В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.01.2015 Справа №607/20270/14-к

Тернопільський міськрайонний суд в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання в м.Тернополі в залі суду в залі суду провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Єкатиринославка Октябрського району Амурської області Російської Федерації, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з обвинувальним актом про обвинувачення за ч.2 ст.407 КК України та угодою про визнання винуватості, -
встановив:
Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19 березня 2014 року №14 капітан ОСОБА_4 призваний на військову службу цього ж дня згаданим військовим комісаріатом, призначений на посаду офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 та зарахований до списків особового складу військового комісаріату і на всі види забезпечення. Згідно з наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 травня 2014 року №29 капітан ОСОБА_4 вибув у розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 з 16 травня 2014 року. Відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16 травня 2014 року №101 капітан ОСОБА_4 допущений до тимчасового виконання обов`язків за посадою старшого офіцера відділу комплектування та призову (підготовки до військової служби), зарахований до списків особового складу військового комісаріату та на всі види забезпечення. Наказом тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 03 липня 2014 року №24 капітан ОСОБА_4 призначений на посаду старшого офіцера відділу комплектування та призову (підготовки до військової служби) ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно з наказом тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04 липня 2014 року №147 капітан ОСОБА_4 справи та посаду старшого офіцера відділу комплектування та призову (підготовки до військової служби) ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків, де й проходить військову службу по даний час.

Вимоги ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України. Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Указом Президента України від 2 березня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 1 березня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» Збройні Сили України приведені у бойову готовність ПОВНА. Розпорядженнями оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та ІНФОРМАЦІЯ_3 від 2 та 18 березня 2014 року відповідно ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 приведені у бойову готовність ПОВНА.
Згідно з наказами військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 та тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19 березня 2014 року № 26 та від 03 березня 2014 року № 11 відповідно військовослужбовців згаданих військових комісаріатів переведено на казармений стан.
Вимогами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Відповідно до вимог ст. 201 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України заходи, пов`язані із забезпеченням бойової та мобілізаційної готовності військової частини, виконуються за наказом її командира в будь-який час доби з наданням військовослужбовцям не менше ніж 4 годин відпочинку на добу.
Разом з тим, військовослужбовець ОСОБА_4 у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, у березні та травні 2014 року самовільно залишав місце служби тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року за наступних обставин. Так, 20 березня 2014 року близько 13 години офіцер мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 капітан ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, умисно, без поважних причин та дозволу відповідного начальника, залишив місце служби приміщення ІНФОРМАЦІЯ_7 , розташованого по АДРЕСА_2 , направившись до пункту пропуску Шегині (Львівська область), де о 16 годині 12 хвилин цього ж дня виїхав за межі території України, перетнувши державний кордон на транспортному засобі з державним номерним знаком НОМЕР_1 . 24 березня 2014 року о 04 годині 56 хвилин капітан ОСОБА_4 в`їхав на територію України, перетнувши державний кордон у пункті пропуску Чоп (Тиса) (Закарпатська область) на транспортному засобі з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та близько 10 години цього ж дня з`явився до місця проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_7 , розташованого по АДРЕСА_2 . У вказаний період часу, близько з 13 години 20 до 10 години 24 березня 2014 року, тобто більше трьох діб, капітан ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, проводив службовий час на власний розсуд та до місця проходження військової служби не з`являвся. Тимчасово виконуючий обов`язки старшого офіцера відділу комплектування та призову (підготовки до військової служби) ІНФОРМАЦІЯ_3 капітан ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків 22 травня 2014 року близько 11 годин умисно без поважних причин та дозволу відповідного начальника, залишив місце служби приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_2 , направившись до пункту пропуску Чоп (Тиса) (Закарпатська область), де о 16 годині 53 хвилині цього ж дня виїхав за межі території України, перетнувши державний кордон на транспортному засобі з державним номерним знаком НОМЕР_2 . Капітан ОСОБА_4 26 травня 2014 року о 12 годині в`їхав на територію України, перетнувши державний кордон у пункті пропуску Чоп (Тиса) (Закарпатська область) на транспортному засобі, державний номерний знак НОМЕР_3 , та 27 травня 2014 о 08 годині з`явився до місця проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_2 . У згаданий період часу, близько з 11 години 22 до 08 години 27 травня 2014 року, тобто більше трьох діб, капітан ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, проводив службовий час на власний розсуд та до місця проходження військової служби не з`являвся. Тимчасово виконуючий обов`язки старшого офіцера відділу комплектування та призову (підготовки до військової служби) ІНФОРМАЦІЯ_3 капітан ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, умисно, без поважних причин та дозволу відповідного начальника 29 травня 2014 року близько 11 годин залишив місце служби приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_2 , направившись до пункту пропуску Чоп (Тиса) (Закарпатська область), де в 17 годин 24 хвилини цього ж дня виїхав за межі території України, перетнувши державний кордон на транспортному засобі з державним номерним знаком НОМЕР_2 . Капітан ОСОБА_4 2 червня 2014 року в 12 годин 01 хвилин в`їхав на територію України, перетнувши державний кордон у пункті пропуску Чоп (Тиса) (Закарпатська область) на транспортному засобі, державний номерний знак НОМЕР_3 , та 3 червня 2014 року о 08 годині з`явився до місця проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_2 . У згаданий період часу, близько з 11 години 29 травня до 08 години 3 червня 2014 року, тобто більше трьох діб, капітан ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, проводив службовий час на власний розсуд та до місця проходження військової служби не з`являвся.
Таким чином, старший офіцер відділу комплектування та призову (підготовки до військової служби) ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1, ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 17, 30, 37, 201 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, наказів виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, умисно, без поважних причин та дозволу відповідного начальника, близько 13 години 20 березня 2014 року самовільно залишив місце служби приміщення ІНФОРМАЦІЯ_7 , розташованого по АДРЕСА_2 , та близько до 10 години 24 березня 2014 року, тобто тривалістю більше трьох діб, проводив службовий час на власний розсуд та до місця проходження військової служби не з`являвся, надалі він близько 11 години 22 травня 2014 року самовільно залишив місце служби приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_2 , та до 08 години 27 травня 2014 року, тобто тривалістю більше трьох діб, проводив службовий час на власний розсуд та до місця проходження військової служби не з`являвся, надалі ОСОБА_4 близько 11 години 29 травня 2014 року самовільно залишив місце служби приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_2 та до 08 години 3 червня 2014 року, тобто тривалістю більше трьох діб, проводив службовий час на власний розсуд та до місця проходження військової служби не з`являвся, чим вчинив самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 407 КК України.

Обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.407 КК України поступив до суду з угодою про визнання винуватості від 3 грудня 2014 року. Згідно з цією угодою ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.407 КК України та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі в судовому провадженні. Також, сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання передбаченого ч.2 ст.407 КК України у виді 1 700 грн. штрафу в дохід держави.
Отже, ОСОБА_4 умисно вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб, повторно, протягом року.
На підставі п.2 ч.1 ст.468, ч.2, ч.4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків і правопорушень невеликої, середньої тяжкості та тяжких, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
ОСОБА_4 обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості. Шкода завдана лише державним та суспільним інтересам, потерпілих осіб у кримінальному провадженні немає.
В суді обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що угода про визнання винуватості між ним і прокурором укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним і прокурором.
Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості та пояснив, що її укладено добровільно. Він розуміє, що для прокурора наслідком укладення сторонами і затвердження судом угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України.
Проаналізувавши наведене, суд прийшов до переконання, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При укладенні угоди прокурором враховано обставини передбачені ст.470 КПК України. Із змісту угоди вбачається, що вона відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Суд вважає, що угоду про визнання винуватості укладену між сторонами необхідно затвердити. При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, характеристику і те, що він раніше не судимий, обставину, що пом`якшує покарання це щире каяття, визнання вини, сприяння встановленню істини і те, що вчиненням кримінального правопорушення матеріальних збитків не завдано. З метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, з врахуванням особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшує покарання йому доцільно призначити покарання передбачене ч.2 ст.407 КК України у виді штрафу в дохід держави.
Керуючись статтями 314, 373-376, 392 - 395, 468 - ст.476, 532, 533, 535 КПК України, суд,-
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 3 грудня 2014 року укладену між заступником військового прокурора прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді одна тисяча сімсот гривень штрафу в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для виконання осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає негайному виконанню. Судове рішення звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.
Головуючий суддя ОСОБА_1