УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №1-3/13 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.146 ч. 2 ст.189 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2015 року м. Житомир
Колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:
головуючого........................... ОСОБА_2 ,
суддів................................ ОСОБА_3 , ОСОБА_4
прокурора................................ ОСОБА_5
адвокатів……. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
засуджених..…………… ОСОБА_9 , ОСОБА_10
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_5 , засуджених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (з доповненнями) на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 01.12 2014 року, яким засуджено,-
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ечміадзин, Вірменія, проживаючого в АДРЕСА_1
· за ч.2 ст. 189 КК України - 4 роки позбавлення волі
· за ч.2 ст. 146 КК України - 2 роки позбавлення волі.
За ст. 70 ч.1 КК України остаточно визначено йому покарання, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим - 4 роки позбавлення волі.
За ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, встановивши йому іспитовий строк 1 рік 6 місяців.
На підставі ст.76 КК України покладено на нього обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції;
· періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено підписку про невиїзд.
Зараховано йому в строк відбутого покарання період знаходження в ІТТ та в СІЗО під вартою з 25 березня 2011 року по 16 грудня 2011 року.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,
· за ст. 189 ч.2 КК України - 4 роки позбавлення волі;
· за ст. 146 ч.2 КК України - 2 роки позбавлення волі.
За ст. 70 ч.1 КК України остаточно визначено йому покарання, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим - 4 роки позбавлення волі.
За ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання, встановивши йому іспитовий строк 1 рік 6 місяців.
На підставі ст.76 КК України покладено на нього обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції;
· періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено підписку про невиїзд.
Зараховано йому в строк відбутого покарання період знаходження в ІТТ та під вартою в СІЗО з 24 березня 2011 року по 22 грудня 2011 року.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 ,
- за ст. 189 ч.2 КК України - 3 роки позбавлення волі;
· за ст. 146 ч.2 КК України - 1 рік позбавлення волі.
За ст. 70 ч.1 КК України остаточно визначено йому покарання, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим - 3 роки позбавлення волі.
За ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, встановивши йому іспитовий строк 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України поклаено на нього обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції;
· періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено підписку про невиїзд.
Зарахувати йому в строк відбутого покарання період знаходження в ІТТ з 25 березня 2011 року по 31 березня 2011 року.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Воркута, Росія, проживаючого в АДРЕСА_4 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий
- за ст. 189 ч.2 КК України - 4 роки позбавлення волі;
- за ст. 146 ч.2 КК України - 2 роки позбавлення волі.
За ст. 70 ч.1 КК України остаточно визначено йому покарання, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим - 4 роки позбавлення волі.
За ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання, встановивши йому іспитовий строк 1 рік 6 місяців.
На підставі ст.76 КК України покладено на нього обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції;
· періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено підписку про невиїзд.
Зараховано йому в строк відбутого покарання період знаходження в ІТТ та під вартою в СІЗО з 25 березня 2011 року по 12 вересня 2011
Речові докази: гроші в сумі 2000 грн., які передано на зберігання до камери схову СУ УМВС України в Житомирській області залишено в користуванні їх володільця; СД диски- зберігати в матеріалах кримінальної справи; диктофон залишено у ОСОБА_13 .
Стягнено з ОСОБА_9 на користь держави 232 грн. 52 коп. судових витрат.
Стягнено з ОСОБА_11 на користь держави 232 грн. 52 коп. судових витрат.
Стягнено з ОСОБА_10 на користь держави 232 грн. 52 коп. судових витрат.
Стягнено з ОСОБА_12 на користь держави 232 грн. 52 коп. судових витрат.
Арешт, накладений на майно засуджених, яке передано на зберігання до фінансової частини та камери схову СУ УМВС України в Житомирській області, скасувати після відшкодування ними всіх судових витрат.
Повернено: ОСОБА_11 252 грн. та мобільний телефон марки «НОКІА 6060», ОСОБА_9 мобільний телефон марки «САМСУНГ D 900I», ОСОБА_12 мобільний телефон марки «НОКІА 3220», ОСОБА_10 мобільний телефон марки «САМСУНГ E1100 T».
згідно вироку, ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб, з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , вчинили злочини, направлені на вимагання у ОСОБА_13 грошових коштів та незаконне його позбавлення волі, за наступних обставин.
