Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/537/15-к
Провадження №: 1-кп/332/82/15
Вирок
Іменем України
09 квітня 2015 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, має середню спеціальну освіту, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 14.05.2003 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст..263 ч.1, 15 ч.2, 185 ч.3, 185 ч.3, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 16.07.2005 року згідно постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.07.2005 року на підставі ст..3-Б Закону України «Про амністію» від 31.05.2005 року;
- 12.04.2007 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст..309 ч.1. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком 3 роки;
- 05.12.2007 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст..309 ч.2, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 24.03.2010 року згідно постанови Оріхівського районного суду Запорізької області від 16.03.2010 року умовно-достроково на 9 місяців 19 днів;
- 06.06.2013 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст.15 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки;
- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,
07.12.2014 року приблизно о 24- 00 годин ОСОБА_7 , 1979 року народження, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, проникнувши на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , на грунті заздалегідь виниклих неприязнених відносин з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс останньому один удар ножем, який він тримав в правій руці, в область черевної порожнини, чим спричинив останньому проникаюче поранення передньої черевної стінки з пораненням лівої долі печінки, із скупченням крові в черевній порожнині, що є тяжким тілесним ушкодженням, тобто умисним тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 свою провину у пред`явленому обвинувачені визнав частково: не оспорюючи фактичні обставини справи, заперечував проти умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, пояснив, 06.12.2014 року приблизно в 00-00 годин, він проходив біля будинку АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_8 . Він постукав до времянки, вийшов ОСОБА_9 і почав на нього лаятися. Він достав із кармана куртки ніж і вдарив ОСОБА_9 ножем в область черевної порожнини в ділянку печені. Але , він прийшов до ОСОБА_10 не для того, щоб нанести тяжкі ушкодження, а поговорити, а умисел на нанесення удару ножем у нього виник спонтанно. Заявлений цивільний позов визнав частково в частині відшкодування матеріальної шкоди, а проти відшкодування моральної шкоди заперечує.
В ході судового слідства пояснив, що він вину визнає повністю в тому, що причинив потерпілому ОСОБА_4 тяжке тілесне ушкодження.
Однак, вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні на підставі доказів, зібраних в ході судового слідства.
Поясненнями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 , який суду пояснив, що 07.12.2014 року почувши лай собаки, він відчинив двері надвір і побачив напроти себе ОСОБА_11 . Замітивши, що він наближається в його бік, він зачинив двері. А коли увійшов до будинку, відчув біль і побачив рану у себе на животі. Просить покарати ОСОБА_7 по закону. Свій цивільний позов в сумі: 3926,63 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, підтримав і просить його задовольнити у повному обсязі.
Висновком експерта № 284 від 30.01.2015 року щодо проведення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_4 , якою встановлено, що у ОСОБА_4 виявлено тілесне ушкодження: проникаюче поранення передньої черевної стінки з пораненням лівої долі печінки, із скупченням крові в черевній порожнині, що є тяжким тілесним ушкодженням, тобто умисним тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння.
Висновком експерта № 384-д від 30.01.2015 року щодо судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , якою встановлено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_4 , завдані обвинуваченим ОСОБА_7 , не виключено, що могли бути завдані при обставинах та умовах, вказаних ОСОБА_7 в ході його допиту в якості підозрюваного від 24.12.2014 року та в ході проведення слідчого експерименту від 24.12.2014 року.
Висновком експерта № 5129 від 09.12.2014 року щодо судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , 1979 року народження, якою встановлено, що при медичному огляді у ОСОБА_7 яких- небудь видимих зовнішнє тілесних ушкоджень не виявлено.
Висновком експерта № 1230 від 26.12.2014 року щодо судово-медичної експертизи куртки, светра і штанів ОСОБА_7 , якою встановлено що на вказаних речах слідів крові не виявлено.
Висновком експерта №1232 від 30.12.2014 року щодо судово-медичної експертизи футболки, штанів і спортивної кофти ОСОБА_4 , якою встановлено, що на вказаних речах знайдено кров, походження якої не виключається від ОСОБА_4 , домішка крові ОСОБА_7 не виключається при наявності у нього тілесних ушкоджень.
Висновком судово-психіатричної експертизи № 12 від 12.01.2015 року відносно ОСОБА_7 , якою встановлено, що в період вчинення інкримінуємого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився в стані звичайного алкогольного сп`яніння. Тому,він міг розуміти значення своїх дій і керувати ними.
