Справа № 442/9204/14-к
Провадження № 1-кп/442/47/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника - адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000852, від 21.04.2014 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого 07 серпня 2006 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст.186, ч.2, ст. 187, ч.2 ст. 296, 70 КК України до 7 років позбавлення волі, -

- про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , будучи засудженим 07.08.2006 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 296, 70 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 22.08.2009 року умовно-достроково на підставі постанови Бережанського районного суду Львівської області, з невідбутим терміном покарання 3 роки 5 місяців 25 днів, на шлях виправлення не став, а знову вчинив кримінальне правопорушення.

Органом досудового розслідування встановлено, що 21.04.2014 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи біля магазину «Ніка» на площі Ринок, 9, м. Дрогобич Львівської області маючи намір на заволодіння чужим майном, наніс ОСОБА_6 декілька ударів руками в ділянку голови та обличчя, внаслідок чого останній втратив свідомість, спричинивши йому при цьому тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому оці, крововиливу на конюктиві лівого ока, садна на боковій поверхні шиї справа, які згідно висновку експерта №2283, від 06.05.2014 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого заволодів майно ОСОБА_6 , а саме золотим ланцюжком вагою 15 грам у виробі 585 проби, вартістю 500 грн. за 1 грам, загальною вартістю 7500 грн., золотою підвіскою вагою 2 грами у вигляді «Божої Матері» у виробі 585 проби, вартістю 500 грн. за 1 грам, загальною вартістю 1000 грн., мобільним телефоном марки «МХЗ 32 Gb black white Meizu» вартістю 3150 грн. з сім-картою оператора стільникового зв`язку «Київстар» вартістю 10 грн., чим спричинив йому матеріальні збитки на загальну суму 11660 грн..

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково. Пояснив, що дійсно 21.04.2014 року близько 01. год. 30 хв. напав на ОСОБА_6 в м. Дрогобичі біля магазину «Ніка», нанісши йому декілька ударів по голові та обличчі в лівий бік, коли ОСОБА_6 , упав на землю, то у нього випав мобільний телефон, Після його удару ОСОБА_6 присів на змелю і взявся руками за обличчя, тоді він ( ОСОБА_4 ) відібрав золотий ланцюжок з медальйончиком. Коли він зривав ланцюжок, то ОСОБА_6 був при свідомості і чинив опір. Після цього, він не наносив ОСОБА_6 удари. При такому були присутні ОСОБА_7 , та його знайомі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які не бачили, що він взяв телефон і ланцюжок у потерпілого. Викрадене здали у ломбард, гроші витратили на власні потреби. У вчиненому щиросердечно розкаявся, пообіцяв подібного не чинити. Просив врахувати, що шкода ним відшкодована, претензій у потерпілого до нього не має, те, що потерпілий свідомості не втрачав, заздалегідь побити і викрасти майно потерпілого не планував намір виник раптово. Разом з тим, за наведеним, просив перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України.

Разом з тим, суд враховує наступні докази :

- покази потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що до 21.04.2014 року він направлявся в бік центру м. Дрогобича, біла магазину «Ніка» побачив компанію хлопців підійшов до них та отримав удар в потилицю ззаду, і ліву частину обличчя, після чого упав на коліна, свідомості не втрачав. Разом з тим, у нього потекла кров з носа. В лежачому положенні не знаходився. Згодом, помітив відсутність телефону і ланцюжка. Після чого, звернувся в міський відділ міліції. Обвинуваченого пробачив, претензій до такого немає, просить суворо не карати, обрати міру покарання без позбавлення волі. За медичною допомогою звернувся на наступний день оскільки йому стало зле.

- покази свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив, що ОСОБА_4 є його знайомим протягом п`яти років. В квітні він знаходився в лікарні, і на той час туди потратив ОСОБА_11 . При цьому його відвідати прийшов ОСОБА_4 і мав намір обмінятися мобільним телефоном НТС на IРhone, однак він відмовився. Ластов`яка знає протягом 15 років, який і розповів, що ОСОБА_4 викрав у нього ланцюжок та мобільний телефон.

- покази свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що ОСОБА_4 знає досить довгий проміжок часу. Він працював в конвої, коли ОСОБА_4 доставляли до суду для застосування міри запобіжного заходу, чув що на запитання прокурора ОСОБА_4 відповів, що наніс удар ОСОБА_6 після чого у нього випав телефон, який ОСОБА_4 забрав. Вину на той час, ОСОБА_4 визнав частково, чи втрачав при цьому потерпілий свідомість сказати не може.

- висновок експерта №228 від 22.04.2014 року Дрогобицького відділення КЗЛР ЛОБСМЕ, яким встановлено що у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому оці, крововиливу на конюктиві лівого ока, садна на боковій поверхні шиї справа. Такі тілесні ушкодження могли виникнути незадовго до госпіталізації, внаслідок контакту з тупим твердим предметом і ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

- протокол пред`явлення особи для пізнання за фотознімками від 31.10.2014 року, за яким ОСОБА_6 впізнав особу під фото №4 ( ОСОБА_13 ), як такого, що 21.04.2014 року близько 01 год. 30 хв. спричинив тілесні ушкодження та пограбував його.

