспірно встановлено, що Національна спілка художників України, ні ОСОБА_6 не є і ніколи не були власниками чи користувачами земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_1 і відповідно не могли в законному порядку отримати кадастровий номер земельної ділянки, який є обов`язковою умовою укладення договору, який передбачає набуття права власності на об`єкт нерухомого майна.

Надалі, рішенням Галицького районного суду м.Львова від 10.04.2013 року, постановленого у справі №1304/9500/12 визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення та фундаменту окремої будівлі пам`ятки історії та культури підприємства громадської організації «Львівський художньо-виробничий комбінат» Львівської обласної організації Національної спілки художників України за адресою: м.Львів, пл.Міцкевича, 9, №143, укладений між Національною спілкою художників України (продавець) та ОСОБА_6 03 березня 2011 року. (т.1, а.с.55-58).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.12.2013 року, рішення Галицького районного суду м.Львова від 10.04.2013 року залишено без змін, а рішення апеляційного суду Львівської області від 17.09.2013 року, яким скасовано рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено окрему ухвалу. (т.2 м.к.п.).

З огляду на те, що обставин, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження слідчим обставин кримінального провадження, що стало підставою для винесення оскаржуваної постанови від 16 вересня 2014 року про відмову у задоволенні клопотання, не встановлено, відтак висновки та процесуальне рішення слідчого відповідають вимогами кримінального процесуального закону і ґрунтуються на оцінці доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, тому приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 від 16.09.2014 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000042 відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1