Ухвала

іменем україни

15 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Широян Т.А.,

суддів Григор'євої І.В.,
Леона О.І.

при секретарі Петрику В.В.,

за участю:

прокурора Саленка І.В.,

засудженого ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене у
Єдиний реєстр досудових розслідувань
за № 0000376, за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на ухвалу
Апеляційного суду Луганської області
від 06 грудня 2013 року.

Вироком Попаснянського районного суду
Луганської області від 24 вересня 2013
року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, раніше неодноразово судимий,
останній раз: 02 лютого 2010 року
Артемівським міськрайонним судом
Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК
України до 3 років 6 місяців позбавлення
волі, та звільнений 8 квітня 2013 року
з місць позбавлення волі за відбуттям
покарання, засуджений

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом часткового
складання призначених покарань
остаточно ОСОБА_1 призначено покарання
у виді позбавлення волі строком на 5
років і 8 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
потерпілої ОСОБА_2 матеріальної шкоди в
сумі 5300 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської
області від 06 грудня 2013 року вирок
суду щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те,
що він 17 квітня 2013 року о 10 годині 50
хвилин, з метою вчинення крадіжки
чужого майна, діючи повторно, проник на
територію дитячого садка № 1,
розташованому по вул. Красних
партизанів в м. Попасне Луганської
області та, скориставшись відсутністю
у групі «Рябінка» дитсадка вихователя
і дітей, таємно викрав з сумки, що
належить вихователю дошкільного
закладу - ОСОБА_2: гаманець з грошима у
сумі 300 грн. та кредитними картками ПАТ
«Дельта Банк», на рахунку якої
знаходилися грошові кошти у сумі 10 000
грн., ПАТ КБ «Приват Банк», на рахунку
якої знаходилися грошові кошти у сумі
600 грн., кредитну картку ПАТ КБ
«Національний кредит», на рахунку якої
знаходились грошві в сумі 16 грн. Після
чого з місця скоєння злочину втік,
розпорядившись викраденим на свій
розсуд, чим завдав матеріальної шкоди
потерпілії ОСОБА_2 на загальну суму 300
грн.

17 квітня 2013 року об 11 годині 35 хвилин,
він же, знаходячись по вул.
Первомайській біля будинку № 58 м.
Попасна Луганської області, на першому
поверсі якого розташовано банкомат ПАТ
КБ «Приват Банк», за обставин,
викладених у вироку, повторно, відкрито
в присутності потерпілої ОСОБА_2, яка в
цей час знаходилася біля вказаного
банкомату, зняв з викраденої у неї
раніше картки «Дельта Банку» гроші у
сумі 9000 грн.

Будучи викритим потерпілою, приховуючи
при собі зняті з рахунку платіжної
картки гроші, ОСОБА_1 втік з місця
скоєння злочину.

У касаційній скарзі засуджений просить
скасувати ухвалу апеляційного суду у
зв'язку із недоведеністю його вини у
вчиненні злочину. Наголошує на тому, що
він не викрадав майно потерпілої
ОСОБА_2, а висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, також
вказує на неповноту судового слідства.
Крім того зазначає про застосування
щодо нього недозволених заходів
слідства. Ці доводи він викладав у
апеляційній скарзі, і вважає, що
апеляційним судом вони належним чином
не досліджені, а тому просить
призначити новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідача, думку прокурора
щодо безпідставності касаційних вимог
засудженого, а тому просив
постановлені щодо нього судові рішення
залишити без зміни, доводи засудженого
на підтримку поданої ним касаційної
скарги з підстав, викладених у ній, а
також прохання про звільнення його від
відбування покарання за законом «Про
амністію в 2014 році», перевіривши
матеріали кримінального провадження
та доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що вона не підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК
України до компетенції касаційного
суду не відноситься перевірка
обставин, зазначених у ст. 411
КПК України щодо невідповідності
висновків суду, викладених у вироку,
фактичним обставинам кримінального
прадження.

Відповідно до ст. 94 КПК України, оцінка
доказів є виключною компетенцією суду,
який постановив вирок, і ці вимоги
закону судом першої інстанції
дотримані у повному обсязі.

На спростування доводів засудженого
про його непричетність до злочинів, за
які його засуджено, суд навів показання
потерпілої ОСОБА_2 про обставини
викрадення її майна та виявлення особи,
яка це вчинила, а саме ОСОБА_1, під час
зняття з банкомату грошей з її карток,
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який
безпосередньо затримав ОСОБА_1 після
вчинення злочину.

Показання потерпілої та свідків
об'єктивно підтверджені даними, що
містяться у протоколах впізнання,
огляду телефону потерпілої з
інформацією про час та суму зняття
грошей з її карткового рахунку та у
виписці з рахунку потерпілої у ПАТ
«Дельта банк» щодо загальної суми
знятих грошових коштів.

Оцінка й аналіз наведених у вироку
доказів за епізодами вчинення
злочинів, які судом повно і всебічно
перевірялись, дає підстави вважати
обґрунтованим висновок про
доведеність вини ОСОБА_1 у таємному
викраденні чужого майна та у
відкритому заволодінні чужого майна
при обставинах, викладених у вироку.

Виходячи із встановлених у справі
фактичних обставин вчиненого, дії
ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України
судом кваліфіковано вірно.

Колегія суддів вважає, що зібрані у
справі докази судом обґрунтовано
визнані належними, які відповідають
вимогам допустимості, достатності та
достовірності, а тому висновки суду про
доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, за які його засуджено,
сумнівів не викликають.

У зв'язку із цим, колегія суддів доводи
засудженого ОСОБА_1 про відсутність
належних та допустимих доказів, які б
підтверджували його винуватість,
невідповідність вироку вимогам ст. 334
КПК України, вважає безпідставними.

Також безпідставними є доводи
засудженого щодо застосування до нього
недозволених методів слідства.
Вивченням матеріалів кримінального
провадження встановлено, що по заяві
ОСОБА_1 до ЄРДР було внесено матеріали
досудового розслідування і проведена
перевірка за фактом неправомірних дій
співробітників Попаснянського РВ
ГУМВС в Луганській області і в
результаті чого, за відсутністю в діях
співробітників міліції складу
кримінального правопорушення,
провадження було закрите постановою
старшого слідчого прокуратури м.
Первомайська Луганської області від 13
серпня 2013 року.

Ретельно перевіривши доводи
апеляційних скарг засудженого та його
захисника, апеляційний суд виніс
рішення про залишення вироку суду щодо
ОСОБА_1 без зміни, яке є обґрунтованим
та відповідає вимогам ст. 419 КПК
України.

Покарання ОСОБА_1 призначено у
відповідності до вимог статей 65-67
КК України.

Істотних порушень кримінального,
кримінально-процесуального закону, які
перешкодили чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і
постановити законне та обґрунтоване
рішення, а також підстав для скасування
ухвали із призначенням нового
апеляційного розгляду, як то зазначено
у касаційній скарзі засудженого, по
справі не встановлено.

Питання застосування амністії щодо
ОСОБА_1, за наявності для того підстав,
має вирішуватись за місцем відбування
ним покарання.

На підставі викладеного, керуючись
статей 436-438 Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів,

ухвалила:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення, а ухвалу
Апеляційного суду Луганської області
від 06 грудня 2013 року щодо нього -
без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді:

І.В. Григор'єва Т.А. Широян О.І. Леон