В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2013 року
м.
Рівне

Рівненський міський суд в складі судді
Бердія М.А.,

при секретарі Агаєвій Н.Б.,

з участю прокурора Костюка О.В.,

потерпілого ОСОБА_1, ОСОБА_2,

підсудного ОСОБА_3, захисника
підсудного ОСОБА_3- ОСОБА_4,

підсудного ОСОБА_5, захисника
підсудного ОСОБА_5- ОСОБА_6, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Рівне, кримінальну справу про
обвинувачення :

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Курган-Тюбе-Таджицька ССР, українця,
гр-на України, з неповною середньою
освітою, не працюючого, не одруженого,
раніше судимого: 1/. 14 жовтня 2013 року
Рівненським міським судом за ч. 2 ст. 186,
75 КК України до чотирьох років
позбавлення волі з випробуванням, з
іспиовим строком на три роки, прож. в
АДРЕСА_1,

-за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України,

-ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м.
Рівне, українця, гр-на України, з
середньою освітою, працюючого в ПП
«Альфа-МВФ» підсобним робітником, не
одруженого, не судимого, прож. в
АДРЕСА_2,

-за ч. 2 ст. 187 КК України, суд-

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2005 року приблизно о 23
годині ОСОБА_3, знаходячись біля
приміщення магазину «Мікро» по вулиці
Є. Коновальця в м. Рівне, за попередньою
змовою з невстановленими слідством
особами, з метою заволодіння чужим
майном, з корисливих мотивів, напали на
потерпілого ОСОБА_1, який знаходився в
стані алкогольного спяніння, та із
застосуванням насильства, яке є
небезпечним для життя та здоровя
потерпілого і яке виразилося в
нанесенні ударів потерпілому
невстановленим предметом по голові, та
ударів руками та ногами по голові та
тулубу, в результаті чого ОСОБА_1 були
спричиненні тілесні ушкодження у
вигляді перелому правої виличної дуги,
які відносяться до середнього ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень за
критерієм тривалості розладу здоровя,
заволоділи барсеткою потерпілого
ОСОБА_1, в якій знаходилися гроші в сумі
5000 грн., два талони на придбання бензину
загальною вартістю 32 гривні, три ключі
від автомобіля загальною вартістю 15
гривень, брелок сигналізації вартістю
10 гривень, ключі в кількості семи штук
загальною вартістю 35 гривень, ключі на
кільці в кількості шести штук
загальною вартістю 30 гривень,
мобільний телефон «Соні-Еріксон»
вартістю 1160 гривень, пластикова картка
та незаповнені бланки накладних, які
для потерпілого ОСОБА_1 не
представляють цінності, а всього
ОСОБА_3 з невстановленими слідством
особами, в результаті розбійного
нападу на ОСОБА_1, заволоділи чужим
майном, належним потерпілому ОСОБА_1 на
загальну суму 6 546,00 гривень.

27 жовтня 2006 року приблизно в 00
годин 30 хвилин ОСОБА_3, знаходячись біля
будинку № 71 по вулиці Гагаріна в м.
Рівне, за попередньою змовою з
невстановленою слідством особою, з
метою заволодіння чужим майном з
корисливих мотивів, шляхом ривка,
відкрито викрали на той час у
неповнолітньої ОСОБА_7 жіночу сумку
вартістю 90 гривень в якій знаходилися
косметичні вироби загальною вартістю 80
гривень, гаманець із шкірозамінника
вартістю 30 гривень, гроші в сумі 10
гривень, медичний халат вартістю 20
гривень, та відкрито викрали у ОСОБА_2
жіночу сумку вартістю 60 гривень в якій
знаходилися косметичні вироби
загальною вартістю 50 гривень, гаманець
із шкірозамінника вартістю 15 гривень,
гроші в сумі 70 гривень, а всього ОСОБА_3
з невстановленою слідством особою,
відкрито викрали чужого майна,
належного потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_2
на загальну суму 425 гривень.

