ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
№ 5-4279 ск 15
П О С Т А Н О В А

24 липня 2015 року м. Київ

Суддя Cудової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_3, розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

Вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2012 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2013 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України і, за цією нормою закону про кримінальну відповідальність, призначене покарання у виді позбавленні волі на строк 8 років.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_2, порушує питання про скасування вироку місцевого суду та ухвалення нового справедливого вироку.

Перевіривши касаційну скаргу, вважаю, що у витребуванні кримінальної справи для перевірки її в касаційному порядку слід відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 386 КПК України (1960 року) касаційні скарги на вироки місцевих судів, постанови (ухвали) цих судів у справах про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, інші постанови (ухвали), які перешкоджають подальшому провадженню у справі, і постановлені щодо них ухвали апеляційного суду, крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд, можуть бути подані протягом трьох місяців після набрання ними законної сили.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 401, ч. 2 ст. 402 КПК України (1960 року), вказані рішення набирають законної сили негайно після оголошення ухвали апеляційного суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Пропущений строк на касаційне оскарження відповідно до ч. 4 ст. 386 КПК України (1960 року) може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених статтею 353 КПК України (1960 року), судом першої інстанції, який виніс оскаржуване рішення.

Касаційна скарга подана ОСОБА_2 за межами строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК України (1960 року).

У порядку, передбаченому ст. 353 КПК України (1960 року), пропущений засудженим строк місцевим судом не відновлений.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 386 КПК України (1960 року) у разі подачі скарги з пропуском встановленого частинами першою і другою цієї статті строку і при відсутності клопотання про його відновлення скарга постановою судді визнається такою, що не підлягає розгляду.

У поданій скарзі засуджений ОСОБА_2, просить відновити пропущений строк на касаційне оскарження, однак це питання вирішується судом який постановив вирок, а не судом касаційної інстанції, а отже у витребуванні кримінальної справи необхідно відмовити.

Крім цього, скарга засудженого за змістом не відповідає вимогам ст. 350 КПК України (1960 року), відповідно до яких касаційна скарга повинна містити вказівку на те, у чому полягає незаконність судових рішень, доводи на її обґрунтування та прохання особи, яка подає скаргу.

Така вказівка і доводи мають узгоджуватися з вимогами ч. 1 ст. 398 КПК України (1960 року), згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень касаційним судом є: істотне порушення кримінально-процесуального закону; неправильне застосування кримінального закону; невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

За результатами касаційного розгляду скарги суд згідно з ч. 1 ст. 396 КПК України (1960 року) може прийняти одне з таких рішень: залишити вирок, постанову, ухвалу без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судові рішення і направити справу на нове розслідування, новий судовий чи апеляційний розгляд, або закрити справу; змінити вирок, постанову, ухвалу.

В порушення зазначених вимог, засуджений ОСОБА_2 у касаційній скарзі вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та не сформулював прохання до суду касаційної інстанції, яке б узгоджувалося з положеннями ч. 1 ст. 396 КПК України (1960 року).

Зазначені обставини також є підставами для відмови у витребуванні кримінальної справи для її перевірки судом касаційної інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 4 ст. 386 КПК України (1960 року), п. 15 розділу ХІ КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити засудженому ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи, щодо нього, для перевірки в касаційному порядку.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3