Висновком експерта № 174 від 09.12.2014 року,якою встановлено, що слід низу взуття, зафіксований на гіпсовому зліпку,вилучений 07.12.2014 року в ході огляду місця події на території домоволодіння,яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , залишений підошвою взуття на праву ногу, добровільно виданим 07.12.2014 року ОСОБА_7 .
Поясненнями свідка ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що 07.12.2014 року вночі їй на мобільний телефон подзвонив її син ОСОБА_8 і попросив його спасати, бо він втрачає свідомість. Вона приїхала до сина на пров.Ніжинський і викликала міліцію.
Поясненнями свідка ОСОБА_13 , який суду пояснив, що він брав участь в якості понятого при проведення впізнання жінкою, яка бачила невідому особу через вікно домоволодіння АДРЕСА_3 , по фотографіям.
Поясненнями свідка ОСОБА_14 , який суду пояснив, що він знає і ОСОБА_7 і ОСОБА_4 . Йому стало відомо про те, що ОСОБА_15 обвинувачує його та Записова у скоєнні у нього з будинку комп`ютера. Про це він і розказав ОСОБА_7 . Може їх обох охарактеризувати з позитивного боку. Раніше між ними конфліктів не виникало.
Судом були дослідженні усі надані стороною обвинувачення докази.
Винність ОСОБА_7 у скоєнні тяжкого злочину підтверджується доказами, які є в матеріалах справи: протоколом огляду місця події, протоколом слідчого експерименту, висновками судово-медичних експертиз, протоколами допиту свідків.
Нанесення удару ножем потерпілому ОСОБА_4 визнається обвинуваченим ОСОБА_7 ..
Суд відкинув його показання в тій частині, що він пішов до ОСОБА_4 не для нанесення тяжкого тілесного ушкодження, а для з`ясування обставин, чому той його оговорив, і приходить до висновку, що він вчинив умисний злочин з неконкретизованим умислом.
Судом встановлено докази, які свідчать про наявність умислу у ОСОБА_7 на заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень: спрямованість дій ОСОБА_7 на порушення анатомічної цілості життєво важливого органу потерпілого: удар в область черевної порожнини: заздалегідь приготував ніж, з яким прийшов до ОСОБА_4 з`ясовувати стосунки. Потерпілий ОСОБА_4 з свого боку ніяких насиль та погрожування відносно ОСОБА_7 не вчиняв, ударів йому не наносив.
Тому, суд приходе до висновку, що ОСОБА_7 умисно наніс удар ножем в область черевної порожнини ОСОБА_4 , щоб помститися за наклеп, який, як він сам пояснив в судовому засіданні, він не міг простити.
Проаналізувавши висновки судово-медичних експертиз щодо потерпілого ОСОБА_4 , суд вважає, обвинувачений ОСОБА_7 умисно завдав потерпілому тяжке тілесне ушкодження ножем, розуміючи що завдає тяжке тілесне ушкодження.
За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_7 та кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке ушкодження небезпечне для життя потерпілого в момент заподіяння.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує:
ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином ;
- дані про особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується в цілому позитивно, раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку в наркодиспансері;
- обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття;
- обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 суд визнає: рецидив злочину, скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням того, що ОСОБА_7 повністю не відбув покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2013 року яким його засуджено за ст. 15 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з випробувальним строком 2 роки, суд при призначенні покарання за сукупністю вироків застосовує правила ч.1 ст.71 КК України.
З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі, оскільки він, перебуваючи на випробувальному строку, знов скоїв новий злочин
Цивільний позов Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» у сумі 5943,20 грн. підлягає задоволенню у зв`зку із його визнанням обвинуваченим ОСОБА_7 .
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 на суму 3926,63 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки він ще проходе курс лікування і потребує додаткових витрат.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винним вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою залишити до набрання вироком законної чинності.
Строк відбуття покарання рахувати з 25.12.2014 року.
Стягнути з ОСОБА_7 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 5943,20 грн. на користь Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя».
Стягнути с ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 3926,63 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.
Стягнути с ОСОБА_7 в доход держави в особі управління Держказначейства України в Шевченківському районі м. Запоріжжя витрати пов`язані з залученням експертів на загальну суму 393,12 грн.
Речові докази: одяг обвинуваченого ОСОБА_7 , переданий на відповідальне зберігання до камери схову Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області повернути ОСОБА_7 ; одяг потерпілого ОСОБА_4 , переданий відповідальне зберігання до камери схову Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області повернути потерпілому ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1