13 жовтня 2009 року приблизно о 21
годині 00 хвилин ОСОБА_3, знаходячись в
стані алкогольного спяніння поблизу
кафе «Флеш» по вулиці В. Дивізії № 3 в м.
Рівне, за попередньою змовою з ОСОБА_8, з
метою заволодіння чужим майном з
корисливих мотивів, застосовуючи
насильство яке не є небезпечним для
життя та здоровя потерпілого ОСОБА_9,
який також знаходився в стані
алкогольного спяніння, і яке
виразилося в тому, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8,
утримуючи руками потерпілого ОСОБА_9,
обшукали вміст кишень його одягу,
відкрито викрали у ОСОБА_9 мобільний
телефон марки «НОКІА-1200» вартістю 304,38
гривень, в якому знаходилася сім карта
вартістю 25 гривень на рахунку якої було
12 гривень та гроші в сумі 270 гривень, а
всього ОСОБА_3 за попередньою змовою з
ОСОБА_8 відкрито викрали чужого майна,
належного потерпілому ОСОБА_9, на
загальну суму 611,38 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3,
в інкримінованих йому злочинах,
передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, ч. 2
ст. 186 КК України по епізоду відкритого
викрадення чужого майна у потерпілих
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 винним себе не визнав
повністю і показав суду, що зазначених
злочинів не вчиняв і не має до них
ніякого відношення. 21 червня 2005 року в
вечірній час він перебував в кафе
«Сандра», з якого приблизно в 22 години 15
хвилин вийшов разом з ОСОБА_5, коли
виходили з кафе побачили ОСОБА_1 з яким
привіталися і пішли додому, розбійний
напад на ОСОБА_1 не вчиняли. Через
деякий час потерпілий ОСОБА_1 звернувся
до нього з проханням допомогти знайти
йому викрадені у нього речі, він
погодився, звернувся в своєму
мікрорайоні до хлопців. Пізніше йому в
поштову скриньку поклали, хто не знає,
документи та ключі, які він віддав
потерпілому ОСОБА_1 27 жовтня 2006 року
весь вечір і всю ніч знаходився в кафе,
в колі своїх друзів, також показав суду,
що він неодноразово відпочивав в кафе
«Гостинний двір». За ч. 2 ст. 186 КК
України, по епізоду відкритого
викрадення чужого майна у потерпілого
ОСОБА_9 винним себе визнав повністю,
підтвердив викладені у вироку
обставини відкритого викрадення
чужого майна у ОСОБА_9, Цивільні позови
потерпілого ОСОБА_1 по відшкодуваннюті
матеріальної шкоди не визнав. Цивільні
позови ОСОБА_7 та ОСОБА_2 по
відшкодуванню матеріальної шкоди не
визнав. Просить суд по епізоду
пограбування ОСОБА_9, обмежитись
відбутим строком тримання його під
вартою. По епізоду розбійного нападу на
ОСОБА_1 та по епізоду відкритого
викрадення чужого майна у потерпілих
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 просить суд
виправдати його.

Через повне визнання вини
підсудним ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК
України, по епізоду пограбування
ОСОБА_9, а також через те, що докази, які
зібрані по даному епізоду підсудним
ОСОБА_3 не оспорюються, прокурор та інші
учасники судового розгляду вважають за
недоцільне досліджувати їх в судовому
засіданні, тому суд визнав за
недоцільне досліджувати докази по
даному епізоду, які ніким із учасників
судового розгляду не оспорюються,
допитати підсудного, оголосити покази
потерпілого на досудовому слідстві. По
епізоду розбійного нападу на ОСОБА_1 та
по епізоду пограбування ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 допитати підсудних, потерпілих,
свідків, дослідити письмові докази по
зазначеним епізодам та характеризуючі
матеріали на підсудних.

Крім повного визнання вини
підсудним ОСОБА_3 в інкримінованому
йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК
України по епізоду пограбування
ОСОБА_9, і повного не визнання їм вини в
інкримінованих йому злочинах,
передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК
України по епізоду пограбування ОСОБА_7
та ОСОБА_2 суд, допитавши потерпілих,
свідків, дослідивши письмові докази в
кримінальній справі по даним епізодам
вважає, що винність підсудного ОСОБА_3 в
інкримінованих йому злочинах,
передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК
України по епізоду пограбування ОСОБА_7
та ОСОБА_2, також повністю доведена
сукупністю всіх доказів зібраних по
справі, перевірених і досліджених
судом в судовому засіданні.

Зокрема винність підсудного
ОСОБА_3 в вище зазначених
інкримінованих йому злочинах
підтверджується показами потерпілих
та свідків, а саме:

Показами потерпілого ОСОБА_1, який
суду показав, що 21 червня 2005 року він
перебував в кафе «Сандра» разом із
ОСОБА_24 та ОСОБА_11. Коли виходив з кафе
зустрів раніше йому знайомих ОСОБА_3 та
ОСОБА_5. Він ще залишився біля кафе з
своїми знайомими, а ОСОБА_5 і ОСОБА_3
пішли. Після чого він також пішов від
кафе до дому. Коли він поветався додому,
біля магазину «Мікро» на нього напали,
стали бити, ОСОБА_5 не бив тільки
виривав телефон, а ОСОБА_3 бив і виривав
з його рук барсетку Він втратив
свідомість, коли отямився то барсетки з
грошима в сумі 5 000,00 гривень, ключами,
талонами на бензин і документами на
автомобіль, а також телефона не було,
піднявшись з землі він пішов до дому.
На наступний день звернувся з заявою в
міліцію, де зустрів ОСОБА_3 і сказав
йому щоб він повернув йому викрадені у
нього речі, на що ОСОБА_3 погодився і
призначив йому зустріч в кафе «Сандра»,
де і повернув йому ключі та документи,
серед яких не було ключів від
автомобіля про що він сказав ОСОБА_3,
той вийшов з кафе і через деякий час
прийшов до нього з пакетом в якому було
багато ключів, і сказав йому щоб він
вибрав свої ключі. З отриманими
тілесними ушкодженнями-струсом
головного мозку та переломаними
величними дугами знаходився в лікарні
де йому робили операцію.

