АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2629/15-к Номер провадження 11-сс/786/186/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2015 рокум. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Полтавської області апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 30 березня 2015 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Комсомольська Полтавської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого :

- 27.07.2007 року Комсомольським міським судоми Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 69,70,71 КК України до 4 років позбавлення волі:

- 13.12.2010 року Комсомольським міським судоми Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі:

- 19.05.2011 року Автозаводським районним судом Полтавської області за за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст.ст. 70,71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі:

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів,

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

27 березня 2015 року в період часу з 13 по 17 годину, ОСОБА_6 , шляхом злому замка вхідних дверей, проник до кв. АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_8 , звідки таємно викрав майно належне ОСОБА_9 , а саме: гроші в сумі 1 200 доларів США (по курсу НБУ станом на 27.03.2015 року становило 28 215 грн.60 коп.), золоту каблучку широку з 4-х гілочок вагою близько 4 г, дві золоті каблучки в формі ламаної з камінцями білого кольору, загальною вагою близько 3г та 4 г відповідно, нетбук Asus Eee 1015px білого кольору зі шнуром, принтер лазерний Samsung ML 1866 чорного кольору зі шнуром, wi-fi розтер Asus RTN10e, пару аудіо колонок Sven чорного кольору, цифровий фотоапарат, дві пари сонцезахисних окуляр, два мобільних телефони, апарат для вимірювання тиску, гаманець шкіряний, сумочку клач жіночу, сумку спортивну бежевого кольору, інше майно на загальну суму 63 015 грн. 60 коп. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 з місця події зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Старший слідчий СВ Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_10 30 березня 2015 року звернулася до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з підстав наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ст. ч. 1 ст. 177 КПК України, а також недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 30 березня 2015 року вищевказане клопотання старшого слідчого задоволено, та відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Не погодившись з постановленою ухвалою підозрюваний ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали про застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Апеляційна скарга мотивована незаконністю та необґрунтованістю постановленого судового рішення.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції в повній мірі не взяв до уваги те, що він повністю визнає вину у вчиненому інкримінованого йому кримінального правопорушення, активно сприяє його розкриттю.

Крім того, як зазначає апелянт, судом першої інстанції не було взято до уваги те, що він хворіє на ВІЛ III стадії, а в умовах СІЗО відсутнє його належне лікування.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, на підставі яких відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без учасників провадження.

Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя щоразу зобов`язаний, у тому числі, здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Судовою колегією встановлено, що вимоги кримінального процесуального закону слідчий суддя суду першої інстанції дотримався, перевірив відповідність поданого клопотання про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також прийняв до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів та обставини, які мають бути враховані при її обранні, дійшовши вірного висновку про недостатності застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів.

З таким висновком погоджується й судова колегія апеляційного суду, оскільки це рішення прийняте відповідно до вимог діючого законодавства України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити питання про застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог міжнародного та національного законодавства, необхідно належним чином оцінити характер справи, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, та наслідки вчинення протиправних діянь.

Вказане в достатній мірі враховано місцевим судом при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Зокрема слідчим суддею враховано, як наявність обґрунтованої підозри та ризиків, так і наявність доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного відсутність офіційного місця роботи та джерела доходів, фактичну відсутність постійного місця проживання, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , наявність у нього судимості за вчинення аналогічних корисних злочинів та періодичність їх вчинення.

Таким чином, слідчий суддя дотримався вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Неспроможними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про неврахування судом першої інстанції визнання ним вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та його захворювання на ВІЛ III стадії, оскільки зазначені обставини враховані слідчим суддею в повному обсязі, що найшло своє підтвердження в оскаржуваній ухвалі.

Крім того, яких-небудь відомостей про те, що ОСОБА_6 у зв`язку зі станом здоров`я не може триматися в місцях ізоляції від суспільства, матеріали провадження не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законність постановленої ухвали.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 30 березня 2015 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13