В невстановлений досудовим слідством день середини лютого місяця 2011 року ОСОБА_9 в присутності ОСОБА_10 та за домовленістю останнього, перебуваючи в приміщенні майстерні по ремонту взуття, що по АДРЕСА_5 , звернувся до знайомого ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , з проханням допомогти йому в оформленні кредиту на суму 30 000 грн. на ім`я його знайомого ОСОБА_14 для подальшого відкриття кіоску по ремонту взуття.
ОСОБА_13 , маючи можливість в допомозі оформлення отримання кредитів, погодився допомогти останньому в отриманні кредиту на вказану суму та для цього отримав від ОСОБА_9 ксерокопію паспорту та картки ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_14 .
Після цього, виконуючи взяті на себе в ході усної домовленості з ОСОБА_9 зобов`язання, ОСОБА_13 протягом декількох днів другої половини лютого місяця 2011 року, звертався в ряд банківських та кредитних установ м. Житомира з метою з`ясування можливості оформлення кредиту в сумі 30 000 грн. на ім`я ОСОБА_14 . Однак ОСОБА_13 встановив, що для оформлення кредиту необхідно також довідку про доходи ОСОБА_14 за місцем постійної його роботи. З метою виконання взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_9 про необхідність надання довідки про доходи.
Бачачи, що ОСОБА_13 не виконує взяті на себе обов`язки з допомогою по отриманню кредиту, в невстановлений досудовим слідством день, час та місці у ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_13 , шляхом вимагання, маючи намір введення останнього в положення, коли той не зможе виконати взяті на себе зобов`язання по оформленню кредиту на ОСОБА_14 , ОСОБА_9 відмовився в наданні зазначеної довідки та повідомив ОСОБА_13 , що якщо він не оформить обіцяний кредит, то буде сам винен йому кошти в сумі 30 000 грн. Усвідомивши злочинні наміри ОСОБА_9 , ОСОБА_13 почав уникати з ним зустрічей.
11 березня 2011 року, в невстановлений досудовим слідством час та місці, ОСОБА_9 , не доводячи до відома про свій злочинний намір, направлений на заволодіння майном ОСОБА_13 , запропонував ОСОБА_10 , оскільки останній користувався довірливим відношенням свого знайомого ОСОБА_13 , зателефонувати останньому та під приводом того, що він має клієнта на отримання чергового кредиту, домовитися про зустріч в обумовленому ОСОБА_9 місці, що в свою чергу ОСОБА_10 і зробив.
Цього ж дня, близько 15 години ОСОБА_13 прибув до кафе «У каміна» по вулиці Михайлівській, 18 в м. Житомирі, де його зустрів ОСОБА_10 і останній представив ОСОБА_11 , як клієнта, який бажає отримати кредит на значну суму.
В цей час, до вказаного кафе прибули ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , які за попередньою змовою приєдналися до вищевказаних осіб та спільно з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , почали висувати до ОСОБА_13 незаконну вимогу про передачу ОСОБА_9 коштів в сумі 30 000 грн. за не оформлення кредиту достовірно знаючи, що останній вказані кошти йому не винен.
Продовжуючи свої злочинні дії, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 утримуючи ОСОБА_13 , з корисливих спонукань подавляючи його волю до опору та не надаючи йому можливість самостійно пересуватися в обраному ним напрямку, вивели останнього у двір будинку АДРЕСА_6 , де висловили вимоги передати ОСОБА_9 30 000 грн., які потерпілий ОСОБА_13 сприйняв, як реальні, з урахуванням ситуації, що склалася.
З метою надання своїм вимогам реальності, ОСОБА_10 умисно наніс ОСОБА_13 один удар долонею в область обличчя.
ОСОБА_12 також умисно наніс потерпілому ОСОБА_13 декілька ударів долонею в область обличчя та один удар ногою в область спини.
ОСОБА_11 умисно наніс декілька ударів долонею в область обличчя та почав здушувати шию потерпілого ОСОБА_13 краваткою, яка в цей час була вдягнута на останньому. В результаті таких дій кожен з них заподіяв потерпілому ОСОБА_13 фізичного болю, без ознак заподіяння йому тілесних ушкоджень.