Показами свідка ОСОБА_10, яка суду
показала, що 21 червня 2005 року її чоловік
ОСОБА_1 прийшов до дому весь побитий,
сказав їй, що на нього напали, побили
наносячи удари по голові та обличчю,
запитував у неї де його барсетка та
ключі. Після чого лікувався в лікарні
де йому робили операцію. Ключі та
документи йому повернув пізніше ОСОБА_3

Показами свідка ОСОБА_11, який суду
показав, що 21.06.2005 року він з ОСОБА_1 та
ОСОБА_24 знаходилися в кафе «Сандра» до
22 години 30 хвилин. Коли виходили з кафе
то до ОСОБА_1 підійшли підсудні, які з
ним привіталися і пішли. ОСОБА_1
говорив, що знає їх. Пізніше йому стало
відомо, що на ОСОБА_1 в той вечір було
здійснено напад, його побили і забрали
у нього його речі і гроші.

Показами свідка ОСОБА_12, яка
показала суду, що вона бачила, як
хлопець по імені ОСОБА_3 на початку
червня в кафе «Сандра» передавав
незнайомим їй жінці та чоловіку якісь
речі в кульку.

Оголошеними в судовому засіданні
показами, допитаного на досудовому
слідстві 07 липня 2005 року в якості
свідка підсудного ОСОБА_5, на яких він
настояв в ході очної ставки з ОСОБА_3
слідує, що 22 червня 2005 року близько 22
години він з ОСОБА_3, коли вийшли з кафе
«Сандра» то підійшли до їм знайомого
ОСОБА_1 і привіталися з ним. У лівій руці
дядько ОСОБА_1 тримав барсетку темного
кольору, яку ОСОБА_3 зразу запропонував
йому вирвати у дядька ОСОБА_1, він
відмовився і сказав ОСОБА_3, що він дуже
добре знає дядька ОСОБА_1 і цього робити
не буде, але ОСОБА_3 сказав йому, що
сьогодні дядько ОСОБА_1 залишиться без
барсетки. Після чого вони пішли з
ОСОБА_3 в напрямку свого будинку, по
дорозі ОСОБА_3 розпитував його про
дядька ОСОБА_1, чи має він гроші, де
проживає. Біля ринку «Верес» він пішов
до дому, а ОСОБА_3 залишився на місці, на
його думку він когось чекав., це було
близько 22 годин 40 хвилин. В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_5 показав
суду, що він вище зазначених показів на
досудовому слідстві не давав, а
показував, що ОСОБА_1 підкурював і
поставив барсетку на землю, а ОСОБА_3
побачивши це сказав йому, якщо так
ОСОБА_1 буде поводитися з барсеткою то
загубить її, на той час він був
неповнолітній, йому було 17 років,
допитували його без батьків і адвоката,
коли в міліцію приїхала його мама то
його вже допитали, вона була в «шоці» і
підписала протокол, на очній ставці він
свої покази не підтверджував. Як
встановлено в судовому засіданні на
момент допиту на досудовому слідстві
ОСОБА_5 йому вже виповнилося 16 років.
Чинним на той час КПК України 1961 року не
передбачено було проводити допит 16
річного свідка в присутності батьків
чи адвоката і крім того підпису матері
на протоколі його допиту не має.

/ т. 1 а.с. 26, 43-44/.

З оголошених в судовому засіданні
показів свідка ОСОБА_13 слідує, що його
товариш ОСОБА_3, під час однієї з розмов,
розповів йому , що побили одного дядька
і відібрали у нього якісь речі, сам
потерпілий попросив його знайти та
повернути його речі . Зі слів ОСОБА_3 він
знає, що документи та ключі того дядька
підкинули ОСОБА_3 у його поштову
скриньку.

/т. 1 а.с. 416/.

Свідок ОСОБА_14 показав суду, що в
кінці червня 2005 року, він вийшовши з
підїзду зустрів ОСОБА_3, який попросив
його знайти викрадені документи його
знайомого. Вони пішли по місту і питали
хлопців, якщо хтось бачив чи знає де
документи того дядька то хай віддасть
чи підкине ОСОБА_3 Після чого вони пішли
до ОСОБА_3 до дому. В цей-же день ввечері,
коли вони виходили з квартири ОСОБА_3 то
ОСОБА_3 заглянув в поштову скриньку з
якої витягнув пакет, в якому щось
брязкало і були якісь папери. ОСОБА_3
сказав йому, що хтось підкинув ключі
від машини.

