АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці 25 вересня 2007 р. колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у
складі:

головуючого Ковтюк
Є.І.

суддів: Підгорної
С. П., ЯцинюкаВ.Ф.

за
участю прокурора Хоміцької
Т.Б.

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією помічника
Чернівецького транспортного прокурора Рулякова О.В. на вирок Першотравневого
районного суду м. Чернівців від 24 липня
2007 р.

Цим вироком
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, молдованин, уродженець міста Кишинева Молдови, громадянин України, з вищою освітою,
одружений, на утриманні
одна неповнолітня дитина,
мешканець АДРЕСА_1, працюючий
Новоселицьким міжрайонним судово-медичним експертом,
раніше не судимий, -засуджений за ст.
354 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень. На
підставі ст. 1 п. «б» Закону України «Про амністію» від 19
квітня 2007 року, який набрав чинності
09 червня 2007 року, ОСОБА_1 звільнений
від призначеного покарання. Міра запобіжного заходу у виді застави залишена без змін до набрання
вироком чинності.

Згідно
вироку ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому,
що він, працюючи в державній
установі Новоселицьким міжрайонним судово-медичним експертом Чернівецької
області, не являючись службовою
особою, на протязі 2004 та 2005 років
шляхом вимагання незаконно одержував від родичів та знайомих померлих осіб
грошову винагороду за проведення з використанням свого становища
судово-медичного експерта судово-медичних досліджень трупів померлих осіб.

Справа № 11-330 2007 р. Головуючий у І інстанції

Категорія: ст.
354 КК України Марчук
В.Т.

Доповідач:
Підгорна С. П.

2

Так,
09 березня 2004 року засуджений ОСОБА_1 в порушення вимог
діючого законодавства про те, що
проведення судово-медичних експертиз трупів здійснюється за рахунок державних
(бюджетних) коштів, в приміщенні моргу в
м. Новоселиця повідомив ОСОБА_2 про
необхідність сплатити грошову винагороду за розтин тіла його померлого батька
, чим змусив ОСОБА_2 передати йому 130
гривень. Діючи аналогічним способом,
засуджений незаконно одержав: 11 березня 2004 року від ОСОБА_3. 140 гривень, 13 березня 2004 року від ОСОБА_4. 876 грн. 50
коп., 05 квітня 2004 року від ОСОБА_5.
300 гривень, 21 квітня 2004 року від
ОСОБА_6. 90 гривень, 22 квітня 2004 року
від ОСОБА_7. 400 гривень, 15 травня 2004 року від ОСОБА_8150
гривень, 25 травня 2004 року від
ОСОБА_9. 400 гривень, 11 червня 2004
року від ОСОБА_6. 400 гривень, 04 липня
2004 року від ОСОБА_10. 500 гривень, 25
липня 2004 року відОСОБА_11 400 гривень , 08 вересня 2004 року від
ОСОБА_12. 480 гривень, 10 вересня 2004 року від ОСОБА_13. 130
гривень, 02 жовтня 2004 року від
ОСОБА_14. 250 гривень, 30 листопада 2004
року від ОСОБА_15. 500 гривень, 27
грудня 2004 року від ОСОБА_16. 350 гривень,
того ж дня від ОСОБА_17 320 гривень,
13 січня 2005 року від ОСОБА_18 400 гривень, 21 січня 2005 року від ОСОБА_19 350'гривень .

Крім
того, вироком суду ОСОБА_1 за епізодами
отримання незаконної винагороди від громадян ОСОБА_20., ОСОБА_21. , ОСОБА_22, ОСОБА_23., ОСОБА_24.,
ОСОБА_25., ОСОБА_26., ОСОБА_27. ,
ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30., ОСОБА_31., ОСОБА_32.. ОСОБА_33., ОСОБА_34,
ОСОБА_35., ОСОБА_36., ОСОБА_37. виправданий.

В
апеляції прокурора ставиться питання про скасування вироку районного суду щодо
ОСОБА_1 у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам
справи, прокурор вважає, що дії ОСОБА_1 неправильно судом
перекваліфіковані зі ст. ст. 368
ч. 2, 190 ч. 2 КК України на ст.
354 КК України, оскільки
безпідставно виключена з обвинувачення кваліфікуюча ознака вчинення злочину
службовою особою.

Заслухавши
доповідача, прокурора, що підтримав доводи апеляції, засудженого ОСОБА_1 який просив апеляцію
відхилити, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи
апеляції, судова колегія вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню.

Як
встановлено судом, винуватість ОСОБА_1 у
незаконному одержанні шляхом вимагання грошей від громадян за проведення
судово-медичних досліджень трупів померлих осіб з використанням становища
судово-медичного експерта державного підприємства повністю доведена сукупністю
зібраних та досліджених судом доказів.

Згідно наказу
Чернівецького обласного бюро СМЕ від 18 лютого 2004 року № 8 ОСОБА_1
призначений (переведений) міжрайонним судово-медичним експертом Новоселицького
міжрайонного відділення з 24 лютого 2004 року (том 2 а.с. 65,
66). Згідно Положення про бюро судово-медичної експертизи управлінь охорони
здоров'я обласних виконавчих комітетів та республіканське бюро,
затвердженого наказом Міністерства охорони

3

здоров'я
України від 17 січня 1995 року № 6 та зареєстрованого Міністерством юстиції
України 26 липня 1995 року за № 258/794,
зазначена установа є державною спеціалізованою установою, що фінансується з місцевого бюджету; вони
організовують районні чи міжрайонні відділення (поза обласними центрами), що в організаційному, науково-методичному та
адміністративно-господарському відношенні підпорядковані начальнику обласного
бюро СМЕ (том 1 а.с. 129-130).
Відповідно до Наказу МОЗ України № 33 від 23 лютого 2000 року «Про штатні
нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я» посада завідувача районним
(міжрайонним) відділенням СМЕ встановлюється у випадках, коли у відділенні встановлено не менше двох
посад лікарів судово-медичних експертів (том 6 а.с. 351).

Як
показав у судовому засіданні допитаний в якості свідка виконувач обов'язків
начальника обласного бюро Чернівецької судово-медичної експертизи (том 7
а.с. 2-3), у Новоселицькому підрозділі судово-медичних
експертиз передбачена одна посада лікаря експерта, який призначається і звільняється з роботи
Чернівецьким обласним бюро СМЕ, так само
як і працюючі в Новоселиці лаборант і санітар,
і такий судово-медичний експерт не наділений організаційно-розпорядчими
чи адміністративно-господарськими функціями і не являється службовою особою.

Враховуючи
вищенаведене , судова колегія
вважає, що твердження апеляції про
те, що ОСОБА_1, працюючи міжрайонним судово-медичним
експертом, фактично виконував обов'язки
завідувача Новоселицьким міжрайонним відділенням бюро СМЕ та був службовою
особою, є безпідставними, оскільки посади завідувача Новоселицьким
міжрайонним бюро СМЕ не було. Крім того,
судова колегія вважає, що видача
судово-медичним експертом лікарського свідоцтва про смерть є частиною
виробничої, професійної діяльності
експерта, який фіксує час та наслідки
проведеного судово-медичного дослідження трупа,
і це не свідчить про наділення судово-медичного експерта, зокрема,
ОСОБА_1, функціями службової
особи.

Судом
правильно перекваліфіковані дії ОСОБА_1 зі
ст. ст. 368 ч. 2,
190 ч. 2 К України
на статтю 354 КК України, оскільки
ОСОБА_1 не є службовою особою і в судовому засіданні не знайшли свого
підтвердження факти обману ОСОБА_1 громадян ОСОБА_10, ОСОБА_19.,
ОСОБА_16., ОСОБА_5., ОСОБА_28, ОСОБА_8. , ОСОБА_37. ,
ОСОБА_7. , ОСОБА_18., ОСОБА_23.,
ОСОБА_35., ОСОБА_32., ОСОБА_38.

Стаття 354 КК
України передбачає наявність складу злочину у особи у разі одержання незаконної
винагороди у значному розмірі, що у два
і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. З
врахуванням цього положення та розмірів податкової соціальної пільги, встановлених Законом України «Про податок з
доходів фізичних осіб» незаконна винагорода ОСОБА_1. у 2004 році від громадян
ОСОБА_20., ОСОБА_21. , ОСОБА_6.,
ОСОБА_34, ОСОБА_31., ОСОБА_36. та у 2005 році від громадян
ОСОБА_25, ОСОБА_27., ОСОБА_26. ,
ОСОБА_28, ОСОБА_32., ОСОБА_37. ,
ОСОБА_29,

4

ОСОБА_30. була
менше розміру двох соціальних пільг
(відповідно 123 гривні у 2004 році
та 262 гривні у 2005 році),
а тому зазначені епізоди не містять складу злочину.

Також в
результаті аналізу показань свідків ОСОБА_38., ОСОБА_32., ОСОБА_33., ОСОБА_34 ОСОБА_35. ОСОБА_36., ОСОБА_37.
суд прийшов до правильного висновку про відсутність по зазначених
епізодах обов'язкової кваліфікуючої ознаки обвинувачення за ст.
354 КК України - вимагання незаконної винагороди працівником державної
установи.

Разом з
тим, по перерахованих епізодах
обвинувачення ОСОБА_1, в яких відсутні
кваліфікуючі ознаки одержання винагороди у значному розмірі та вимагання такої
винагороди, і які підлягали виключенню з
об'єму обвинувачення, як такі, що не мали окремої кваліфікації, суд помилково зазначив про виправдання
ОСОБА_1 без зазначення підстав виправдання,
передбачених ст. ст.
327, 334, 335 КПК України.

Судом
правильно встановлено, що ОСОБА_1 вчинив
злочин, за який передбачено максимальне
покарання менше п'яти років позбавлення волі,
має на утриманні неповнолітню дитину,
і є суб'єктом Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року і не
заперечує проти застосування щодо нього амністії.

Однак, рішення суду про звільнення ОСОБА_1 на
підставі амністії від призначеного покарання суперечить вимогам ст. 6
Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року, згідно якої особи, що підпадають під дію ст. 1
Закону України «Про амністію» і кримінальні справи стосовно яких не розглянуті
судами звільняються від кримінальної відповідальності. Тому судова колегія
вважає, що ОСОБА_1 підлягає звільненню
від кримінальної відповідальності на підставі
ст. 6 Закону України «Про
амністію» від 19 квітня 2007 року, а
вирок районного суду щодо нього підлягає скасування з закриттям провадження по
справі.

Керуючись ст.
ст. 365, 366,
367, 376 КПК України , судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
помічника Чернівецького транспортного прокурора задовольнити частково.

Звільнити
ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1
п. «б» , 6 закону України «Про амністію»
від 19 квітня 2007 року.

Вирок
Першотравневого районного суду м.
Чернівців від 24 липня 2007 року відносно ОСОБА_1 скасувати і
провадження по справі закрити.