АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000207 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 121 ч. 1 та 119 ч. 1 КК України, за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 12 лютого 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років і 6 місяців позбавлення волі та за ч. 1 ст. 119 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України ОСОБА_5 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і визначено остаточно у виді 6 (шести) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі. Мірою запобіжного заходу обрано тримання під вартою, взято під варту в залі суду, час відбуття покарання ухвалено обчислювати з 12 лютого 2015 року.
Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 31 жовтня 2014 року біля 14 год. 45 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прийшов до будинку ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , де на ґрунті неприязних відносин побив ОСОБА_9 , нанісши йому удари
Провадження №11-кп/794/159/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_10
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_1 кулаками правою та лівою руками в ділянку ребер з правого та лівого боку, грудну клітку та в обличчя.
В результаті спричинив йому тілесні ушкодження у виді: синців синюшно - фіолетового кольору із нечіткими контурами на правій грудній ділянці; переломів хрящових частин, які мають ознаки часткового закостеніння, 6-7-го ребер справа по пригрудній лінії із масивним крововиливом темно-червоного кольору в оточуючі м`які тканини; перелому хрящової частини, яка має ознаки часткового закостеніння, 7-го ребра справа по середньо-ключичній лінії із масивним крововиливом темно - червоного кольору в оточуючі м`які тканини та розриву пристінкової плеври в даній
ділянці; розриву легеневої тканини передньої поверхні нижньої долі правої легені та вісцеральної плеври в даній ділянці, із крововиливом в легеневу тканину в даній ділянці; крововиливу у м`які тканини лівої поперекової ділянки спини, темно - червоного кольору; крововиливу в навколо ниркову жирову клітковину задньої поверхні лівої нирки, темно-червоного кольору.
Дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння та в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті ОСОБА_9 не знаходяться.
Крім того обвинувачений ОСОБА_5 , продовжуючи побиття ОСОБА_9 , наніс йому тілесні ушкодження у виді синців синюшно-фіолетового кольору із нечіткими контурами, розташованих на лівій очній ділянці, на кінчику носа; садно з кірочкою червоного кольору, розташоване на рівні оточуючої неушкодженої шкіри на переніссі; крововилив у м`які тканини голови з боку внутрішньої поверхні на лобній ділянці зліва з переходом на ліву брівну та ліву очну ділянки; субдуральний крововилив в правій середній та задній черепній ямці справа з переходом на конвекситальну поверхню правих потиличино тім`яно - скроневих долей головного мозку; субарахноїдальні крововиливи, темно-червоного кольору, розташовані на міжпівкульній поверхні лівих лобно - тім`яних долей головного мозку, на міжпівкульній поверхні правої тім`яної долі головного мозку, на конвекситальній поверхні правих тім`яно-скроневих долей головного мозку.
Внаслідок нанесення ударів в ділянку грудної клітки потерпілий ОСОБА_9 , впав на дерев`яну підлогу, вдарившись об неї втратив свідомість і не приходячи до свідомості ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в реанімаційному відділенні Путильської ЦРЛ.
Дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_9 .
На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, заперечуючи свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, просить суд апеляційної інстанції переглянути справу.
Адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 також подала апеляційну скаргу, в якій вказує на поверхневе дослідження районним судом обставин справи, що призвело до винесення вироку, який ґрунтується на припущеннях. Просить вирок районного суду скасувати, а обвинуваченого ОСОБА_5 виправдати.
Потерпілий ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , в якій просить апеляційні вимоги адвоката залишити без задоволення, а вирок районного суду без змін. Свої доводи обґрунтовує тяжкістю заподіяних тілесних ушкоджень, їх великою кількістю та тяжкими наслідками у виді смерті потерпілого ОСОБА_9 .
Старший прокурор прокуратури Путильського району Чернівецької області ОСОБА_12 також подав заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , в якій просить залишити вирок районного суду без змін, а апеляційні вимоги обвинуваченого без задоволення. Свої доводи обґрунтовує частковим визнанням вини обвинуваченим в суді першої інстанції та її підтвердження сукупністю інших наявних у справі доказів.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, котрі підтримали доводи своїх апеляцій та просили їх задовольнити, прокурора, котрий заперечив проти задоволення даних апеляцій та просив залишити вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляцій та заперечення на них, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіривши доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_5 щодо його невинуватості та необхідності переглянути справу, адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 щодо недослідження судом всіх обставини справи та постановлення вироку, який ґрунтується на припущеннях, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, з об`єктивної сторони характеризується діянням (дією або бездіяльністю) у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і причинно-наслідковим зв`язком між зазначеними діянням і наслідками.
Згідно ч.1 ст. 119 КК України вбивство через необережність з об`єктивної сторони характеризується діянням - посяганням на життя іншої людини, наслідками у вигляді її смерті та причинно-наслідковим зв`язком між вказаними діянням і наслідками, а з суб`єктивної сторони - необережністю: злочинною самовпевненістю або злочинною недбалістю.
Дані ознаки злочинів наявні в діях обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Так, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав частково, пояснивши, що 31 жовтня 2014 року до нього додому зайшов ОСОБА_13 , з яким вони почали розпивати спиртні напої. Разом з ними була його мати та співмешканка ОСОБА_14 . Під час розпивання спиртного у В. Яремчука стався епілептичний припадок і його мати злякалася і побігла за його співмешканкою. Коли мати повернулася із ОСОБА_15 то остання спитала у Василя, що з ним сталося, але він відповів, що все добре і відправив її додому. Після цього вони продовжили розпивати спиртні напої. Про подальші події обвинувачений ОСОБА_5 не зміг в суді нічого згадати, оскільки випив тоді багато спиртного. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 вину свою не визнав, показавши, що він давав визнавальні показання в суді першої інстанції через фізичний та психологічний тиск на нього слідчого. Колегія суддів ставиться критично до показань ОСОБА_5 і вважає їх обраним методом захисту від обвинувачення та намаганням уникнути кримінальної відповідальності, оскільки в суді першої інстанції слідчий не міг здійснювати будь-який тиск на ОСОБА_5 .