Показами потерпілої ОСОБА_2, яка
показала суду, що в нічь на 27 жовтня 2006
року, коли вона з ОСОБА_7 та своєю
сестрою поверталися до дому по вулиці
Гагаріна в м. Рівне, то побачили, що за
ними йшло троє хлопців, вони стали йти
бистріше, на вулиці було освітлення. Ті
хлопці їх догнали, і ОСОБА_3, який був
серед цих хлопців, і якого вона
впізнала, як відвідувача кафе
«Гостинний двір», де вона його
неодноразово бачила, вирвав у ОСОБА_7
жіночу сумку а другий незнайомий їй
хлопець вирвав жіночу сумку у неї, в
якій був гаманець з декількома
гривнями, косметичка, що ще було в сумці
вона не памятає. Коли вони вирвали у них
сумки то стали тікати а третій хлопець
став кричати «ОСОБА_25», «Пацани» що ви
робите і побіг за ними. До ОСОБА_3 вона
жодних претензій не має і повністю
впевнена, що серед тих хлопців був
ОСОБА_3, який вирвав жіночу сумку у
ОСОБА_7

З оголошених в судовому засіданні
показів потерпілої ОСОБА_7, яка
проживає за межами України слідує, що в
нічь на 27 жовтня 2006 року, коли вона з
ОСОБА_2 та її сестрою ОСОБА_15
поверталися до дому, то побачилми що
біля ЗОШ № 22 в м. Рівне за ними йшло троє
хлопців, вони стали йти бистріше. Ті
троє незнайомих хлопців догнали їх і
двоє з них шляхом ривка вирвали у неї та
ОСОБА_2 їхні сумочки і стали тікати,
третій невідомий постоявши декілька
секунд також побіг за ними. В її сумочці
була косметика, гроші в сумі 20 гривень,
медичний халат. Взагалі в неї викрали
майна загальною вартістю 230 гривень.

/т. 1 а.с.142/.

З оголошених в судовому засіданні
показів свідка ОСОБА_15, яка проживає за
межами України, слідує, що вона дала
покази, аналогічні показам потерпілої
ОСОБА_2, крім того показала, що ОСОБА_3,
який вирвав сумочку у ОСОБА_7 вона
впізнала і знає його, так-як часто
бачила його в кафе «Гостинний двір» в
якому вона працювала, куди він приходив
та грав на автоматах і відпочивав з
своїми друзями. Інших двох хлопців вона
не знає.

/т. 1 а.с.147-148/.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 показали
суду, що в ніч на 27 жовтня 2006 року з 21
години до 04 години ночі, вони
перебували разом з ОСОБА_3 в кафе
«Віола», звідки ОСОБА_3 не відлучався.

З оголошених в судовому засіданні
показів свідка ОСОБА_18, які він дав на
судовому слідстві 18 червня 2008 року
слідує, що він дав покази, аналогічні
показам свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16

/т. 2 а.с. 61/.

З оголошених в судовому засіданні
показів потерпілого ОСОБА_9 на
досудовому слідстві /т. 3 а.с. 52,62/, та
його пояснень і заяви /т. 5 а.с.237-238,241/
слідує, що він є потерпілим по даній
справі, просить справу розглядати без
його участі, претензій матеріального
та морального характеру до підсудних
не має, покази дані ним на досудовому
слідстві підтримує повністю з яких
слідує, що коли він вийшов з кафе
«Флеш» в м. Рівне, в якому він вживав
спиртні напої, то до нього підійшло
двоє хлопців, які були в кафе і грали в
карти на гроші, яких він добре
запамятав і може їх впізнати, і які
стали його утримувати руками, завдали
йому декілька ударів, обшукали кишені
його одежі і забрали в нього мобільний
телефон «НОКІА» з сімкартою оператроа
мобільного звязку вартістю, 25 гривень
на рахунку якої було 12 гривень, а також
гроші в сумі 270 гривень.

Крім того винність
обвинуваченого ОСОБА_3 в
інкримінованих йому злочинах
підтверджується:

заявою і поясненням ОСОБА_1 від
22.06.2005 року, з якою він звернувся до
Рівненського МВ УМВС України в
Рівненській області про його побиття
та пограбування 21.06.2005 року невідомими
особами, одного з яких він знає
візуально і може впізнати. Ці хлопці
часто проводять вільний час у ігрових
автоматів, які знаходяться на Вересі
біля кафе «Кури-гриль».

/т.1 а.с.13-14/.

Протоколом очної ставки між
підсудними ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в ході якої
ОСОБА_5 настояв на своїх показах, що
ОСОБА_3 пропонував йому пограбувати
ОСОБА_1, але він відмовився від
пропозиції ОСОБА_3 і пішов до дому.

/т. 1 а.с.43-44/.

