Справа № 362/3793/15-к
Провадження № 1-кп/362/214/15
ВИРОК
Іменем України
02.07.2015 року м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викрадення чужого майна (крадіжці),-
12.04.2015 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях у квартирі своєї тітки ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , увійшов в спальну кімнату, де шукав листок з паролем від інтернету «Вай Фай». Побачивши у верхній шухляді тумбочки прозорий поліетиленовий пакет, в якому знаходилися золоті вироби, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаних виробів. Після чого ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає, умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно викрав золоту жіночу каблучку вагою 0.73 грам, проба золота 585, з вставками циркона вартістю 480 грн.; золоту жіночу каблучку вагою 1.37 г, проба золота 585, з вставками фіаніту вартістю 705 грн.; золоту каблучку вагою 2.30 г, проба золота 585 з вставками фіаніту вартістю 1530 грн.; золоту каблучку вагою 1.73 г, проба золота 585 вартістю 1115 грн.; золоту жіночу підвіску вагою 0.58 г, проба золота 585 вартістю 420 грн.; золоту чоловічу каблучку вагою 5,67 г, проба золота 585 вартістю 3420 грн.; золоту чоловічу каблучку вагою 10 г, проба золота 585 вартістю 5350 грн.; срібний жіночий браслет із золотими вставками вагою 6 г, проба срібла 925 вартістю 970 грн.; золотий жіночий браслет плетіння «Венеція» вагою 5 г, проба золота 585 вартістю 2800 грн., які належні потерпілій ОСОБА_5 .
Головуючим у кримінальному провадженні з`ясована думка учасників судового розгляду про те, які докази треба дослідити та про порядок їх дослідження.
Прокурор не заперечував проти подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись вивченням доказів, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 .
Судом з`ясована думка всіх учасників судового провадження стосовно подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що 12.04.2015 року він приїхав в смт. Дослідницьке, Васильківського району, Київської області до своєї тітки ОСОБА_5 . Перебуваючи в її квартирі він шукав листок з паролем на «Вай Фай» і в одній із кімнат в тумбочці він побачив різні золоті прикраси, які знаходилися в тумбочці та замотані в поліетиленовий кульок, кількість та вид золотих прикрас відповідає в оголошеному обвинувальному акті. Він викрав вказані золоті прикраси, які після чого заховав їх в саду в м. Фастові, Київської області, а через два дні здав їх до ломбарду частину в м. Фастові, частину в м. Києві. Золоту жіночу підвіску продав своєму знайомому ОСОБА_6 , а срібний жіночий браслет з золотими вставками десь пропав в саду. На даний час він потерпілій ОСОБА_5 нічого не відшкодував. У вчиненому щиро розкаявся.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 12.04.2015 року до неї в гості приїхала її рідна сестра ОСОБА_7 зі своїм сином ОСОБА_8 . Вони сиділи на кухні і вона бачила, як ОСОБА_9 заходив чомусь до них у спальню, але уваги вона цьому не придала. 15.04.2015 року вона побачила, що в тумбочці в спальні відсутні їхні золоті прикраси, які по кількості та виду зазначені в обвинувальному акті. 17.04.2015 року, в зв`язку з цим, вона звернулась до працівників міліції. На даний час шкода їй не відшкодована, але вони домовились між собою, що він частково буде їй сплачувати заподіяну шкоду, просила суд не позбавляти ОСОБА_4 волі.
Прокурором в судовому засіданні були надані матеріали кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме:
· фотокопія паспорта ОСОБА_4 ;
· характеристика з попереднього місця навчання ОСОБА_4 - посередня;
· вимога про судимість ОСОБА_4 , з якої вбачається, що останній раніше не судимий;
· довідки лікарів психіатра та нарколога, з яких вбачається, що ОСОБА_4 на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.
Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_4 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів середньої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ГІБ МВС України ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем останнього навчання характеризується посередньо.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 : щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи посередню характеристику на ОСОБА_4 за місцем його останнього навчання, те, що він раніше не судимий, щире каяття, думку потерпілої стосовно міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, але з застосуванням ст.ст. 75-76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого ще можливе без ізоляції від суспільства.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Застосувати до призначеного покарання ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з дня постановлення вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1