АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Номер провадження 11-кп/774/329/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 01 липня 2015 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні №0003487 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, раніше судимого, останній раз -

- 13 квітня 2010 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 27 березня 2012 року умовно-достроково на 11 місяців 29 днів, проживаючого за адресою АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, який визнаний винним та засуджений за ст.289 ч.2 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, українки, громадянки України, не працюючої, раніше не судимої, з середньою освітою, не одруженої, проживаючої за адресою АДРЕСА_1

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, яка визнана винною та засуджена за ст.289 ч.2 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

В силу ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну її місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально виконавчу інспекцію, не виїжджати за межі України, без дозволу кримінально - виконавчої інспекції.
Позов ОСОБА_8 задоволено та стягнуто на її користь солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень 00 копійок.
Позов ОСОБА_9 задоволено та стягнуто на його користь солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судові витрати в справі в сумі 196 гривень 56 копійок на користь державного бюджету України.
Питання речовими доказами вирішено.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_10

обвинувачений ОСОБА_6

обвинувачена ОСОБА_7

потерпіла ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить призначити йому більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі та застосувати до нього положення ст.75 КК України.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду від 21 квітня 2015 року змінити в частині вирішення питання щодо стягнення з обвинувачених процесуальних витрат та стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 витрати у справі в сумі 98 гривень 28 копійок з кожного.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були визнані винними та засуджені за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України КК України за наступних обставин.

ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за скоєння навмисного тяжкого та корисливого злочину, до 3 років 6 місяців позбавлення волі та звільненим з місця позбавлення волі 27.03.2012 року умовно-достроково на 11 місяців 29 днів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та маючи не погашену і не зняту у встановленому законом порядку судимість, повторно, вчинив умисний корисливий злочин на території Жовтневого району міста Кривого Рогу разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 за наступних обставин;

Так, ОСОБА_6 , повторно, 07 листопада 2014 року, приблизно о 23 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у своїй квартирі АДРЕСА_2 , де він мешкає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 , та її матір`ю ОСОБА_11 , сумісно розпивали спиртні напої з потерпілим у справі ОСОБА_9 , який в цей час перебував у них у гостях.
ОСОБА_6 вступив в попередню злочинну змову із ОСОБА_7 , направлену на вчинення навмисного та тяжкого злочину, а саме заволодіння автомобілем, скориставшись тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , внаслідок сп`яніння не мали можливості усвідомлювати значення їх дій, та спали, вирішили таємно заволодіти автомобілем «Chery Amulet», реєстраційний номер якого - НОМЕР_1 , який належить матері ОСОБА_9 ОСОБА_8 .
З метою досягнення злочинного результату, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, заволоділа ключем від вказаного автомобіля, який заходився у кишені куртки ОСОБА_9 , та передала їх ОСОБА_6 , після чого, вони разом вийшли з квартири АДРЕСА_2 , на подвір`я цього будинку.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння автомобілем, який знаходився біля під`їзду № 2 будинку № 15 по вулиці Армавірській у Жовтневому районі міста Кривого Рога, будучи у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, підійшли до автомобіля «Chery Amulet», реєстраційний номер якого - НОМЕР_1 , де за допомогою ключа проникли в салон вказаного автомобіля, та запустивши двигун, на вказаному автомобілі з місця скоєння злочину зникли.
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 незаконно заволоділи транспортним засобом який належить ОСОБА_9 , вартість якого згідно висновку експерта автотоварознавчої експертизи № 70/05-320 від 19.11.2014 року становить 72077 гривень, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 значної матеріальної шкоди на вказану суму.
Керуючи вказаним автомобілем ОСОБА_6 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого вказаний автомобіль було суттєво пошкоджено.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації своїх дій за ст.289 ч.2 КК України, посилається на ті обставини, що судом при визначенні йому міри покарання не було враховано ряд пом`якшуючих його вину обставин, а саме те, що потерпілий не має до нього жодних претензій. Крім того, прокурор під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції просив призначити йому покарання з іспитовим строком. Також, він щиро розкаюється у вчиненому злочині та може виправитися без позбавлення його волі.