Оскільки потерпілий ОСОБА_13 повідомив останніх, що у нього не має суми, яку у нього вимагають, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на заволодіння майном потерпілого, з метою надання своїм вимогам реальності, діючи за попередньою змовою групою осіб, в цей же день, в тому ж місці та в невстановлений слідством час, з корисливих спонукань, подолавши волю ОСОБА_13 до опору та позбавляючи його можливості самостійно обирати напрямок руху, посадили останнього на заднє сидіння не встановленого досудовим слідством автомобіля марки «ДЕО-ЛАНОС», під управлінням ОСОБА_15 , завели двигун вказаного автомобіля та приїхали до міського кладовища «Дружба», розташованого на виїзді з м. Житомира у напрямку пмт. Чуднів, Чуднівського району, Житомирської області.
В цей же день, близько 18 години, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, прибувши до вищевказаного кладовища, подавляючи волю ОСОБА_13 до опору та позбавляючи останнього можливості самостійно обирати напрямок руху, підвели його до свіже викопаної могили, де повторно висунули вимогу про передачу ОСОБА_9 коштів в сумі 30 000 грн.
З метою надання своїм вимогам реальності, ОСОБА_12 умисно наніс декілька ударів долонею в область обличчя та один удар в область правої ноги потерпілого ОСОБА_13 , а ОСОБА_11 також умисно наніс декілька ударів долонею в область обличчя потерпілого ОСОБА_13 та почав здушувати його шию краваткою, яка в цей час була вдягнута на останньому, в результаті чого вони заподіяли потерпілому ОСОБА_13 фізичного болю, без ознак заподіяння тілесних ушкоджень.
Після цього, ОСОБА_9 висунув вимогу до потерпілого ОСОБА_13 до 18 березня 2011 року передати йому грошові кошти в сумі 30 000 грн. та після цього потерпілого ОСОБА_13 відпустили.
Не маючи грошових коштів, необхідних для передачі ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_13 почав уникати з ним зустрічей.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_9 , діючи в межах злочинного умислу, направленого на заволодіння майном ОСОБА_13 , прибув 21 березня 2011 року близько 15 години 30 хвилин до місця роботи останнього - до офісного приміщення ТОВ «Айгер-груп», розташованого в офісі АДРЕСА_7 , де повторно висунув до потерпілого ОСОБА_13 незаконну вимогу про передачу йому 30 000 грн. достовірно знаючи, що останній ніяких боргових зобов`язань перед ним немає.
ОСОБА_13 повідомив йому про відсутність у нього вказаної суми, а тому ОСОБА_9 було йому надано два дні на збирання коштів та передачу їх йому. д(
22 березня 2011 року та 23 березня 2011 року ОСОБА_9 телефонував потерпілому ОСОБА_13 на мобільний телефон та висловлював вимогу передачі йому 30 000 грн. п
Сприймаючи вимоги про вимагання коштів, як реальні, 23 березня 2011 року потерпілий ОСОБА_13 звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів. за
24 березня 2011 року близько 15 години, під час передачі потерпілим ОСОБА_13 , в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 » по вулиці Михайлівській, 18 в м. Житомирі, ОСОБА_9 частини вимагаємих у нього грошових коштів, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які на той час перебували в приміщенні вказаного кафе, були затримані працівниками міліції.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором ОСОБА_16 та обвинуваченим ОСОБА_12 подано апеляційні скарги.
Прокурор в апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку та постановлення нового з наступних підстав.
На думку апелянта висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, наслідком чого стало безпідставне виключення судом кваліфікуючої ознаки вчинення злочинів організованою групою, неправильна кінцева кваліфікація дій засуджених, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особам засудженим.
Зазначає, що сам факт вчинення злочинів у складі організованої злочинної групи підтверджується встановленими судом обставинами скоєння злочинів, при цьому, на думку автора апеляції, доведено повне підпорядкування учасників групи ОСОБА_9 , розподіл функцій між учасниками, чітке виконання кожним учасником групи визначених ролей відповідно до попередньо узгодженого плану, доведеного до кожного з учасників та досягненням злочинної мети.
Вказує на те, що безпідставним є виключення судом таких кваліфікуючих ознак ст.. 189 КК України як погроза насильства над потерпілим та його близькими родичами та погроза вбивства і заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, оскільки сам факт таких погроз є доведеним судом та підтверджений матеріалами кримінальної справи.
Посилається на те, що необґрунтованим є виключення судом як доказу висновку судово медичної експертизи №1767 від 20.05.2011 року, оскільки названа в у висновку експерта дата можливого отримання тілесних ушкоджень, а саме 13.03.2011 року, записана зі слів потерпілого, який вказує та наполягає, що зазначене у висновку тілесне ушкодження він отримав саме в результаті протиправних дій обвинувачених.