Протоколом очної ставки між
потерпілим ОСОБА_1 та підсудним ОСОБА_3
в ході якої потерпілий ОСОБА_1 настояв
на своїх показах проте, що ОСОБА_3 з
двома невідомими йому хлопцями нанесли
йому тілесні ушкодження 21 червня 2005
року та відібрали у нього його речі.

/т. 1 а.с.45-46/.

Показання потерпілого ОСОБА_1
були уточнені та перевірені в ході
відтворення обстановки та обставин
події.

/т. 1 а.с. 49/.

В ході огляду 19 липня 2005 року була
оглянута поштова скринька НОМЕР_1 на
першому поверсі в підїзді будинку
АДРЕСА_1.

/ т. 1 а.с.50/.

За висновками судово-медичної
експертизи № 2291 від 09 листопада 2005 року
у ОСОБА_1 виявлено тілесне ушкодження у
вигляді перелому правої виличної дуги,
яке виникло від дії тупого предмета і
могло утворитися від удару рукою,
ногою, не є характерним для падіння з
висоти власного зросту, могло
виникнути у відмічений в обставинах
термін і відноситься до середнього
ступеню тяжкості по критерію
тривалості розладу здоровя і не є
небезпечним для життя.

/т. 1 а.с.53/.

В ході вилучення та огляду
поліетиленового пакету з речами у
ОСОБА_1 24 червня 2005 року, які йому
повернув ОСОБА_3, було вилучено та
оглянуто техпаспорт на автомобіль,
техталон, посвідченя водія та ключі,
які належать потерпілому ОСОБА_1, які в
нього були відібрані під час
розбійного нападу на нього 21 червня 2005
року.

/т. 1 а.с.55-56/.

Заявами ОСОБА_19 та ОСОБА_20 про
пограбування їхніх дочок 27 жовтня 2006
року.

/т.1 аю.с. 127-128/.

Протоколами предявлення осіб для
впізнання, в ході якого свідок ОСОБА_15
та потерпіла ОСОБА_2 впізнали ОСОБА_3 як
особу, яка зірвала жіночу сумку у
ОСОБА_7

/т. 1 а.с.149-152/.

Протоколами очних ставок між
ОСОБА_2, ОСОБА_15 та ОСОБА_3 в ході яких
потерпіла та свідок настояли на свої
показах в тому, що вони знали ОСОБА_3 як
відвідувача кафе «Гостинний двір»,
неодноразово його бачили в кафе, і що
саме ОСОБА_3 зірвав сумку у ОСОБА_7

/т. 1 а.с.161-164/.

Покази свідків ОСОБА_14, ОСОБА_13,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, та ОСОБА_18 суд оцінює
критично тому-що на досудовому
слідстві підсудний ОСОБА_3 не заявляв
клопотання про допит свідків ОСОБА_14 та
ОСОБА_13 і вони не були допитані на
досудовому слідстві, і коли вони були
допитані на судовому слідстві, через
значний проміжок часу, то детально
згадали зустріч з ОСОБА_3 в червні 2005
року, що не можливо. Покази свідків
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 є
непослідовними та суперечливими. Крім
того, покази цих свідків
спростовуються дослідженими в
судовому засіданні доказами по справі.
З усіма цими свідками підсудний ОСОБА_3
перебував в дружніх відносинах. З вище
зазначених підстав суд також оцінює
критично зміну показів підсудного
ОСОБА_5 відносно ОСОБА_3, а тому суд
розцінює їхні покази, як їхнє намагання
допомогти підсудному ОСОБА_3 уникнути
покарання за вчиненні ним злочини.

Відповідно до п.п. 6, 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 10
від 06.11.2009 року «Про судову практику у
справах про злочини проти власності»
розбій як злочин проти власності /ст. 187
КК України/- це напад з метою
заволодіння чужим майном, поєднаний із
насильством, небезпечним для життя чи
здоровя потерпілого, або з погрозою
застосування такого насильства.
Небезпечним для життя чи здоровя
насильство / ст. 187 КК України/ це умисне
заподіяння потерпілому легкого
тілесного ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоровя або
незначну втрату працездатності,
середньої тяжкості або тяжке тілесне
ушкодження.

Таким чином суд вважає, що
винність підсудного ОСОБА_3 в вище
зазначених інкримінованих йому
злочинах, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст.
186 повністю доведена і його дії суд
кваліфікує:

-за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з
метою заволодіння чужим майном,
поєднаний із насильством, небезпечним
для життя та здоровя особи, яка зазнала
нападу /розбій/. вчинений за
попередньою змовою групою осіб.

