№1-821/2008
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2008 року
Печерський районний суд м. Києва
в складі:

головуючого
- судді Гримич
М.К,

при
секретарі -
Хапанцевій І.С.,

за участю прокурора
- Панова В.Є.,
Бевзенко Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу
по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України,
уродженця смт Першотравенськ, Барановського району, Житомирської області, освіта неповна середня, не одруженого, не
працюючого, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1, раніше не судимий відповідно до ст.. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК
України ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.03.2008 року близько 10-40 годин,
перебуваючи на території Національного ботанічного саду ім.. Гришка, що
розташований у м. Києві, по вул.. Тимірязєвській 1, з погрозою застосування
насильства, небезпечного для життя чи здоров”я потерпілого, яке полягало в демонструванні
предмета, схожого на ніж, відкрито викрав чуже майно, що належало потерпілій
ОСОБА_2., а саме сумку жіночу червоного кольору, вартістю 225,0 гривень,
гаманець червоного кольору із штучної шкіри, вартістю 70,0 гривень в якому
знаходилися гроші в сумі 30,0 гривень та 20 євро (що на день вчинення злочину ,
відповідно до курсу НБУ по відношенню до гривні складає 155,77 гривень),
мобільний телефон “Самсунг Х 450” 55734 вартістю 700,0 гривень, в
якому знаходилася сім карта мобільного оператора “Діджус” вартістю 25,0
гривень, на рахунку якої було 5,0 гривень, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на суму 1210,77
гривень. В подальшому з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на
власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_1 26.03.2008 року близько 09.45 годин перебуваючи на
території Національного ботанічного саду ім.. Гришка, що розташований у м.
Києві, по вул.. Тимірязєвській 1, з погрозою застосування насильства,
небезпечного для життя чи здоров”я потерпілого, яке полягало в демонструванні
предмета, схожого на ніж, відкрито викрав чуже майно, що належало потерпілій
ОСОБА_4., а саме шкіряну жіночу сумку чорного кольору вартістю 250,0 гривень
мобільний телефон “Нокіа 6125” вартістю
1100,0 гривень, в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора “Київстар”
НОМЕР_2вартістю 25,0 гривень, на рахунку якої було 10,0 гривень, цифровий
фотоапарат “SONY DSC-W100 вартістю
2378,20 гривень, золоті сережки вартістю 600,0 гривень, гаманець
темно-червоного кольору вартістю 50,0
гривень, в якому знаходилися гроші у сумі 50,0 гривень, чим заподіяв потерпілій
матеріальну шкоду на суму 4463,20 гривень . В подальшому з місця вчинення
злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні підсудний винним себе не визнав та
дав пояснення, що під час пограбування
потерпілоїОСОБА_2 16.03.2008 року знаходився за місцем свого проживання у с.
Тавільжанка Харківської області, що можуть підтвердити його родичі, зокрема
його дівчина ОСОБА_3., а в день
пограбування потерпілоїОСОБА_4. перебував у свого дідуся у Закарпатській
області, прізвище ім”я , по-батькові та адресу якого пригадати не зміг. Щодо
злочинів, які вчинені відносно потерпілих йому нічого не відомо, причетність до
їх скоєння не визнає, явку з повинною,
яка міститься в матеріалах справи, було написано під психологічним впливом
працівника Печерського РУГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_5., який порадив йому
це зробити, підписи на протоколах очних ставок та інших процесуальних
документах не схожі на його, матеріали кримінальної справи, які пропонувалися
йому для ознайомлення під час досудового
слідства мали інший вигляд. Вилучена під час затримання сім-карта
мобільного оператора “ДЖИНС”
НОМЕР_1дійсно належить йому, проте яким чином
ця картка потрапила до телефону
потерпілоїОСОБА_4. 26 березня 2008 року пояснити не зміг.

Покази підсудного судом були перевірені шляхом дослідження
наявних у справі доказів під час судового слідства, співставлення цих показів з
показами, даними підсудним під час досудового слідства, співставленння з показами
потерпілих та свідків, даних в судовому засіданні та письмовими доказами по
справі.

Незважаючи на повне невизнання вини підсудним ОСОБА_1. по
справі встановлено сукупність допустимих доказів, на діставі яких судом
робиться висновок щодо доведеності вини підсудного у вчиненні злочину з наступних підстав.