Також зазначає, що призначене покарання підсудним є занадто м`яким, а застосування ст. 75 КК України не обґрунтованим.
Засуджений ОСОБА_12 в своїй апеляції просить даний вирок щодо нього скасувати, а провадження по кримінальній справі закрити в зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину.
Посилається на те, що жоден з доказів, досліджених судом, не підтвердив попередню змову учасників злочину у вчиненні інкримінованих злочинів.
Зазначає, що недоведеною є і об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ст. 189 КК України.
Стверджує, що він не погрожував ОСОБА_13 та не прагнув заволодіти його майном чи правом на таке майно та не вчиняв на свою користь дії майнового характеру. Вважає, що наявні докази які містяться в матеріалах кримінальної справи не торкаються його, окрім показів ОСОБА_13 , які викликають сумніви, оскільки останній їх змінював, а факт позбавлення волі потерпілого не підтверджується жодним доказом.
Засуджений ОСОБА_11 в своїй апеляції з доповненнями також просить даний вирок щодо нього скасувати, а провадження по кримінальній справі закрити в зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, обгрунтовуючи це тим, що проста вимога передачі чужого майна без наявності таких обов`язкових елементів об`єктивної сторони як погроза насильством, пошкодженням чи знищенням майна або розголошенням відомостей, які правильно були виключені судом з кваліфікації його дій, - не становить складу вимагання, тобто злочину, передбаченого ст. 189 КК України, а відтак і складу інкримінованого йому злочину за ч.2 ст. 189 КК України.
Крім того, як випливає з викладеного судом формулювання обставин події, дії обвинувачених, в тому числі і його, були направлені на заволодіння майном потерпілого, а не на незаконне позбавлення його волі. Не знайшла свого відображення об`єктивна та суб`єктивна сторона незаконного позбавлення волі. Обставини та питання способу подолання волі Тернопільського до опору, позбавлення його можливості самостійно обирати напрямок руху залишилося не конкретизованим та риторичним. Не зазначено, яким же чином всі четверо засуджених разом садили Тернопільського в машину, та як всі четверо завели двигун автомобіля «ДЕО-Ланос» під управлінням Відершпана. Про це не йдеться в жодних показах, наявних у матеріалах справи. Дії кожного засудженого не описані та не конкретизовані.
Отже, на думку автора апеляції, висновки Богунського районного суду м. Житомира щодо доведеності його вини та кваліфікації дій за ст. 189 ч. 2 КК України - які виразилися у вимозі передачі чужого майна, вчиненими за попередньою змовою групою осіб та за ст. 146 ч.2 КК України - які виразилися у незаконному позбавленні волі потерпілого, вчиненими з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб - є помилковими, а обвинувальний вирок щодо нього - незаконним.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, підтримавшу апеляційну скаргу та заперечуючу проти задоволення апеляційних скарг засуджених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які заперечують проти апеляціної скарги прокурора та засуджених ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , підтримавших свої апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 365 КПК України, колегія суддів залишає апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду без зміни з наступних підстав.
Суд першої інстанції всебічно і повно перевірив матеріали кримінальної справи, ретельно дослідив надані досудовим слідством докази та дійшов висновку про обгрунтованість пред`явленого обвинувачення та повну доведеність вини ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих їм злочинів вірно кваліфікованих за ст. ст.189 ч.2, 146 ч.2 КК України.
Вина засуджених та обставини злочину стверджуються зібраними по справі доказами, які були предметом ретельного дослідження та оцінки суду та наведені у вироку з відповідним аналізом, у тому числі:
Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_14 , підтвердили той факт, що ОСОБА_9 мав намір відкрити ще одну майстерню по ремонту взуття, для чого вирішили взяти кредит в сумі 30 000 грн. через ОСОБА_13 , якого привів до майстерні ОСОБА_10 ОСОБА_9 передав ОСОБА_13 1800 грн. для оформлення довідки на кредит. Але після цього ОСОБА_13 зник, на дзвінки не відповідав, на роботі також був відсутній.
Обставини передачі грошей та затримання підтвердили свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які були запрошені працівниками міліції в якості понятих, свідок ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , бармен в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в м. Житомирі, яка крім того, бачила, що ОСОБА_12 комусь з чоловіків ногою наносив удар по сідницях.
