Справа №1-137-2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Горохів 28
вересня 2007 року

Горохівський
районний суд під головуванням

судді Чонки В.В.,

за
участю секретаря
Сівохи Н.М. ,

прокурора Фесика
С. Ю.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувпіи
у відкритому судовому засіданні у місті Горохів кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця с. Звиняче, Горохівського району, українця,
гр .України, з середньою
спеціальною освітою, не одруженого, військовозобов"язаного, працюючого ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого, мешканця с. Звиняче, Горохівського району, у вчиненні злочинів, передбачених
ст. ст. 122 ч.1; 296 ч.2; 304 КК України;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, уродженця с. Звиняче, Горохівського району, українця,
гр.України, ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, мешканця с. Звиняче, Горохівського району у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 296 ч.2 КК України, -

встановив:

підсудні
ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3, 30
червня 2007 року біля 23-ї години, перебуваючи
біля бару «Берізка», що в с.
Звиняче, Горохівського району, на грунті сварки, яка виникла між ними та односельцем
ОСОБА_4, грубо порушуючи громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю, стали наносити потерпілому удари руками та
ногами в різні ділянки тіла. При цьому,
ОСОБА_2 умисно наніс потерпілому ОСОБА_4
удар ліктем в область нижньої щелепи справа, спричинивши останньому тілесне ушкодження
середньої тяжкості у вигляді перелому нижньої щелепи.

В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в інкримінованих йому злочинах за ст.
ст. 122 ч.1, 296 ч.2 КК України визнав, суду пояснив,
що 30 червня 2007 року, біля 23-ї
години він знаходився біля бару в с. Звиняче,
Горохівського району. Біля входу в бар побачив заплаканого ОСОБА_3, який сказав,
що його побив їх односелець ОСОБА_4. Згодом з бару вийшов ОСОБА_4 і вони
стали між собою сваритися. ОСОБА_4 говорив,
що ОСОБА_3 не бив. Будучи обуреним поведінкою потерпілого він умисно
наніс кілька ударів ліктем в ділянку щелепи потерпілому. Згодом підбіг і
неповнолітній ОСОБА_3 і став наносити ОСОБА_4у удари в різні ділянки тіла.
Очевидцями цих подій були також їх односельці ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Свою вину за
ст. 304 КК України не
визнає, оскільки в злочинну діяльність
неповнолітнього ОСОБА_3 не втягував. Спричинені збитки потерпілому
відшкодували.

Неповнолітній
підсудний ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав
повністю, суду дав аналогічні показання
показанням підсудного ОСОБА_2 В скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

Крім
визнання вини підсудними у скоєнні злочинів,
їх винність стверджується показаннями потерпілого, свідків,
висновками судово-медичної експертизи,
матеріалами відтворення обстановки та обставин події з участю обох
підсудних та іншими матеріалами справи.

Так, потерпілий ОСОБА_4 Степанович при проведенні
досудового слідства показав, що дійсно
біля 23-ї години, 30 червня 2007 року
біля бару в с. Звиняче, Горохівського
району ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побили його. При цьому ОСОБА_2 умисно наніс йому удар
рукою в область нижньої щелепи,
спричинивши її перелом.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
суді показали, що біля 23-ї години 30
червня 2007 року поверталися додому з сільського клубу. Проходячи повз бар
побачили, що їх односельці ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 між собою сперечаються.
Чули нецензурну лайку. Тоді ОСОБА_2 наніс ОСОБА_4у удар ліктем в область
щелепи, від чого останній впав на землю.
Коли підвівся, ОСОБА_2 повторно наніс
йому удар ліктем в обличчя. Потім підбіг ОСОБА_3 до потерпілого і також наніс
кілька ударів ногами в область спини та грудної клітки.

Законний
представник неповнолітнього підсудного ОСОБА_3 Галина Олександрівна в суді
пояснила, що про події які відбулися 30
червня 2007 року вона дізналася через кілька днів від своїх знайомих. Коли
запитала сина, що сталося то він
сказав, що його побив ОСОБА_4 за
те, що він начебто пошкодив зупинку біля
залізничної колії. За нього заступився його товариш і вони разом побили
ОСОБА_4а.