Така кваліфікуюча ознака,
інкримінована досудовим слідством
ОСОБА_3 як розбій вчинений повторно,
інкримінована досудовим слідством
ОСОБА_3 не вірно, тому-що така
кваліфікуюча ознака відсутня у ч. 2 ст.
187 КК України та в примітці № 1 до ст. 185
КК України, а тому суд її виключає з
предявленого обвинувачення ОСОБА_3

-за ч. 2 ст. 186 КК України, як
відкрите викрадення чужого майна
/грабіж/, поєднаний з насильством яке не
є небезпечним для життя та здоровя
потерпілого, вчинений повторно за
попередньою змовою групою осіб.

Органами досудового слідства
ОСОБА_5 предявлено обвинувачення в
тому, що він 21 червня 2005 року приблизно
о 23 годині, знаходячись біля приміщення
магазину «Мікро» по вулиці Є.
Коновальця в м. Рівне, за попередньою
змовою з ОСОБА_3 та невстановленою
слідством особою, з метою заволодіння
чужим майном, з корисливих мотивів,
напали на потерпілого ОСОБА_1, який
знаходився в стані алкогольного
спяніння та із застосуванням
насильства, яке є небезпечним для життя
та здоровя потерпілого і яке
виразилося в нанесенні ударів
потерпілому невстановленим предметом
по голові, та ударів руками та ногами по
голові та тулубу, в результаті чого
ОСОБА_1 були спричиненні тілесні
ушкодження у вигляді перелому правої
виличної дуги, які відносяться до
середнього ступеня тяжкості тілесних
ушкоджень за критерієм тривалості
розладу здоровя, заволоділи барсеткою
потерпілого ОСОБА_1, в якій знаходилися
гроші в сумі 5000 грн., два талони на
придбання бензину загальною вартістю 32
гривні, три ключі від автомобіля
загальною вартістю 15 гривень, брелок
сигналізації вартістю 10 гривень, ключі
в кількості семи штук загальною
вартістю 35 гривень, ключі на кільці в
кількості шести штук загальною
вартістю 30 гривень, мобільний телефон
«Соні-Еріксон» вартістю 1160 гривень,
пластикова картка та незаповнені
бланки накладних, які для потерпілого
ОСОБА_1 не представляють цінності.
тобто у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,- як
напад з метою заволодіння чужим майном,
поєднаний із насильством небезпечним
для життя та здоровя особи, яка зазнала
нападу /розбій/, вчинений за
попередньою змовою групою осіб.

Як на досудовому слідстві, так і в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_5, в
інкримінованому йому злочині,
передбаченому ч. 2 ст. 187 КК України, по
епізоду розбійного нападу на
потерпілого ОСОБА_1 винним себе не
визнав. З оголошених в судовому
засіданні показів допитаного на
досудовому слідстві 07 липня 2005 року в
якості свідка підсудного ОСОБА_5, на
яких він настояв в ході очної ставки з
ОСОБА_3 слідує, що 22 червня 2005 року
близько 22 години він з ОСОБА_3, коли
вийшли з кафе «Сандра» то підійшли до
їм знайомого ОСОБА_1 і привіталися з
ним. У лівій руці дядько ОСОБА_1 тримав
барсетку темного кольору, яку ОСОБА_3
зразу запропонував йому вирвати у
дядька ОСОБА_1, він відмовився і сказав
ОСОБА_3, що він дуже добре знає дядька
ОСОБА_1 і цього робити не буде, але
ОСОБА_3 сказав йому, що сьогодні дядько
ОСОБА_1 залишиться без барсетки. Після
чого вони пішли з ОСОБА_3 в напрямку
свого будинку, по дорозі ОСОБА_3
розпитував його про дядька ОСОБА_1, чи
має він гроші, де проживає. Біля ринку
«Верес» він пішов до дому, а ОСОБА_3
залишився на місці, на його думку він
когось чекав., це було близько 22 годин 40
хвилин. В судовому засіданні підсудний
ОСОБА_5також не визнав себе винним в
розбійному нападі на ОСОБА_1 і показав
суду, що він вище зазначених показів на
досудовому слідстві не давав, а
показував, що ОСОБА_1 підкурював і
поставив барсетку на землю, а ОСОБА_3
побачивши це сказав йому, якщо так
ОСОБА_1 буде поводитися з барсеткою то
загубить її, на той час він був
неповнолітній, йому було 17 років,
допитували його без батьків і адвоката,
коли в міліцію приїхала його мама то
його вже допитали, вона була в «шоці» і
підписала протокол, на очній ставці він
свої покази не підтверджував. Крім
того підтвердив свої покази на
досудовому слідстві, що він пішов до
себе до до дому і розбійного нападу на
ОСОБА_1 не вчиняв.

/ т. 1 а.с. 26, 43-44/.

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 показали суду,
що 21 червня 2005 року ОСОБА_5 прийшов до
дому приблизно в 22 години 20 хвилин-22
години 30 хвилин. Вони це добре
запамятали тому-що 23.06.2005 року до них
прийшли працівники міліції, робили
обшук в квартирі, нічого не знайшли і
розпитували коли прийшов ОСОБА_5
додому.