Крім того, вина засуджених доведена даними:
· протоколу відтворення обстановки та обставин події від 29 березня 2011 року за участю ОСОБА_10 , який розповів та показав про обставини вчиненого ним злочину та протоколами пред`явлення осіб для впізнання від 30 березня 2011 року ОСОБА_10 вказав на ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , як на осіб, які 11 березня 2011 року перебували разом з ним в кафе «У каміна» в м. Житомирі, вели розмову з ОСОБА_13 та потім їздили всі разом до міського кладовища;
· акту огляду та вручення грошових коштів від 24 березня 2011 року, згідно якого було оглянуто 10 грошових купюр, номінальною вартістю по 200 грн., які було відкопійовано, описано, переписано їх серії та номери і оброблено препаратом «Светлячок». Вказані грошові кошти було вручено Тернопільському КП.;
· протоколу огляду місця події від 24 березня 2011 року, кафе «У каміна» в м. Житомирі, згідно якого у ОСОБА_11 було виявлено та вилучено паперовий аркуш із зошита з записами. У ОСОБА_9 було виявлено та вилучено грошові купюри кількості 10 штук, номінальною вартістю по 200 грн. кожна, які під час огляду ультрафіолетовою лампою мали червоне забарвлення. Таке ж забарвлення було виявлено на руках та кишені штанів ОСОБА_9 ; 1
- протоколу огляду місця події від 24 березня 2011 року, згідно якого ОСОБА_13 видав диктофон, за допомогою якого він здійснював запис його розмови з ОСОБА_9 в кафе «У каміна» м. Житомира відносно вимагання у нього грошей;
· протоколів пред`явлення особи для впізнання від 24 березня 2011 року, згідно яких свідок ОСОБА_21 вказала на ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , як на осіб, які 11 березня 2011 року перебували в кафе «У каміна» в м. Житомирі; потерпілий ОСОБА_13 вказав на ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , як на осіб, які 11 березня 2011 року перебували в кафе «У каміна» і вимагали в нього 30 000 грн., вивозили до кладовища «Дружба» та вимагали там надати їм гроші; від 25 березня 2011 року, згідно якого свідок ОСОБА_21 вказала на ОСОБА_11 , як на особу, яка 11 березня 2011 року перебувала в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в м. Житомирі разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 ; потерпілий ОСОБА_13 вказав на ОСОБА_11 , як на особу, яка спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , 11 березня 2011 року вимагала у нього надати їм 30 000 грн. та був присутнім при вивезенні його до кладовища «Дружба», де йому погрожували та вимагали від нього гроші;
Згідно протоколу огляду предметів від 25 березня 2011 року, аркуш паперу в клітинку, на поверхні якого є рукописний напис фарбником синього кольору «Я, ОСОБА_13 взял в у ...», вилучений у ОСОБА_11 ; за висновком почеркознавчої експертизи № 1/421 від 17 травня 2011 року, рукописний напис « Я, ОСОБА_13 взял в у...» виконаний ОСОБА_13 ;
За висновком судово-хімічної експертизи № 10-055 від 5 травня 2011 року, на поверхні лівої передньої кишені наданих штанів та купюрах наявні нашарування спеціальної хімічної речовини. Спеціальна хімічна речовина (люмінофор) має спільну родову належність з наданим зразком люмінофору;
· протоколами огляду предметів та документів від 18 травня 2011 року, згідно яких було оглянуто роздруківки вхідних та вихідних дзвінків оператора мобільного зв`язку «КИЇВСТАР» та роздруківками вхідних та вихідних дзвінків оператора мобільного зв`язку «КИЇВСТАР» з № телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 на № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 22.03.2011 року о 14-23 відбулося з`єднання та розмова тривала 43 сек. та 23.03.2011 року між цими ж номерами о 13-23 відбулося з`єднання та розмова тривала 158 сек.;
· протоколом огляду предметів від 18 травня 2011 року, згідно якого було оглянуто телефонні книжки та з`єднання в мобільних телефонів підсудних;
Наведені докази у вироку не викликають будь-яких сумнівів у колегії суддів, яка вважає вірно кваліфікованими дії кожного із засуджених - ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ,
· за ст. 189 ч.2 КК України, як вимога передачі чужого майна, вчинена за попередньою змовою групою осіб;
· за ст. 146 ч.2 КК України, - незаконне позбавленні волі потерпілого, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.