Допитана в судовому
засіданні потерпіла ОСОБА_2пояснила, що 16.03.2008 року близько 10-40 годин, перебуваючи на
території Національного ботанічного саду ім.. Гришка, що розташований у м.
Києві, по вул.. Тимірязєвській 1, куди приїхала щоб прогулятися та помалювати,
знаходячись на алеї “Карпати” побачила підсудного, який йшов за нею, але цій
обставині значення не надала. В зв”язку з безлюдністю цього місця та холодною
погодою вирішила повертатися назад, перед цим вирішила замінити плівку в
фотоапараті, який знаходився при ній і присіла на лавку. В цей час до неї
підійшов підсудний та сказав, щоб вона віддала сумку, при цьому він тримав у
руці кухонний ніж. Потерпіла підкорилася та віддала свою сумку, оскільки
побоювалася за своє життя, після чого підсудний зник. Сумка жіноча червоного
кольору, гаманець червоного кольору із штучної шкіри, дисконтні картки мережі
“Космо”, “Сільпо”, фотоапарат “Зеніт”,
дві банківські картки “Укргазбанк” та банку “Надра”, декілька олівців та
листи паперу, студентський квиток на ім”яОСОБА_2. в подальшому були знайдені на парковій
ділянці по вул. Набережне шосе у м.
Києві, біля ст..м. “Видубичі”. Згідно показів потерпілої з сумки було викрадено мобільний телефон
марки “Самсунг Х450, та гроші 30,0
гривень та 20 євро. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2вказала на
підсудного як на особу, яка здійснила на
неї напад 16.03.2008 року з метою
пограбування, при цьому з підсудним раніше не знайома, підстав для обмови
підсудного з її боку не встановлено, покази, дані нею в судовому засіданні є логічними і не мають
суперечностей з показами, даними на досудовому слідстві та іншими доказами по
справі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 26.03.2008 року близько 09.45 годин, запізнюючись на роботу в
НБС ім.. Гришка, вирішила скоротити шлях та перелізла через паркан саду і
одразу побачила підсудного, який одразу наказав їй віддати сумку, схопивши за
куртку. Коли потерпіла відповіла відмовою, він показав предмет, схожий на ніж,
який тримав в руці, після чого потерпіла, побоюючись за своє життя, віддала сумочку. Після цього
підсудний спитав її де знаходиться телефон, на що вона відповіла, що у сумочці.
Після цього підсудний, побачивши на потерпілій сережки, наказав їх зняти, що
вона і зробила. Потім підсудний сказав їй, щоб вона йшла з цього місця, вона
пішла не озираючись, до свого робочого місця, після чого зателефонувала звідти
в міліцію. В потерпілої було викрадено шкіряну
жіночу сумку чорного кольору, мобільний телефон “Нокіа 6125” , в якому знаходилася сім-карта мобільного
оператора “Київстар” НОМЕР_2 на рахунку якої було 10,0 гривень, цифровий
фотоапарат “SONY DSC-W100 вартістю , золоті
сережки вартістю 600,0 гривень, гаманець темно-червоного кольору , в якому
знаходилися гроші у сумі 50,0 гривень. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4.
вказала на підсудного як на особу, яка
здійснила на неї напад 26.03.2008 року з
метою пограбування, при цьому з підсудним раніше не знайома, підстав для обмови
підсудного з її боку не встановлено, покази, дані нею в судовому засіданні є логічними і не мають
суперечностей з показами, даними на досудовому слідстві та іншими доказами по
справі.

Допитаний в судовому засіданні
свідокОСОБА_5., який є працівником Печерського РУГУ МВС України у м.
Києві показав, що під час розслідування пограбувань жінок 16.03 та 26.03.2008
року в НБС ім.. Гришка було встановлено, що
з мобільного телефону потерпілоїОСОБА_4. 26.03.2008 року здійснювалися
дзвінки з використанням сім-карти оператора “Джинс” НОМЕР_1, абонент якої в
день пограбування знаходився по вул.. Набережне шосе у м. Києві, в подальшому
перебував у с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області та в
Закарпатській області. За допомогою працівників міліції у Харківській області
були відпрацьовані раніше судимі особи, які проживають у цій місцевості. За
таких обставин підсудний ОСОБА_1 був затриманий за місцем проживання, у нього
було вилучено зазначену сім-карту без телефонного апарату. Щодо здійснення
впливу на підсудного під час відібрання явки з повинною свідок зазначив, що
ніякого впливу на нього не здійснювалося, підсудним явка з повинною була
написана добровільно і без примусу. При цьому
в судовому засіданні підсудний в присутності свідка не зміг пояснити
коли саме, в якій спосіб на нього здійснював вплив свідокОСОБА_5., запитань
свідкові задано не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6. - працівник Печерського РУГУ
МВС України у м. Києві, також пояснив, що під час розслідування пограбувань
жінок 16.03 та 26.03.2008 року в НБС ім.. Гришка було встановлено, що з мобільного телефону потерпілоїОСОБА_4.
26.03.2008 року здійснювалися дзвінки з використанням сім-карти оператора
“Джинс”НОМЕР_1, абонент якої в день пограбування знаходився по вул.. Набережне
шосе у м. Києві на абонентський номер 8 , який, як було
встановлено по приїзду у с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської
області, належить дівчині підсудного -ОСОБА_3. При цьому було також
встановлено, що після першого пограбування - 16.03.2008 року з номераНОМЕР_1
аналогічно було здійснено декілька дзвінків до телефон ОСОБА_3. В подальшому,
після затримання підсудного, ним було отримано копію форми № 1 у паспортному
столі м. Дворічна, оскільки підсудний загубив паспорт. По дорозі до Києва в
машині , в присутності свідка підсудний зізнався у вчиненні злочинів, з приводу
розслідування яких його затримали.

