АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11кп/796/900/2015 Головуючий в суді 1інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0010857 від 25.11.2014 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, яка має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:

- вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 20.05.2013 року за ст. 124 КК України до покарання у виді громадських робіт на 150 годин, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31.07.2014 року звільнена від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році»,
- вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 10.09.2014 року за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 рокуОСОБА_6 обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України визнано винною та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відповідно до вимог ст. 71 КК України обвинуваченій ОСОБА_6 частково приєднано частину невідбутого покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 10.09.2014 року, та остаточно призначено покарання у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Згідно вимог ст. 72 КК України в строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_6 зараховано термін попереднього ув`язнення з 20.01.2015 року по 26.03.2015 року.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 у виді утримання під вартою в СІЗО № 13 УДПС в м. Києві та Київській області залишено без змін до набрання вироком законної сили.
З обвинуваченої ОСОБА_6 стягнуто процесуальні витрати в сумі 928, 80 грн. в дохід держави.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину за таких обставин.
Обвинувачена ОСОБА_6 22.12.2014 року близько 15 години 5 хвилин перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення першого етапу негласної слідчої дії, контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, незаконно збула особі під псевдонімом « ОСОБА_9 » особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, що знаходився в медичному шприці, за грошові кошти в сумі 270 грн.
Надалі, в цей же день в період часу з 15 год. 27 хв. до 15 год. 35 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , у особи, що обрала собі псевдонім « ОСОБА_9 » працівниками міліції вилучено медичний шприц з рідиною коричневого кольору, який ОСОБА_6 збула під час першого етапу контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, згідно висновку експертизи № 889 від 30.12.2014 року рідина у шприці опій ацетильований, масса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,098 г.

Крім того, під час проведення другого етапу негласної слідчої дії, контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, 31.12.2014 року, близько 15 год. 55 хв. ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, повторно збула особі під псевдонімом « ОСОБА_9 » особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, що знаходився в медичному шприці, за грошові кошти в сумі 270 грн.

В цей же день, в період часу з 16 год. 49 хв. по 16 год. 54 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , у особи, що обрала собі псевдонім « ОСОБА_9 » працівниками міліції вилучено медичний шприц з рідиною темно-коричневого кольору, який ОСОБА_6 збула під час другого етапу контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, згідно висновку експертизи №1 від 12.01.2015 року рідина у шприці опій ацетильований, особливо небезпечний наркотичний засіб, заборонений в обіг, масса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,162 г.
Також, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб, а саме концентрат макової соломи та стала незаконно його зберігати при собі з метою збуту.
Під час проведення третього етапу негласної слідчої дії, контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки 20.01.2015 року близько 16 години, ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, незаконно, повторно збула особі під псевдонімом « ОСОБА_9 » особливо небезпечний наркотичний засіб концетрат макової соломи, що знаходився у медичному шприці, за грошові кошти в сумі 180 грн.
Після чого, в цей же день о 16 годині 40-50 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 , у особи, що обрала собі псевдонім « ОСОБА_9 » працівниками міліції вилучено медичний шприц з рідиною темно-коричневого кольору, який ОСОБА_6 незаконно, повторно збула під час третього етапу контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, зазначена рідина згідно висновку експертизи № 49 від 26.01.2015 року концетрат макової соломи, масса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,017 гр.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, та застосувати до неї вимоги ст. 69 КК України. Вказує, що призначене покарання є надто суворим, оскільки вона вчинила злочин у зв`язку з тяжкими особистими обставинами, вину визнала та щиро розкаялась у вчиненому, на її утриманні перебуває неповнолітня дитина.

Заслухавши доповідь судді, захисника, яка підтримала апеляцію, прокурора, який запречував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах викладених у вироку суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими у справі доказами в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченою, досліджувались судом за її згодою та інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою та іншими учасниками процесу змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини.

Будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і в суді апеляційної інстанції, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, збут наркотичних засобів, вчинене повторно, є вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу винної, те, що вона раніше судима, вчинила злочин не відбувши покарання за попереднім вироком, характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.
Відповідно до ст. 66 КК України суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченої у вчиненому та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, та згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Таким чином, суд мотивуючи призначене ОСОБА_6 покарання, хоча і послався на обставини, передбачені ст. 65 КК України, але не врахував їх в повній мірі та призначив обвинуваченій покарання, яке на думку колегії суддів є надто суворим, оскільки при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суд першої інстанції має суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Кримінальний закон, а саме ст. 69 КК України, передбачає можливість призначення більш м`якого покарання за наявності декількох пом`якшуючих покарання обставин з урахуванням особи винного. При цьому пом`якшуючі обставини можуть стосуватись лише події злочину та особи винного.
Враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину, ступінь тяжкості, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання, які зазначені у вироку суду першої інстанції та встановлені судом апеляційної інстанції, зокрема те, що обвинувачена вину визнала, сприяла розкриттю злочину, щиро кається, вчинила злочин у зв`язку з тяжкими особистими обставинами, в неї на утриманні перебуває малолітня донька, за відсутністю обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає можливим пом`якшити ОСОБА_6 покарання, призначене судом першої інстанції, застосувавши ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 307 ч. 2 КК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду відносно ОСОБА_6 підлягає зміні у зв`язку із пом`якшенням призначеного їй покарання, а апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року задовольнити.
Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити: на підставі ст. 69 КК України за ст. 307 ч. 2 КК України пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі до 4 років з конфіскацією майна, яке є її особистою власністю, крім житла де зареєстрована малолітня дитина. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань остаточно призначити - 4 роки 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить їй на праві власності, крім житла де зареєстрована малолітня дитина.
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців, а засудженим з моменту вручення копії ухвали.

Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4