З оголошеного в судовому
засіданні рапорту начальника ВКР
Ріівненського МВ УМВС України в
Рівненській області-начальнику
Рівненського МВ УМВС України в
Рівненській області, без дати і
реєстрації, за яким слідує постанова
про відмову в порушенні кримінальної
справи від 06.03.2007 року, відносно
підсудного ОСОБА_5 по епізоду
розбійного нападу на ОСОБА_1, за
відсутності в його діях складу злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
слідує, що через один рік і вісім
місяців після вчинення розбійного
нападу на ОСОБА_1, перевірявся на
причетність до вчинення даного злочину
ОСОБА_5 В ході перевірки даних, які б
вказували на причетність до вчинення
розбійного нападу на ОСОБА_1-ОСОБА_5 не
встановлено. Також в матеріалах
кримінальної справи є повторна
постанова про відмову відносно ОСОБА_5
в порушенні кримінальної справи по
факту розбійного нападу на ОСОБА_1 Крім
того справа неодноразово направлялася
на додатковке розслідування, в ході
якого ніяких додаткових доказів
вчинення підсудним ОСОБА_5 розбіного
нападу на ОСОБА_1 здобуто не було.

/т. 1 а.с.249-251,113-114, 225-226,281-282,/.

Незважаючи на те, що крім показів
потерпілого ОСОБА_1, який показав в
судовому засіданні і на досудовому
слідстві, і які, на відміну від його
показів відносно вчинення розбійного
нападу на нього ОСОБА_3, є
непослідовними відносно вчиненого на
нього розбійного нападу ОСОБА_5 разом з
ОСОБА_3 і невстановленою слідством
особою, і на те, що в ході
неодноразового додаткового
розслідування даної кримінальної
справи, інших доказів, крім показів
потерпілого ОСОБА_1, стосовно
розбійного нападу вчиненого ОСОБА_5 на
потерпілого ОСОБА_1 здобуто не було,
допитаний в якості свідка, в судовому
засіданні слідчий ОСОБА_26, який
розслідував дану кримінальну справу, і
який неодноразово відмовляв в
порушенні кримінальної справи
відносно підсудного ОСОБА_5, невідомо з
яких причин, тому-що він не зміг назвати
їх суду, вважає, що доказів вини
підсуддного ОСОБА_23 в розбійному
нападі на потерпілого ОСОБА_1 було
достатньо, тому він і направив справу
до суду, хоча як в ході досудового
розслідування даної кримінальної
справи так і в ході судового розгляду
справи, яких-небудь додаткових доказів
вини підсудного ОСОБА_5, крім показів
потерпілого ОСОБА_1, в розбійному
нападі на ОСОБА_1 здобуто не було.

В звязку з чим у суда виникають
сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_5 у
вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 62
Конституції України, обвинувачення не
може грунтуватися на доказах,
одержаних незаконним шляхом, а також на
припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

За таких обставин підсудного
ОСОБА_5 слід виправдати в предявленому
йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 187 КК
України, за недоведеністю його вини у
вчиненні інкримінованого йому злочину.

При обранні міри покарання
підсудному ОСОБА_3 суд враховує
характер та ступінь суспільної
небезпечності вчинених ним злочинів,
які є тяжкими злочинами, обставини
вчинення злочинів, їх наслідки.

Особу підсудного ОСОБА_3, який по
місцю проживання характеризується
посередньо, має постійне місце
проживання, не працює, не одружений, на
обліку у лікаря-нарколога, та
лікаря-психіатра не перебуває, раніше
судимий:1/. 11 листопада 2005 року
Рівненським міським судом за ч. 1 ст. 186,
ч. 2 ст. 185, 70, 75 КК України до одного року
позбавлення волі з випробуванням, з
іспитовим строком на один рік.
Постановою Рівненського міського суду
від 05 грудня 2006 року, яка є чинною на
даний час, і в якій описова частина не
відповідає резолютивній частині,
ОСОБА_3 звільнений від відбування
призначеного йому покарання, яка ні
прокурором, ні засудженим не
оскаржувалася. Незважаючи на
судимість, в період іспитового строку
ОСОБА_3 26 жовтня 2006 року знову вчиняє з
невстановленими особами пограбування
ОСОБА_2 та ОСОБА_7,-злочин, передбачений
ч. 2 ст. 186 КК України, а до винесення
вироку 11 листопада 2005 року, за яким він
засуджений за злочини вчинені ним у
квітні-травні 2005 року, вчиняє розбійний
напад на ОСОБА_1 в червні 2005 року. Крім
того, в ході судового розгляду даної
кримінальної справи ОСОБА_3 02 квітня 2013
року знову вчиняє пограбування, за яке
був засуджений 14 жовтня 2013 року
Рівненським міським судом за ч. 2 ст. 186,
75 КК України до чотирьох років
позбавлення волі з випробуванням, з
іспитовим строком на три роки.