- довідку Скарбниця Ломбард, за яким ОСОБА_14 21.04.2014 року закладав ланцюг золотий, розірваний за реактивом, кулон деформований за реактивом.

- довідку №453 від 05.11.2014 року ФО-П ОСОБА_15 про те, що вартість телефону марки «МХЗ 32 Gb black white Meizu» складає 3150 грн., вартість сім карти оператора «Київстар» 20.04.2014 року -10 грн.

- протокол пред`явлення особи до впізнання від 05.11.2014 року, за яким ОСОБА_6 з впевненістю впізнав чоловіка, який стояв третім зліва, тобто ОСОБА_4 , вказавши, що такий побив його, та при цьому відібрав золотий ланцюжок з кулоном та мобільний телефон.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з принципом безпосередності дослідження доказів, передбаченого ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані як докази відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Відповідно до загальної судової практики, небезпечне для життя чи здоров`я насильство (ст. ст. 187, 189 ч. 3 КК України) це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не привели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення, зокрема призвели до втрати свідомості.

Об`єктивних даних про те, що, потерпілий втрачав свідомість в матеріалах кримінальної справи немає.

Разом з тим, кримінальне провадження було порушено відповідно до заяви потерпілого та встановлених обставин за ч. 2 ст. 186 КК України і лише через певний час дії винних були перекваліфіковані на ч. 2 ст. 187 КК України, виходячи лише з того, що потерпілий став стверджувати, що від нанесення йому тілесних ушкоджень втратив свідомість, чого не було та не є підтвердженим.

Втрата свідомості особою, означає особливий, специфічний стан людини і через цей стан визнається небезпечним для життя і здоров`я.

Покази потерпілого на досудовому слідстві про втрату свідомості носять суперечливий характер і не відповідають фактичним обставинам справи, більше того в судовому засіданні потерпілий ствердив, що від ударів, які завдав йому обвинувачений свідомості не втрачав.

Таким чином, суд не може будувати обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України, як оскільки вони входять в колізію із здобутим у судовому засіданні фактом про те, що потерпілий від нанесення йому ударів свідомості не втрачав, що підтвердили як потерпілий, так і обвинувачений, та відсутність тяжких наслідків, а спростування такому не надали висновки експертизи.

Розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явлення обвинувачення ОСОБА_4 , з урахуванням положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.

Отже, сукупністю даних досудового та судового слідства, котрі співпадають між собою та об`єктивно доповнюють одні одних, стверджено винність обвинуваченого ОСОБА_4 ,. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Враховуючи наведене та вимоги кримінального закону та з урахуванням наявних у справі та досліджених під час судового слідства доказів суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 187 КК України на ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України при призначенні покарання, суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Суд також бере до уваги, що обвинувачений вину визнав, є особою молодого віку на обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, відсутність претензій потерпілого, відшкодування шкоди, щире каяття, відсутність тяжких наслідків.

Обтяжуючих обставиною є рецидив злочину.

Також суд приймає те, що у вчиненні кримінальні правопорушення обвинуваченим відносяться до категорії легкої тяжкості.

Поряд з цим, враховуючи вказане суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі (враховуючи наведені вище обставини, суд розцінює такими, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого винним) до нього слід застосувати ст. 75 КК України з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України і саме таке покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу залишити чинним.

За змістом ч.11 ст.182 КПК України заставу, яка була внесена ОСОБА_16 в сумі 73080 грн. слід повернути такому.

Судових витрат по справі не має.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, встановивши йому іспитовий строк тривалістю в три роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Речові докази :

- контрольну марку, акт здачі прийомки та гарантійний талон до мобільного телефону марки «МХЗ 32 Gb black white Meizu», переданий на зберігання, ОСОБА_6 . вважати повернутими.

- сім липких зліпків з відтисками пальців, дерев`яну палку, 2 пляшки з під пива, передані на зберігання в камеру зберігання Дрогобицького МВ ГУМУС України у Львівській області -знищити.

- мобільний телефон марки «Нокіа», переданий на зберігання ОСОБА_17 , вважати повернутим.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 обраний у виді застави до вступу вироку у законну силу залишити чинним, після чого її суму 73000 грн., які були внесені ОСОБА_16 на рахунок ТУ ДСА у Львівської області за квитанцією №160 від 10.11.2014 року ТВБВ №10013/242 м. Дрогобич Ст. №373, за банком платника Філія ЛОУ №10013 АТ «Ощадбанк», - повернути ОСОБА_16 , та 80 грн.які були внесені ОСОБА_16 на рахунок ТУ ДСА у Львівської області за квитанцією №73 від 11.11.2014 року ТВБВ №10013/242 м. Дрогобич Ст. №373, за банком платника Філія ЛОУ №10013 АТ «Ощадбанк».

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Судя ОСОБА_1