ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 1-57/10
провадження № -
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2010 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

у складі :

головуючого - судді Синиці Л. П.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю прокурора Милаш Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городище кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,

Черкаської області, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3,

Смілянського району, Черкаської області, громадянина України,

українця, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого,

на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_2 Масіма

Володимировича, ІНФОРМАЦІЯ_5,

працюючого водієм ВАТ «Смілянський цукровий комбінат», раніше не судимого, -

у вчиненні злочину передбаченого ст. 191 ч. 3 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він 16 вересня 2009р., близько 20год. під час збору урожаю на полі, що належить ТОВ «Птахофабрика Орловецька» і розташоване в урочищі Семене, що в с. Орловець, Городищенського району Черкаської області, будучи задіяним на перевезенні насіння соняшника з поля на тік, за попередньою змовою з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, умисно з корисливою метою привласнив та розтратив насіння соняшника, яке було йому ввірене та перебувало у його віданні в кількості 9570кг., загальною сумою 19140,00грн. .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у привласненні, розтраті чужого майна, яке йому було ввірене і перебувало у його віддані, за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин, передбачений ст. 191 ч.3 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину в скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.191 КК України визнав повністю і пояснив, що він працює (працював) водієм на автомобілі «Краз» у ВАТ «Смілянський цукровий комбінат», до його функціональних обовязків входить перевезення (доставка) вантажів, і 16.09.2009р. був задіяний по перевезенні насіння соняшника з поля на тік, урожай збирався на полі, що належить ТОВ «Птахофабрика Орловецька», з 10.00 год. до 21.00 год. . Цього ж дня, на полі працювали два комбайна «Кейс» під керуванням ОСОБА_4, соняшники збирали його помічники ОСОБА_3, ОСОБА_5. А також на автомобілі «Маз» ОСОБА_6, що обслуговував нарізні з ним комбайни, який здійснив останню ходку близько 19.00год., і більше на поле не повертався. Попередньо домовившись із ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, комбайнери близько 20.00год. намолотили два комбайни насіння соняшника, що помістилося у автомобіль «Краз», було вирішено його відвезти до м. Городище Черкаської області на хлібоприймальний пункт, з метою продати дане насіння, і отримані гроші розділити між собою. Після цього, він разом з ОСОБА_4 на автомобілі «Краз», що перебував у його віданні, повіз намолочене насіння соняшника на зерноприймальний пункт до м. Городище Черкаської області. Особа, яка охороняє поле, ОСОБА_5, зробив відмітку у своєму журналі про їхній виїзд. Документів на перевезення даного насіння саме до приймального пункту в м. Городище у нього не було. Відповідно до маршруту, він повинен був заїхати до ТОВ «Птахофабрика Орловецька» на вагову, зважитись і вигрузити там же насіння соняшника, що ним зроблено не було, так як був намір його здати і отримати кошти. Коли він доїжджав до м. Городище, зателефонував по мобільному телефону ОСОБА_7, яка працює на хлібоприймальному пункті і домовився здати їй насіння соняшника, вона погодилася. По його приїзді до хлібоприймального пункту, ОСОБА_7 виписала накладну, на чиє імя не знає, і прийняла насіння, та пообіцяла розрахуватися на наступний день, після його реалізації. Повернувшись назад на поле в с. Орловець, йому погрузили залишок насіння, яке було намолочене, і вони всі разом, тобто ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, поїхали до ТОВ «Птахофабрика Орловецька», щоб здати насіння соняшника, перекривши попередню машину, бо у охоронника вже була відмітка про це.

Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_2 його вина, також, підтверджується доказами добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ст. 299 КПК України, де факти, які сторонами не оспорюються, вважаються дослідженими та встановленими як стосовно обєктивної так і субєктивної сторони злочину (розміру цивільного позову) з розумінням відсутності в учасників судового розгляду (підсудного), права на апеляційне оскарження фактичних обставин справи. При цьому, сумніву у добровільності та істинності позицій підсудного ОСОБА_2 щодо спрощеного судового слідства, немає.

Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд, вважає, що предявлене обвинувачення підсудному ОСОБА_2 доказане повністю.

Оскільки підсудній ОСОБА_2 скоїв незаконне привласнення, розтрату чужого майна, яке було ввірене йому і перебувало у його віданні, за попередньою змовою групою осіб, його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 191 КК України .

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, які помякшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та обтяжують покарання, що по справі невстановлені.

Суд, призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2 враховує те, що останній свою вину визнав повністю, щиро розкаюється та сприяв розкриттю злочину, а також дані про особу (за місцем проживання, роботи характеризується з позитивної сторони, виховує малолітнього сина), дійшов до висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, та прийняв рішення про звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

По кримінальній справі : судові витрати, речові докази, цивільний позов відсутні, тому суд не вирішує ці питання.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

Визнати ОСОБА_2, винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 191 ч.1 Кримінального Кодексу України, і призначити йому за даною статтею покарання у вигляді 3 (три) року обмеження волі, з позбавленням права займатися діяльністю по перевезенню матеріально-товарних цінностей строком на 1(один) рік .

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2, від відбуття основного призначеного покарання, якщо останній протягом 1 (однорічного) іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2, обовязки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти вказані органи про зміну місця проживання, роботи та періодично зявлятися в даний орган для реєстрації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2, до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляції через Городищенський районний суд Черкаської області на протязі пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_8