Справа № 462/2404/14-к

У Х В А Л А

09 квітня 2014 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання старшого прокурора прокуратури Залізничного району м.Львова ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000096 про арешт майна,

встановив:

Старший прокурор прокуратури Залізничного району м.Львова ОСОБА_2 08.04.2014 року звернувся в суд з клопотанням про арешт нерухомого майна підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 ; квартири АДРЕСА_4 ; квартири АДРЕСА_5 ; квартири АДРЕСА_6 , покликаючись на те, що директор ПП «К.І.К.-Л.» ОСОБА_3 , будучи службовою особою, зловживаючи повноваженнями, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, всупереч інтересам юридичної особи приватного права, а саме ПП « ОСОБА_4 », вчинив зловживання повноваженнями юридичної особи приватного права, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам та вчинив складання завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, тобто злочини, передбачені ч.2т ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України. Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв матеріальну шкоду державним інтересам в розмірі 1030879,20 грн., яка на даний час не відшкодована.

Розглянувши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слід повернути прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

З аналізу вищезазначеної норми КПК України слідує, що арешт майна застосовується з метою забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації майна в провадженні щодо злочинів, за які може бути застосовано додаткове покарання у виді конфіс кації майна, спеціальної конфіскації.

Як вбачається із матеріалів клопотання 27 березня 2014 року ОСОБА_3 оголошено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України. Проте, ні санкція ч.2 ст.364-1 КК України, ні санкція ч.2 ст.366 КК України не передбачають додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Також, у матеріалах клопотання відсутні докази того, що учасники кримінального провадження або прокурор звернулися з цивільним позовом про відшкодування шкоди в межах кримінального провадження №0000096.

Враховуючи наведене, твердження прокурора про необхідність накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення цивільного позову або виконання вироку в частині конфіскації майна розцінюються як голослівні та не беруться до уваги.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, прокурором, в порушення зазначеної норми статті, до клопотання не додано документів, що підтверджують право власності підозрюваного ОСОБА_3 на майно, яке він просить арештувати.

Крім цього, у відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно ч.4 ст.171 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Разом з тим, у поданому клопотанні прокурором не наведено жодних доводів щодо співмірності розміру шкоди, визначеної у 1030879,20 грн., із вартістю шести квартир, на які належить накласти арешт.

Згідно з ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання слід повернути старшому прокурору прокуратури Залізничного району м.Львова ОСОБА_2 для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись ст.170-172 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання про накладення арешту на майно повернути старшому прокурору прокуратури Залізничного району м.Львова ОСОБА_2 для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1