В обґрунтування вимог зміненої апеляційної скарги прокурор не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинувачених за ст.289 ч.2 КК України, посилається на ті обставини, що судом, при вирішенні питання щодо стягнення процесуальних витрат з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не вирішив, в якому розмірі необхідно стягнути витрати з кожного з обвинувачених.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок суду першої інстанції змінити, призначивши йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. При цьому, не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор в судовому засіданні при апеляційному розгляді просив колегію суддів апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року змінити.

Обвинувачена ОСОБА_7 , в судовому засіданні при апеляційному розгляді просила колегію суддів задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, також не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді потерпіла ОСОБА_8 просила колегію суддів в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого відмовити, апеляційну скаргу прокурора - задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочину при обставинах, викладених у вироку, кваліфікація їх дій за ст.289 ч.2 КК України в апеляційних скаргах не оскаржуються, а тому відповідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Допитані в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 винними себе визнали повністю, у зв`язку із чим судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Розгляд провадження в суді першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був проведений відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про суворість призначеного йому покарання, то на думку колегії суддів, вони є безпідставними, оскільки призначене судом покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, вчиненому та особі обвинуваченого; воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Так, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання визнання вини в повній мірі та каяття та обставини, що обтяжує покарання скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, судом першої інстанції було враховано, що ініціатором вчинення кримінального правопорушення був саме обвинувачений ОСОБА_6 .

Також судом були враховані посередня характеристика обвинуваченого з місця мешкання (а.кп.63); те, що він має непогашену у встановленому законом порядку судимість і повторно вчинив тяжкий корисливий злочин у стані алкогольного сп`яніння (а.кп.59, 60), офіційно не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.кп.61, 62).

Що стосується доводів обвинуваченого щодо не врахування судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, таких, як щире розкаяння у вчиненому та думка потерпілих з приводу призначення йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів вважає, що вони є безпідставними, оскільки судом такі обставини були враховані при обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Крім того, як вбачається з технічного запису судового засідання від 22 квітня 2015 року, потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при визначенні міри покарання обвинуваченому, покладались на думку суду (30-35 хвилини звукозапису).

На думку колегії суддів, зазначені вище обставини, такі як щире каяття та повне визнання вини, які визнані судом обставинами, що пом`якшують покарання, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину.

Крім того, що стосується доводів апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що прокурор під час судових дебатів просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, з застосуванням ст.75 КК України, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.65 КК України, судом було призначене покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, визнання тих чи інших обставин такими, що пом`якшують покарання, являється перевагою суду, відповідно до вимог ст.66 КК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що думка потерпілих у кримінальному провадженні щодо міри покарання, яка враховується при визначенні міри покарання судом і наявність більших можливостей для відшкодування завданих матеріальних збитків злочином, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не може бути задоволена, а покарання, його вид і строк у відношенні обвинуваченого визначено судом першої інстанції є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.75 КК України не вбачає.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про зміну вироку суду відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині вирішення питання щодо стягнення з них процесуальних витрат у справі в сумі 98 гривень 28 копійок з кожного, колегія суддів вважає їх такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, в резолютивній частині вироку, крім іншого, зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Крім того, відповідно до вимог ст.368 ч.1 п.13 КПК України суд при ухваленні вироку вирішує питання з приводу того, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Також, як встановлено ч.3 ст.368 КПК України, якщо обвинувачується декілька осіб, суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного з обвинувачених.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при ухваленні вироку суд першої інстанції, під час вирішення питання щодо стягнення процесуальних витрат, не зазначив розмір коштів, які повинні бути стягнуті з кожного з обвинувачених окремо (а.кп.73-76).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України , колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , засуджених за ст.289 ч.2 КК України змінити.

Зазначити в резолютивній частині вироку, що судові витрати по справі на користь держави стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в сумі по 98 гривень 28 копійок з кожного.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

________________________________________________________________________________________________________________________

Провадження №11-кп/774/329/к/15 Суддя І інстанції ОСОБА_12

Категорія ст.289 ч.2 КК України Доповідач суддя ОСОБА_2