Суд також належним чином обгрунтував у вироку відсутність ознак організованої злочинної групи між підсудними ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , зазначивши, що досудовим слідством не здобуто доказів і в ході розгляду справи в суді не знайшло свого підтвердження те, що підсудний ОСОБА_9 попередньо зорганізувавши ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , розробив та довів до кожного з співучасників єдиний план вчинення злочинів проти ОСОБА_13 і розподілив між усіма учасниками групи їх роль у вчиненні цих злочинів. Допитані в судовому засіданні підсудні не підтвердили ті обставини, що між ними склалися такі стосунки, які б свідчили про те, що мало місце організація стійкого об`єднання для вчинення одного чи багатьох злочинів, яка була об`єднана єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, план якої був відомий всім учасникам групи та було проведено розподіл функцій всіх учасників групи.
В судовому засіданні було встановлено, що підсудний ОСОБА_10 задовго до знайомства з підсудним ОСОБА_9 , познайомився з ОСОБА_13 . Останній представився особою, яка має можливості сприяти в укладанні угод на отримання кредитів у банківських установах. Крім цього, ОСОБА_13 , як заохочення в пошуку таких клієнтів, обіцяв ОСОБА_10 з кожного наданого йому клієнта певний відсоток грошової винагороди.
Підсудний ОСОБА_10 пояснив в судовому засіданні, що жодному клієнтові, якого він знайомив з ОСОБА_13 по питаннях отримання банківського кредиту, останній не вирішив ці питання.
Знайомство між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відбулося в січні місяці 2011 року, а знайомство останнього з потерпілим ОСОБА_13 , за рекомендацією ОСОБА_10 , відбулося в лютому місяці 2011 року.
В судовому засіданні було встановлено, що знайомство ОСОБА_10 з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відбулося лише 11 березня 2011 року.
З роздруківок, наданих мобільним оператором вбачається, що між ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 жодного телефонного з`єднання не було. Вказане свідчить, що ці особи зв`язок між собою не підтримували, їх номери відсутні і в телефонних книжках їх мобільних телефонів.
Сама по собі кількість підсудних (чотири особи) не може свідчити про вчинення ними злочинів організованою групою. В той же час зібрані по кримінальній справі докази ніяким чином не підтверджують дані обставини. Інші докази на підтвердження того, що підсудні ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вчинили злочини в складі організованої злочинної групи представниками обвинувачення не були надані суду.
Таким чином, сукупність отриманих та досліджених в судовому засіданні доказів, показання підсудних, свідків, потерпілого дала підстави суду першої інстанції зробити обгрунтований висновок, що відсутні достатні ознаки організованої злочинної групи між підсудними ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ..
Суд вірно зазначив у вироку, що зібрані по справі докази свідчать про те, що підсудні 11 березня 2011 року вчинили злочини щодо ОСОБА_13 за попередньою змовою групою осіб. За цією форми співучасті підсудні в повному обсязі виконали об`єктивну сторону складів злочинів, передбачених ст. ст. 189 ч.2, 146 ч.2 КК України.
З матеріалів кримінальної справи випливає, що в даному випадку до злочинної діяльності ОСОБА_9 у вимаганні коштів у потерпілого ОСОБА_13 , коли злочин уже почався, але ще не закінчився приєдналися й інші підсудні, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . В послідуючому, як пояснював потерпілий ОСОБА_13 з ним на зв`язок виходив лише один ОСОБА_9 , що підтверджується й роздруківкою телефонних дзвінків, а ОСОБА_10 взагалі не вчиняв відносно нього злочини.
В судовому засіданні також не знайшли свого підтвердження й такі кваліфікуючі ознаки, як погроза застосування насильства над потерпілим ОСОБА_13 і над близькими родичами потерпілого, а також вбивство чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, що суд першої інстанції також грунтовно мотивував у вироку, зазначивши, що підсудні ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не цікавились складом близьких родичів потерпілого ОСОБА_13 . Вони не знали місце його проживання, не мали інформації щодо засобів зв`язку з ними.
При цьому жодного дзвінка до близьких родичів потерпілого ОСОБА_13 з погрозами від ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не надходило та за місцем проживання його близьких родичів ніхто його не розшукував.
