Справкопія а № 676/330/15-к
копія овадження № 1-кп/676/195/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2015 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд,
Хмельницької області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:
- вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 13.08. 2014 року за ч.1 ст. 185 КК України до 150 год. громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України.
в с т а н о в и в :
До судовим слідством ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він 13 серпня 2014 року засуджений Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області до покарання у виді 150 год. громадських робіт, ухилився від відбування зазначеного покарання. Так, 24 вересня 2014 року Кам`янець-Подільським МРВ КВІ УДПтСУ в Хмельницькій області на підставі вище зазначеного вироку ОСОБА_4 взятий на облік, як засудженого до покарання у виді громадських робіт та в цей же день винесено постанову про встановлення днів його явки на реєстрацію в КВІ - першого понеділка кожного місяця. Одночасно, ОСОБА_4 ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та направлено в КП «Житловик» для відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт на строк 150 год., які він був зобов`язаний розпочати з 26 вересня 2014 року.
В порушення вимог п.3 ч.2 ст. 40 КВК України ОСОБА_4 умисно порушив порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, в КП «Житловик» для виконання громадських робіт не з`явився без поважних причин та жодного разу не вийшов на громадські роботи.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, яке виразилось в ухиленні від відбування покарання у вигляді громадських робіт особою, засудженого до цього покарання.
26 січня 2015 року між прокурором прокуратури м. Кам`янець-Подільського ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, згідної якої ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі підозри у обвинувальному актів до судовому провадженні. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 389 КК України у виді одного місяця арешту, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання призначену вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 13.08. 2014 року за ч.1 ст. 185 КК України та остаточно призначити покарання у виді арешту строком на один місяць один день.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав угоду з обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості та просить суд її затвердити, при цьому пояснив, що угода з його сторони є добровільною і він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду про визнання винуватості і просив її затвердити. При цьому пояснив, що повністю визнає вину в інкримінованих йому кримінальному правопорушенні, укладення угоди є добровільним, він цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди, вважає, що укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки: умови угоди не суперечать вимогам КПК та іншим Законам; слідчими органами правильно дана правова кваліфікація дій обвинувачен ого; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним ; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгодженні сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та вважає угода підлягає затвердженню з наступних підстав.
Так, згідно п.3 ч.1 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.
Відповідно до ч.2 та ч.4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст. 389 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.
В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Прокурор розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначенні ч.2 ст. 473 КПК України.
Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна,умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для не визнання винуватості.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , що виразилось в ухиленні від відбування покарання у вигляді громадських робіт особою, засудженого до цього покарання, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 винний у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.
При призначенні покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КПК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом - не встановлено.
З врахуванням обставин справи і даних про особу винного, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також, при призначенні покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що узгоджена сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання,узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суді дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст. 368-371,373-375,474-475 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на один місяць.
На підставі ст. ст. 71,72 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання призначену вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 13.08.2014 року за ч.1 ст. 185 КК України та остаточно призначити покарання у виді арешту строком на один місяць один день.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Речових доказів по справі немає.
Судових витрат по справі немає.
Цивільний позов в суді не заявлено.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.473 КПК України.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження, а обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

ОСОБА_1