Згідно довідки № 160 від 1 листопада 2014 року (Т. 1 а.с. 23) у ОСОБА_5 станом на 5 год. 30 хв. 1 листопада 2014 року, тобто через 13-14 годин після нанесення ударів ОСОБА_9 , діагностовано стан сп`яніння в кількості 2.1 промілє.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 119 КК України, підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судах першої та апеляційної інстанцій.

Так, згідно з підсумками судово-медичних експертиз № 738 (Т. 1, а.с. 37-38) та № 188 (Т.2, а.с. 21-22) обвинувачений ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_9 , тілесні ушкодження, які відносяться до легких, середньої тяжкості та тяжких, що знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті потерпілого. Останні, зокрема, виникли не менш, як від одноразової дії тупого твердого предмету або удару об такий, найбільш вірогідно внаслідок одноразового падіння з положення стоячи з наступним співударянням з твердою площиною ділянкою чола незначно зліва.

Тілесні ушкодження, виявлені на тілі ОСОБА_9 , зазначені в п.п. 2.1 та 2.2 підсумків висновку експерта № 188 комісійної судово-медичної експертизи від 28.01.2015 року не впливають на кваліфікацію діянь ОСОБА_5 та не інкримінувались останньому.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту за участю безпосереднього і єдиного свідка побиття ОСОБА_9 його співмешканки ОСОБА_8 (Т. 1, а.с. 67-68), остання повідомила, що ОСОБА_5 наносив ОСОБА_9 численні удари (близько 16) в голову, тулуб, ребра, а також наніс удар рукою в область грудної клітки спереду, від даного удару ОСОБА_9 не втримався на ногах та впав на спину з висоти власного росту, при ударі сильно вдарився лівою стороною голови об підлогу. Удар був сильний, так як після падіння ОСОБА_9 втратив свідомість.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання доказів недопустимими, а саме протоколу проведення слідчого експерименту та огляду місця події, оскільки вони проведені без ухвали слідчого судді. Так, огляд місця події є слідчою дією, яка проводиться без ухвали слідчого судді та може проводитись навіть до внесення відомостей в ЄРДР. Слідчий експеримент проводився в помешканні свідка ОСОБА_8 з його безпосередньою участю і додаткової ухвали слідчого судді в даному випадку не потребується.

Свідок ОСОБА_8 в суді першої інстанції давала послідовні показання, які повністю узгоджуються з підсумками судово-медичних експертиз та обґрунтовано не викликають сумніву в колегії суддів апеляційного суду.

Тому доводи апелянтів в частині заперечення вини обвинуваченим у вчиненні інкримінований йому злочинів, невстановлення районним судом часу, до якого ОСОБА_9 перебував у ОСОБА_5 , та коли обидва припинили вживати спиртні напої, суб`єктивної сторони злочинів, неперевірка судом версії щодо можливості іншими особами нанести ОСОБА_9 тілесні ушкодження, колегія суддів визнає безпідставними.

Про спрямованість умислу на заподіяння тілесних ушкоджень свідчить характер, локалізація та множинність тілесних ушкоджень, в тому числі й на життєво важливому органі голові. Окрім того, будучи допитаним свідок ОСОБА_11 повідомив (Т.1, а.с. 57), що між ОСОБА_9 та сім`єю ОСОБА_16 постійно відбувалися сутички, сварки та бійки.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.65,66 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 119 КК України. З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Із обставин кримінального провадження, які встановив суд першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_5 діяв у межах одного злочинного умислу на спричинення тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості легких, середньої тяжкості та тяжких, тобто діяв з неконкретизованим умислом і за таких обставин відповідальність настає за фактично спричинену шкоду, у даному випадку за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та смерть потерпілого.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляції обвинуваченого ОСОБА_5 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 12 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_5 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3