У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.,

суддів за участю прокурора

Кривенди О.В., Канигіної Г.В., Сорокіної О.А.,

розглянувши
в судовому засіданні в м.Києві 13 грудня
2007 року кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора
Херсонської області на постановлене судове рішення щодо засудженого ОСОБА_1.,

в с т а н о в и л а:

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 23 серпня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,

раніше не судимого,

засуджено
за ч.3 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 5 років
позбавлення волі, а на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов”язки,
передбачені ст.76 КК України.

В апеляційному порядку справа не
розглядалась.

За наведених у вироку обставин
ОСОБА_1. засуджено за те, що він 23 лютого 1997 року о 1 год. ночі за
попередньою змовою з ОСОБА_2., ОСОБА_3. і ОСОБА_4. вчинили розбійний напад на
ОСОБА_5. і ОСОБА_6., з погрозою застосування небезпечного для життя і
здоров”я насильства, проникли в
приміщення будинку № АДРЕСА_1, де погрожуючи ножем, палкою і монтировкою, зв”язали потерпілих липкою стрічкою і
заволоділи 2.118 грн. та іншими речами ОСОБА_5 на загальну суму 2.318 грн.

Крім того, ОСОБА_1. за попередньою
змовою з цими ж особами, 16 квітня 1997 року о 2 год. ночі розбив віконне скло і проник у будинок №
АДРЕСА_2, де погрожуючи палкою і монтировкою, із застосуванням насильства
обрізом рушниці, вчинив напад на потерпілого ОСОБА_7., спричинивши легкі
тілесні ушкодження.

У касаційному поданні прокурор
у зв”язку із неправильним застосуванням кримінального закону, порушенням вимог
кримінально-процесуального закону і м”якістю призначеного ОСОБА_1. покарання,
просить скасувати постановлений щодо останнього вирок і направити справу на
новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, прокурора,
який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню
з таких підстав.

Висновок про доведеність вини
ОСОБА_1. у вчиненні зазначених дій суд у вироку обгрунтував дослідженим у судовому засіданні доказами, зокрема
показаннями самого ОСОБА_1. який, згідно з протоколом судового засідання, вину
визнав частково і розповів про обставини вчинених злочинів; показаннями
потерпілих ОСОБА_7., ОСОБА_6. та ОСОБА_5., та іншими доказами, аналіз яких суд
дав у вироку.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися із кваліфікацією дій ОСОБА_1. за ч.3 ст.187 КК України 2001 року,
рішенням суду про призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України
і звільненням від відбування покарання з іспитовим строком.

Відповідно до ст.ст.65,69 КК України
та роз”яснень, які містяться у п.п.1,8 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 24 жовтня 2003 року “Про практику призначення судами
кримінального покарання” при призначенні
покарання у кожному конкретному випадку суд повинен враховувати ступінь
тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом”якшують і
обтяжують покарання. Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої
межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності
декількох (не менше двох) обставин, що пом”якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Призначаючи ОСОБА_1. покарання суд
зазначив, що врахував ступінь тяжкості вчиненого злочинуОСОБА_1, дані про його
особу, який скоїв злочин у неповнолітньому віці, вперше притягується до
кримінальної відповідальності, наявність на утриманні малолітньої дитини та
непрацюючої дружини, добровільне відшкодування збитків та те, що він не був
організатором та ініціатором вчинення злочинів.

Але, судом не взято до уваги те, що
ОСОБА_1. на протязі нетривалого проміжку часу вчинив два епізоди розбійного
нападу групою осіб із застосуванням ножа, палиці та монтировки. З метою
уникнути кримінальної відповідальності
ОСОБА_1. виїхав за межі України і на протязі 8 років перебував у розшуку. За
другим епізодом вчинення розбійного нападу він себе винним не визнав, згідно з
записом в протоколі судового засідання, а тому посилання суду при призначенні
ОСОБА_1. покарання із застосуванням ст.ст.69,75 КК України на пом”якшуючу його
вину обставину як щире каяття у колегії суддів викликає сумнів.

Крім того, судом не враховано, що
згідно з вимогами ч.3 ст.5 КК України 2001 року закон про кримінальну
відповідальність, який пом”якшує кримінальну відповідальність, має зворотню дію
у часі.

Судом встановлено, що злочини
ОСОБА_1. вчинив 23 лютого та 16 квітня 1997 року, тобто до набрання чинності
Кримінального кодексу України 2001 року.

Санкція ч.3 ст.142 КК України 1960
року є більш м”якою, ніж санкція ч.3 ст.187 КК України 2001 року, так як
передбачає мінімальне покарання від 6 років позбавлення волі, а тому дії
ОСОБА_1. потрібно було кваліфікувати за ч.3 ст.142 КК України 1960 року.

На підставі наведеного, у зв”язку із
неправильним застосуванням кримінального закону, вирок щодо ОСОБА_1. підлягає
скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд, в процесі якого
необхідно усунути вказані недоліки, більш детально дослідити дані про особу
винного та постановити рішення, яке б відповідало вимогам закону.

Керуючись ст.ст.394-396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника
прокурора Херсонської області задовольнити.

Вирок Скадовського районного суду
Херсонської області від 23 серпня 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд.

Судді:

Скотарь А.М.
Кривенда О.В.
Канигіна Г.В.