У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.,

суддів

Пошви Б.М., Лавренюка М.Ю.,

розглянувши
в судовому засіданні в м.Києві 8 лютого
2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на
постановлені щодо нього судові рішення,

в с т а н о в и л а:

Вироком Вознесенського міського суду
Миколаївської області від 9 березня 2004 року засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше
не судимого,

-за
ст.263 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за
ст.ст.14, 263 КК України на 2 роки позбавлення волі, в силу ст.70 КК України на
4 роки позбавлення волі, а на підставі ст.75 КК України звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено
обов”язки, передбачені ст.76 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської
області від 27 грудня 2005 року вирок залишено без зміни.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2, який
вирок у касаційному порядку не оскаржив і щодо якого не внесено касаційне
подання.

Згідно з вироком у листопаді 2002 року
за ініціативою ОСОБА_1 з метою придбання та збуту зброї, бойових припасів і
вибухових речовин була створена з розподілом ролей організована злочинна група,
до складу якої крім ОСОБА_1 ввійшли ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

У цьому ж місяці ОСОБА_1 від
невстановленої особи отримав замовлення на придбання 2 пістолетів системи “ТТ”
та патронів до них, про що повідомив ОСОБА_2.

Останній, у свою чергу, повідомив про
це ОСОБА_3 і, забезпечуючи фінансування такого замовлення, передав йому 200
доларів США.

У грудні 2002 року ОСОБА_3 придбав у
м.Вознесенську у ОСОБА_4, якого звільнено від кримінальної відповідальності з
передачею його на поруки, вибухову речовину - 380 г тротилу.

Цю вибухову речовину ОСОБА_4 у грудні
2002 року перевіз у м.Одесу і передав ОСОБА_2у, а той - ОСОБА_1.

У березні 2003 року ОСОБА_1
познайомився із ОСОБА_5 і не знаючи про те, що останній є працівником міліції,
запропонував йому придбати зброю, бойові припаси і вибухову речовину.

ОСОБА_5, діючи згідно з розробленим
керівництвом органу міліції планом, замовив у ОСОБА_1 2 пістолети системи “ТТ”,
2 пістолети системи “Наган” та бойові припаси, про що ОСОБА_1 повідомив
ОСОБА_3.

19 березня 2003 року о 19.30 год. при
спробі продати на вул.Щорса у м.Одесі ОСОБА_5 380 г тротилу, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
були затримані працівниками міліції.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
стверджує, що на досудовому слідстві до нього застосовувались недозволені
методи ведення слідства і було порушено його право на захист; досудове і судове
слідство у справі проведено неповно, необ”єктивно, з порушенням інших вимог
кримінально-процесуального закону; справу щодо нього сфабриковано, а докази
сфальсифіковано; змови на придбання тротилу у нього не було; даний злочин було
спровоковано оперуповноваженим УБОЗ ОСОБА_5, показанням якого судом не дано
належної оцінки; судом не з”ясовано ряд обставин, що мають важливе значення для
правильного вирішення справи; зібрані у справі докази неналежні, а викладені у
вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

За змістом скарги ОСОБА_1 просить
скасувати постановлені щодо нього судові рішення і закрити справу на підставі
п.1 ч.2 ст.6 КПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що в її задоволенні слід відмовити.

Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у
вчиненні зазначених дій суд у вироку обгрунтував дослідженими у судовому
засіданні доказами, яким дав правильну юридичну оцінку.

Зокрема, на досудовому слідстві ОСОБА_1
неодноразово поясняв, що у вересні 2002 року між ним та ОСОБА_2 відбулася домовленість про скупку зброї або
боєприпасів. Для цього ОСОБА_2 познайомив його з ОСОБА_3, який служив в
збройних силах і мав зв”язок із поставщиками зброї. У грудні 2002 року ОСОБА_2
приніс тротилову шашку, яку він отримав від ОСОБА_3 для продажу і
запропонував її придбати ОСОБА_5, а
також зброю і боєприпаси.

Крім даних показань, вина ОСОБА_1
підтверджується даними протоколу очної ставки між ним і ОСОБА_2, де ОСОБА_1
підтвердив наявність домовленості між ними і ОСОБА_3 про заняття збройним
бізнесом і що тротилову шашку йому передали для збуту; показаннями ОСОБА_3 про
те, що ОСОБА_1 запропонував йому знайти канали для придбання зброї і він
передав через ОСОБА_2 останньому тротилову шашку для збуту. Через деякий час
подзвонив ОСОБА_1 і заказав 10 пістолетів та 50 гранат; показаннями ОСОБА_2, що
заказ на партію зброї поступив через ОСОБА_1 ; показаннями оперуповноваженого
УБОЗ ОСОБА_5, що він познайомився із ОСОБА_1
у зв”язку із перевіркою інформації про збут ним зброї. Останній
запропонував йому придбати будь-яку зброю, а також тротилову шашку.

Тому вважати, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи, як про це йдеться у касаційній скарзі
ОСОБА_1, немає підстав.

Як видно із матеріалів справи, слідчі
органи і суд дослідили всі обставини, які могли мати значення для справи;
порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування
судових рішень, у тому числі й тих, які б були пов”язані із застосуванням
недозволених методів слідства, фабрикацією справи, фальсифікацією доказів або
із порушенням права ОСОБА_1 на захист, перевіркою матеріалів справи не
виявлено, як і даних, які б могли свідчити про прояви упередженості щодо
ОСОБА_1 з боку слідчих органів чи суду. Докази, зібрані у справі, є належними,
відповідають вимогам допустимості, достатності і достовірності.

У зв”язку із цим доводи у касаційній
скарзі ОСОБА_1 на однобічність, неповноту і необ”єктивність досудового й
судового слідства у справі, на істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону, й зокрема, на застосування недозволених
методів ведення слідства, на забезпечення його права на захист - безпідставні.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно, а
покарання призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням
характеру і ступеня суспільної небезпечності вчиненого, даних про його особу та
обставин, що обтяжують і пом”якшують покарання.

Отже, передбачені законом підстави для
призначення даної справи до касаційного розгляду із повідомленням зазначеним у
ст.384 КПК України особам відсутні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги
засудженого ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Пошва Б.М. Скотарь
А.М. Лавренюк М.Ю.