г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/806/15-к
Номер провадження 1-кс/213/87/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року, слідчий суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Інгулецького РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження №000313, за ст. 186 ч.2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривому Розі, українець, громадянин України, освіта професійно-технічна, не працює, не навчається, без місця реєстрації, та без постійного місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали.

Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечував, просив не позбавляти волі.

Заслухавши сторони, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно клопотання, ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово засудженим, останній раз 30.10.2012 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч.3, ст.70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення полі, звільнився з місць позбавлення волі 16.07.2014 року на підставі ст.2 ЗУ Про амністію на 1 рік 2 місяці 29 днів від покарання звільнений, та маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, та знову тобто повторно, скоїв умисний, тяжкий, корисливий злочин.

Так, в середині січня місяця 2015 року в денний час доби ОСОБА_5 , знаходячись біля пункту прийому вторинної сировини по вул. Подлєпи, 18, в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, в процесі спільного вживання алкогольних напоїв зі своїм раніше знайомим ОСОБА_6 та виниклої між ними словесної сварки, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, ОСОБА_5 умисно, наніс два удари руками, зжатими в кулаки, по голові ОСОБА_7 , від яких останній впав. Після чого ОСОБА_5 підійшов до лежачого на землі ОСОБА_7 , який не міг чинити фізичний опір, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, відкрито, всупереч волі потерпілого, викрав гроші в сумі 1300 гривень, які знаходилися в задній кишені одягнених на ОСОБА_6 штанів, та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на вказану суму.

14.03.2015р. до ЄРДР було внесено відомості за ч.2 ст. 186 КК України, за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та розпочато досудове розслідування.

26.03.2015р. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч.2 ст. 186 КК України.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом.

Відповідно до ст. 177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкремінований злочин, а саме за ст. 186 ч2 КК України передбачене покарання від 4 до 6 років позбавлення волі. Суд враховує. Злочин відноситься до умисних тяжких злочинів. Підозрюваний раніше судимий: останній раз 30.10.2012 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст. 185 ч.3, ст.70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення полі, звільнився з місць позбавлення волі 16.07.2014 року на підставі ст.2 ЗУ Про амністію на 1 рік 2 місяці 29 днів від покарання звільнений. Не працює, не має засобів до існування. Суд враховує вік та стан здоров,я підозрюваного, що не є особою похилого віку, та на здоров,я не скаржився. Сім,ї не має. Не має місця реєстрації та проживання. Вину визнає. Вказав, що має місце проживання, але дане твердження спростовується наданими рапортами, та додатковими поясненнями підозрюваного, що там проживав з дівчиною, з якою на даний час вже не мешкає.

Відповідно до ст. 194 КПК України судом встановлено обгрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкремінованому злочині, що підтверджується: Заявою потерпілого ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення; Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ; Протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_6 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 20.03.2015 року; Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 ;

Судом встановлені ризики за ст. 177 КПК України:

ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ніде не зареєстрований, та постійного місця мешкання не має, добровілно до міліції не з,явився, був виявлений в результаті оперативної діяльності, через тяжкість покарання може ухилятись від слідства та суду. Згідно наданих суду матеріалів підозрюваний не мешкає за вказаною ним адресою.

Може вчинити новий злочин, оскільки засобів до існування не має, доходів не має, не працює, житла не має, раніше судимий, схильний до вчинення злочинів, на шлях виправлення не стає.

Може незаконно впливати на потерпілого перебуваючи на свободі, оскільки раніше судимий, характеризується посередньо, та підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Доказів наявних тісних соціальних зв,язківпідозрюваного суду не надано.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбівлення волі на строк понад три роки. ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину за ст 186 ч.2 КК України, за який передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту с пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів за і проти звільнення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин.

Суд зазначає, що на даний час, коли по справі не зібрані всі докази, не проведено всі слідчі дії, та за існування вказаних ризиків, наявні аргументи тільки "проти" звільнення, тобто "за" обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки даний захід є необхідним за вказаних обставин.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту суд вважає не виключить зазначені вище ризики, оскільки, як при домашньому арешті так і при особистому зобов,язанні підозрюваний фактично матиме можливість переховуватись від слідства та суду, оскільки після вчинення злочину переховувався, добровільно до міліції не з,явився, та був розшуканий при проведенні оперативно-розшукових заходів. Крім того відсутнє фактично місце мешкання де б він міг знаходитись під домашнім арештом, т.як. не має місця реєстрації та проживання. Особиста порука не може бути застосована, оскільки суду не повідомлено про наявність осіб, які б заслуговували на довіру та поручились за підозрюваного. Заставу недоцільно призначати як основний запобіжний захід, оскільки підозрюваний не працює, не має джерел доходу, крім того інкремінований злочин вчинено із застосуванням насильства, що відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України виключає обов,язковість альтернативної застави.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м,яких запобіжних заходів.

Враховуючи вказане, суд вважає клопотання підлягає задоволенню, слід обрати запобіжний захід тримання під вартою, без визначення альтернативного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.107,131,176-178,182, 183-187,193-194.196-197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Інгулецького РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження № 000313, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з моменту затримання, тобто до 24.05.2015р.

Виконання ухвали покласти на Інгулецький РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1