Обставини, які обтяжують
покарання підсудного ОСОБА_3 є рецидив
злочинів та вчинення злочину особою,
яка перебуває в стані алкогольного
спяніння.

Обставин, які пом'якшують
покарання підсудного ОСОБА_3 є щире
каяття по епізоду пограбування ОСОБА_9

У кримінальній справі заявлені
цивільні позови: потерпілим ОСОБА_1 по
відшкодуванню матеріальної шкоди в
розмірі 6 606 гривень, потерпілою ОСОБА_2
по відшкодуванню матеріальної шкоди в
розмірі 195 гривень, потерпілою ОСОБА_7
по відшкодуванню матеріальної шкоди в
розмірі 230 гривень. В звязку з тим, що як
було встановлено в судовому засіданні,
потерпілий ОСОБА_1 помер, потерпіла
ОСОБА_2 не має ніяких претензій до
підсудного ОСОБА_3, а потерпіла ОСОБА_7 в
судові засідання не зявилася, то
цивільні позови потерпілих слід
залишити без розгляду.

Судові витрати по справі, які
складаються з витрат на проведення
судово-товарознавчої експертизи в
розмірі 375 гривень 60 копійок,
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
судову експертизу», ст.ст. 91,92 КПК
України слід віднести на рахунок
держави.

Речові докази по справі:
технічний паспорт на автомобіль на імя
потерпілого ОСОБА_1, технічний талон,
посвідчення водія на імя потерпілого
ОСОБА_1 та ключі, які передані на
зберігання потерпілому ОСОБА_1,
залишити потерпілому ОСОБА_1, оскільки
вони є його власністю.

Враховуючи обставини справи і
особу підсудного ОСОБА_3 суд приходить
до переконання, що виправлення і
перевиховання підсудного ОСОБА_3, не
можливе без відбування покарання у
кримінально-виконавчій установі.

Згідно п.23 Постанови Пленуму
Верзховного Суду України № 7 від 24
жовтня 2003 року «Про практику
призначення судами кримінального
покарання» коли особа була звільнена
від відбування покарання з
випробуванням, вчинила до
постановлення вироку в першій справі
інший злочин, за який вона засуджується
до покарання, що належить відбувати
реально, застосування принципів
поглинення часткового чи повного
складання призначених покарань не
допускається. За таких умов кожний
вирок виконується окремо.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд-

З А С
У Д И В:

ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187 КК України до
семи років позбавлення волі із
конфіскацією належного йому майна.

-за ч. 2 ст. 186 КК України до пяти
років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів, шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим остаточно до відбуття
ОСОБА_3 призначити сім років
позбавлення волі із конфіскацією
належного йому майна, з відбуванням
покарання у кримінально-виконавчій
установі.

Вирок Рівненського міського суду
від 14 жовтня 2013 року виконувати окремо.

До набрання вироком чинності
запобіжний захід ОСОБА_3 змінити з
підписки про невиїзд на взяття під
варту, взявши його під варту в залу
суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3
рахувати з 10 грудня 2013 року-часу взяття
його під варту в залу суду.

Зарахувати в строк відбуття
покарання ОСОБА_3 час його утримування
під вартою з 12 грудня 2006 року по 16
жовтня 2008 року, та з 14 жовтня 2009 року по
29 травня 2012 року.

ОСОБА_5 в предявленому йому
обвинуваченні за ч. 2 ст. 187 КК України
визнати не винним і по суду
виправданим, за недоведеністю його
участі у вчиненні злочину.

До набрання вироком чинності
запобіжний захід ОСОБА_5 залишити
попередній-підписку про невиїзд.

Цивільні позови потерпілих
ОСОБА_1 по відшкодуванню матеріальної
шкоди в розмірі 6 606 гривень, потерпілої
ОСОБА_2 по відшкодуванню матеріальної
шкоди в розмірі 195 гривень, потерпілої
ОСОБА_7 по відшкодуванню матеріальної
шкоди в розмірі 230 гривень, залишити без
розгляду.

Судові витрати по справі, які
складаються з витрат на проведення
судово-товарознавчої експертизи в
розмірі 375 гривень 60 копійок, віднести
на рахунок держави.

Речові докази по справі:
технічний паспорт на автомобіль на імя
потерпілого ОСОБА_1, технічний талон,
посвідчення водія на імя потерпілого
ОСОБА_1 та ключі, які передані на
зберігання потерпілому ОСОБА_1,
залишити потерпілому ОСОБА_1

На вирок може бути подана
апеляція до Апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський
міський суд протягом 15 діб з моменту
його проголошення, а засудженим, який
перебуває під вартою,- в той-же строк з
моменту вручення йому копії ви року.

Суддя Рівненського

міського суду

Бердій М.А.