Висновками
судово-медичної експертизи (а.с. 11) стверджується, що потерпілому ОСОБА_4 спричинені тілесні
ушкодження у вигляді синців в ділянці грудної клітки, перелому нижньої щелепи в ділянці 7-го зуба
справа, який відноситься до категорії
середніх, поскільки для стійкого
зрощення кісткових відломків необхідний термін,
більше 21-ї доби.

З
матеріалів відтворення обстановки та обставин події від 5.-8.2007 року з участю
підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. а.с.
36-39; 58-60) вбачається, що на
місці вчинення злочину вони показали та розповіли про обставини його скоєння.

3

Аналізуючи
докази по справі досліджені в суді, в їх
сукупності, суд вважає, що зібраними доказами по справі вина
підсудних повністю доведена. Проте суд дещо не погоджується з кваліфікацією
злочинних дій підсудного ОСОБА_2 за ознаками
ст. 304 КК України як втягнення
неповнолітніх у злочинну діяльність. Як вбачається з матеріалів справи
підсудний ОСОБА_2 знав, що ОСОБА_3 є
неповнолітнім, проте ні психічного, ні фізичного впливу на останнього не вчиняв і
не схиляв його до вчинення злочину або до участі в ньому в ролі сггіввиконавця
або пособника, що саме й ствердив
неповнолітній підсудний ОСОБА_3. Отже,
суд вважає, що за ст.
304 КК України підсудного ОСОБА_2 слід виправдати.

Таким
чином дії підсудного ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ст.
ст. 122 ч.1 та 296 ч.2 КК України
- як умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження яке не є
небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров»я, а також хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Дії
неповнолітнього підсудного ОСОБА_3 слід кваліфікувати також за ст.
296 ч.2 КК України - як хуліганство,
тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалось
особливою зухвалістю, вчинене групою
осіб.

Обираючи
покарання підсудним, суд враховує
характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних ними злочинів, всі обставини справи, їх особи.

Підсудні
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 раніше не судимі, до
кримінальної відповідальності притягуються вперше, характеризуються позитивно, в скоєному щиро каються, спричинені злочином збитки потерпілому
повністю відшкодовано за їх рахунок,
підсудний ОСОБА_3 є неповнолітнім,
а тому з таких підстав суд вважає,
що виправлення їх та перевиховання можливе без ізоляції' від суспільства
і підсудному ОСОБА_2призначає покарання з застосуванням ст. 75
КК України, а підсудного ОСОБА_3 звільнити
від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

До
обставин, що пом»якшують покарання
підсудних суд відносить щире їх каяття,
добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому, вчинення злочину неповнолітнім ОСОБА_3ом.

До
обставин, що обтяжують їх покарання суд
відносить скоєння злочину ОСОБА_2 та ОСОБА_3ом А.І. в групі осіб.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України , суд -

4

засудив :

Визнати
винним ОСОБА_2 у вчиненні злочинів,
передбачених ст. ст.
122 ч.1 ; 296 ч.2 КК України та призначити йому покарання: за ст.
122 ч.1 КК України - один рік позбавлення волі; - за ст.
296 4.2 КК України - два роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання
більш суворим, кінцево призначити
покарання підсудному ОСОБА_22 (два) роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого від відбування
призначеного покарання, якщо він
протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов"язки:

не виїжджати за
межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти ці органи про
зміну місця проживання, роботи або
навчання;

періодично з'являтися
в органи кримінально-виконавчої системи для
реєстрації'.

За ст, 304 КК України засудженого ОСОБА_2 -
виправдати.

Міру
запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну силу залишити
попередню - підписку про невиїзд.

ОСОБА_3
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 296 ч.2 КК України та призначити йому
покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

Згідно ст.
105 ч.2 п.3 КК України ОСОБА_3 звільнити від покарання та передати під
нагляд батьків.

Справу
провадженням закрити.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_3до вступу вироку в законну силу залишити попередню -
підписку про невиїзд.

На вирок
суду може бути подано апеляцію до судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Волинської області,
через Горохівський районний суд,
протягом 15-ти діб з моменту проголошення вироку.