Потерпілий ОСОБА_13 зазначив, що його слова «не чіпайте маму», перед передачею 2000 грн. ОСОБА_9 , були умовним сигналом для працівників міліції, оскільки саме цей сигнал був між ними попередньо погоджений.
Жодного переконливого доказу про те, що підсудні ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 висловлювали погрози на адресу близьких родичів потерпілого ОСОБА_13 , а також погрози вбивством чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, досудовим слідством не здобуто, як і не було надано суду під час розгляду справи в суді.
Також не знайшли свого підтвердження й показання потерпілого ОСОБА_13 про те, що з 11 березня 2011 року на його телефон дзвонив ОСОБА_9 і висловлював погрози застосування насильства. Як вбачається з роздруківок дзвінків з 11 по 22 березня місяця 2011 року жодного з`єднання між абонентами ОСОБА_9 та ОСОБА_13 не було зафіксовано, що дає підстави суду прийти до висновку про відсутність доказів про погрози застосування до останнього насильства.
Суд першої інстанції також мотивував у вироку виключенняґ. як доказу висновку судово-медичної експертизи № 1767 від 20 травня 2011 року, зазначивши, що згідно вказаного висновку судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_13 було виявлено синець на правій нозі (по задній поверхні стегна), який міг утворитися 13 березня 2011 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження, без короткочасного розладу здоров`я.
В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_22 вказала, що під час обстеження потерпілого ОСОБА_13 , з його слів було зазначено, що тілесне ушкодження він отримав 13 березня 2011 року. Експерт ОСОБА_22 вказала, що під час проведення судово-медичної експертизи за морфологічними особливостями синця, його форми, кольору, розмитості, було встановлено можливу його дату утворення - саме 13 березня 2011 року.
В постанові слідчого про призначення експертизи було вказано, що тілесне ушкодження потерпілим ОСОБА_13 було отримано 11 березня 2011 року, але оскільки можлива дата утворення синця за його морфологічними особливостями не співпадала з датою на яку вказувало досудове слідство, нею про це і не було вказано в висновку, що тілесні ушкодження могли утворитися 13 березня 2011 року.
Отже висновок судово-медичної експертизи та роз`яснення в судовому засіданні судово-медичного експерта Житомирського облбюро СМЕ ОСОБА_22 свідчать про те, що вказане тілесне ушкодження потерпілий ОСОБА_13 отримав не 11 березня 2011 року, а 13 березня 2011 року.
З огляду на наведене, кваліфікуючі ознаки ст.ст. 189, 146 КК України, а саме - вчинення злочину в складі організованої групи, з погрозою застосування насильства над потерпілим ОСОБА_13 та з погрозою застосування насильства над близькими родичами потерпілого, а також вбивством чи заподіянням тяжких тілесних ушкоджень обгрунтовано виключені судом першої істанції із обвинувачення з належним обгрунтуванням цього у вироку.
Судом також перевірено доводи підсудних ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про застосування до них фізичного та психологічного тиску під час досудового слідства. Постановами прокурора прокуратури Житомирської області від 11 серпня 2011 року та від 18 травня 2012 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно працівників правоохоронних органів, оскільки не було здобуто доказів про застосування недозволених методів під час досудового слідства. Винесенні постанови є чинними та ніким не оскаржувалися.
Що стосується покарання, то при його обранні ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 суд за відсутності обставин, які пом`якшують або обтяжують їх покарання по справі, з врахуванням обставини пом`якшуючої покарання ОСОБА_10 , якого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що вони раніше не судимі і не притягувалися до кримінальної відповідальності, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 частково визнали свою вину, всі характеризуються за місцем проживання позитивно, мають постійне місце проживання, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 займаються суспільно-корисною працею, ОСОБА_9 , та ОСОБА_11 хворіють на ряд тяжких хвороб, потерпілий не наполягав суворому покаранні підсудних, прийшов до обгрунтованого висновку, про застосування щодо них ст.75 КК України.
Під час розгляду справи істотних порушень вимог кримінально процесуального закону не встановлено, а тому підстав для скасування чи зміни вироку, у тому числі, з мотивів викладених в апеляційних скаргах не вбачається.
З уваги на наведене, керуючись ст. ст.379, 365, 366 КПК України, колегія суддів, -
апеляційні скарги прокурора ОСОБА_5 , засуджених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (з доповненнями) залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 01.12 2014 року щодо засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 без зміни.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції судового рішення.
Судді: