УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №275/617/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2015 року м. Житомир.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засудженого за ч. 1 ст. 125 КК України та виправданого за ч. 1 ст. 122 КК України.
Апеляційний розгляд відбувся з участю прокурора ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу розміром 850 гривень.
Цим же вироком ОСОБА_7 визнаний невинуватим у пред`явленому потерпілим ОСОБА_6 обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України та виправданий.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , в частині виправдання за ч. 1 ст. 122 КК України, скасувати та постановити новий вирок, яким визнати винним та засудити. Вважає вирок суду в частині виправдання ОСОБА_7 незаконним, необґрунтованим. Мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував наявність у нього закритого перелому п`ятої п`ясної кістки правої кисті, який утворився від нанесеного обвинуваченим удару. Звертає увагу не те, що ОСОБА_9 керував технічно несправним автомобілем, перевищив швидкість, влаштував бійку тому, повинен нести відповідальність.
В запереченні на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_7 просить апеляцію потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції, без змін. Вважає, що факти викладені в апеляційній скарзі надуманими. Заперечує нанесення удару по пальцях руки.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурор ОСОБА_10 просить апеляцію потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін. Вважає, що судом повно та всебічно досліджені обставини справи та вірно кваліфіковані дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України. Вказує, що експерт спростовує нанесення засудженим даних тілесних ушкоджень. Сам потерпілий також не заявляв про їх наявність після пригоди та освідування у медичному закладі.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 23.06.2014 року близько 17-00 год. в смт. Брусилів Житомирської області, на перехресті вулиць Полякової та Райдужної, керуючи автомобілем марки «Альфа Ромео», державний знак НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-2106, державний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 .. Знаючи про те, ОСОБА_6 перебуває на водійському сидінні у безпосередній близькості до скла дверей автомобіля, ОСОБА_7 умисно розбив ударом ноги скло в лівих передніх дверях автомобіля ВАЗ, внаслідок чого уламками скла ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у виді садна на обличчі, саден на лівому передпліччі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах визначених ст. 404 КПК України, обговоривши доводи учасників судового розгляду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
Після дослідження судом доказів по кримінальному провадженню, прокурор дійшов висновку про необхідність зміни обвинувачення і пред`явив обвинувачення кваліфікувавши дій ОСОБА_7 за ст. 125 ч. 1 КК України (а. с. 125).
Потерпілий ОСОБА_6 продовжував підтримувати обвинувачення також за ст. 122 ч. 1 КК України.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин наведених у вироку та призначене покарання, ґрунтується на встановлених у судовому засіданні обставинах, яким суд першої інстанції дав належну оцінку і не оспорюється в апеляції потерпілим.
Що стосується доводів потерпілого ОСОБА_6 у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, так таке обвинувачення спростовується матеріалами провадження.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд обґрунтовує рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
В судовому засіданні експерт ОСОБА_11 показала, що не виключається отримання потерпілим ОСОБА_6 тілесного ушкодження у вигляді закритого перелому 5-ї п`ясної кістки правої кисті, яке є тілесним ушкодженням середнього ступеню тяжкості, внаслідок зіткнення автомобілів. Свої висновки пояснила тим, що в разі заподіяння даних тілесних ушкодження внаслідок побиття, на кисті правої руки повинні були бути синці. Проте під час освідування у Житомирському обласному бюро судово-медичної експертизи права рука потерпілого ОСОБА_6 була у гіпсовій пов`язці, а в медичних документах записи про наявність синців на правій руці взагалі відсутні. Експертом зазначено, що не було даних для ствердження про те, що перелом п`ясної кістки правої кисті утворився від удару, оскільки від удару мали б залишитися синці, садна на шкірі, які у ОСОБА_6 відсутні.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що відчув біль по всьому тулубу, у тому числі і в правій руці після того, як його побив ОСОБА_7 .. А на запитання, чи були у нього синці на правій руці, відповів, що не звернув увагу, оскільки права рука у нього опухла.
Обвинувачений ОСОБА_7 давав покази, які не змінював на досудовому і судовому слідстві, що після створення потерпілим аварійної ситуації та зіткнення автомобілів, перебуваючи у стресовому стані розбив скло в автомобілі ОСОБА_6 .. Однак категорично заперечує нанесення удару по пальцях руки потерпілого.
Іншого у кримінальному провадженні, не встановлено.
Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеним у виправдувальному вироку, про визнання обвинувачення ОСОБА_7 за ст. 122 ч. 1 КК України, яке пред`явлене ОСОБА_6 і визнане судом не доведеним, правильним, оскільки суд мотивував підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких відкинув докази обвинувачення.
Постановлене рішення відповідає вимогам ст. 62 Конституції України, згідно якої, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи, що винуватість ОСОБА_7 не стверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, не доведено в законному порядку, шляхом встановлення прямих, об`єктивних доказів, колегія суддів не встановила підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів вказаних у апеляційній скарзі потерпілим ОСОБА_6 ..
За наведених обставин, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
Апеляцію потерпілого ОСОБА_6 на вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2014 року по кримінальному провадженню № 0000203 щодо ОСОБА_7 , виправданого за ч. 1 ст. 122 КК України, залишити без задоволення, а вирок суду в цій частині, без зміни.
Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду
Житомирської області: