Справа №1-95/2007р.
Вирок

ім'ям України

17
серпня 2007 року Корюківський
районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого -
судді Крапивного В.І.,

при секретарі -
Лашко Л.І.,

з участю
прокурора - Жоголко Н.Б.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Корюківці у приміщенні суду кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця
м. Корюківка Чернігівської області, мешканця с Козилівка Корюківського району
Чернігівської області, українця, освіта повна загальна середня, неодруженого,
військовозобов"язанбго, не
працюючого, раніше не судимого, громадянина України;

за ст.
289 ч.1 КК України, -

встановив:

13
квітня 2007 року близько 2-ї год.
ночі підсудний, перебуваючи в стані
алкогольного сп"яніння, від двору
будинковолодіння своєї матері в АДРЕСА_1,
скориставшись ключами, які були в
будинку, незаконно заволодів належним за
дорученням його вітчиму ОСОБА_2., який у
цей час перебував у м. Миколаїв, автобусом «ПАЗ-37421», державний номер НОМЕР_1, вартістю 10000 грн., проїхав на ньому близько 100 метрів та скоїв
наїзд на металеві стійки з поштовими скриньками, завдавши автомобілю механічні
пошкодження, після чого поставив
автомобіль на місце стоянки.

Як у
ході досудового слідства, так і в
судовому засіданні підсудний вину свою визнав повністю, у скоєному розкаявся і пояснив, що ввечері 13.04.2007р. він разом з друзями
вживав спиртні напої, був
напідпитку, а коли повернувся близько
2-ї год. ночі додому, то вирішив взяти
належний його вітчиму автобус ПАЗ, який
стояв біля двору, і покататися на ньому.
Його мати і вітчим у цей час поїхали в м.
Миколаїв торгувати картоплею. Він знав,
де лежать ключі від автобуса,
зайшов у будинок, взяв
ключі, відімкнув автобус, завів його і поїхав кататися, але проїхавши близько 100 метрів, не справився з керуванням, бо був сильно п»яний, і наїхав на металеві стійки з поштовими
скриньками. Побачивши, що автобус
отримав механічні пошкодження, він
поставив його біля свого двору і пішов спати,
а вранці відремонтував поштові скриньки,
але автобус відремонтувати не зміг. По приїзду його вітчим заявив у
міліцію про пошкодження автобуса. Працівникам міліції він зізнався, що це він угнав автобус вітчима. Просить не
позбавляти його волі, суворо не карати і
обіцяє більше такого не скоювати.

Окрім
повного визнання своєї вини самим підсудним,
його вина підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця
події та фототаблицею до
нього про те, що на вул. Червонохутірській знаходяться вкопані в землю
металеві стійки з поштовими скриньками,
які пошкоджені (а.с. 3-4),
протоколом огляду транспортного засобу -автобуса ПАЗ-37421, державний номер НОМЕР_1, який має механічні пошкодження -розбиті
дзеркало заднього виду справа, правий
передній габарит та деформований бампер

з правої сторони
(а.с. 10), розпискою потерпілого про
отримання ним автобуса (а.с. 13),
висновком автотоварознавчої експертизи про те, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт
а/м ПАЗ у зв»язку з заподіяними механічними пошкодженнями становить 1585 грн.
(а.с. 44-50), правовстановлюючими
документами на автобус (а.с. 65-66),
показаннями потерпілого ОСОБА_2. (а.с. 12), свідків ОСОБА_3. (а.с. 14), ОСОБА_4. (а.с. 15), ОСОБА_5. (а.с. 16), іншими матеріалами справи.

Таким
чином, підсудний незаконно заволодів
транспортним засобом з будь-якою метою і його дії органом досудового слідства
вірно кваліфіковані за ст. 289 ч.1 КК України.

Призначаючи
підсудному покарання, суд враховує
характер і ступінь тяжкості скоєного злочину,
конкретні обставини його вчинення,
вартість та значимість угнаного автобуса для потерпілого, повернення його потерпілому, наявність незначної шкоди від угону, особу підсудного, який раніше не був судимий, але притягувався до кримінальної
відповідальності за крадіжку чужого майна в 2005 році і звільнявся від
покарання по амністії, також
притягувався до адміністративної відповідальності, скоїв злочин середньої тяжкості, працездатний,
але ніде не працює, за місцем
проживання характеризується з позитивного боку,
обтяжуючу його вину обставину - скоєння злочину в стані алкогольного
сп'яніння, пом'якшуючу його вину
обставину - щире каяття, а також інші
обставини, у зв'язку з чим суд приходить
до висновку, що підсудному слід
призначити покарання в межах,
передбачених санкцією ч. 1
ст. 289 КК України, - у виді позбавлення волі на мінімальний
строк, однак з урахуванням всіх
вищенаведених обставин його слід звільнити від відбування призначеного
покарання з випробуванням також на мінімальний іспитовий строк з покладенням на
нього ряду обов'язків на час іспитового строку,
бо його виправлення можливе і без ізоляції від суспільства. Запобіжний
захід підсудному за таких обставин слід залишити той же - підписку про невиїзд.

Речовий
доказ повернутий потерпілому ще в ході досудового слідства, судових витрат по справі немає, цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.
ст. 323-324 КПК України, суд -

засудив:

Визнати
ОСОБА_1 винним за ст. 289 ч.1 КК України і призначити йому
покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

Застосувати
до засудженого ОСОБА_1. ст. 75 КК України і звільнити його від відбування
призначеного судом покарання з випробуванням на іспитовий строк - 1 (один) рік.

На
підставі ст. 76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_1. не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця
проживання чи роботи.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_1. залишити той
же - підписку про невиїзд.

На вирок
суду протягом 15 діб з часу його проголошення може бути подана апеляція.