Покази свідків ОСОБА_5. та ОСОБА_6 суд визнає об”єктивними, оскільки вони
не містять суперечностей між собою, свідки з підсудним раніше не знайомі,
посилання на здійснення впливу з їх боку на підсудного не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні, будь-які скарги підсудного з цього приводу
ним не подавалися. За наведених обставин
суд вважає ці докази допустимими та такими, що опосередковано вказують
на винність підсудного в інкримінованому злочині.

Крім показів
потерпілих та свідків винність
підсудного в скоєнні діяння, яке підпадає під ознаки тяжкого злочину,
підтверджується письмовими доказами по справі:

- явкою з повинною,
написаною власноруч від 12.06.2008 року , в якій підсудний зізнався у вчинені двох нападів на
потерпілих 16.03 та 26.03.2008 року (а.с.71, а.с.139 т.1);

-
протоколом пред”явлення фотознімків для впізнання, згідно якого потерпіла
ОСОБА_2впізнала ОСОБА_1. як особу, яка 16.03.2008 року близько 10.40 годин з
погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров”я потерпілої,
пограбувала її у НБС ім. Гришка у м. Києві, заволоділа сумочкою, з якої, як
було з”ясовано після її знайдення,
зникли мобільний телефон марки “Самсунг Х 450” та гроші у сумі 30,0
гривень та 20 євро ( а.с.61-63 т.1);

- протоколом
пред”явлення особи для впізнання ,
згідно якого потерпіла ОСОБА_4.
однозначно вказала на ОСОБА_1., як на особу , яка 26.03.2008 року близько 09.45
годин з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров”я
потерпілої, пограбувала її у НБС ім. Гришка у м. Києві, заволоділа сумочкою, в
якій перебували телефон Нокіа 6215, грошові кошти у сумі 50,0 гривень та
фотоапарат “SONY WDSC100”, а також примусила віддати золоті сережки ( а.с.148-151 т.1);

- протоколом очної ставки між потерпілою ОСОБА_2 та
обвинуваченим ОСОБА_1., під час якої
ОСОБА_2підтвердила свої покази, обвинувачений ОСОБА_1 з ними погодився
та розкаявся у вчиненому (а.с.16-18, т.2);

- протоколом
виявлення, огляду та вилучення від 12.06.2008 року, згідно якого у ОСОБА_1. під
час затримання за місцем проживання у с. Тавільжанка було вилучено сім-карту
оператора “Джинс” з абонентським номером 8 (а.с.77 т.1);

- речовим
доказом по справі, а саме сім-картою оператора “Джинс” з абонентським
номеромНОМЕР_1 (а.с.78-79 т.1);

- документацію
щодо продажу (гарантійним талоном) на мобільний телефон “Самсунг Х 450”, що належить ОСОБА_2. (а.с.22, т.1);

- картонною
упаковкою на мобільний телефон “Нокіа 6215”,
що належить ОСОБА_4. (а.с. 129 т.1);

- гарантійними
документами та товарним чеком на суму 2378,20 гривень про придбання фотоапарату
“SONY -W DSC 100 “, який наданий потерпілою ОСОБА_4 (а.с.128 т.1);

- роздруківкою
дзвінків абонентаНОМЕР_1, що використовувався ОСОБА_1., згідно якої телефон, що
належить ОСОБА_2. використовувався 16.03.2008 року для здійснення дзвінків з
цього абонентського номеру з 11.27 годин до 13.40 годин (а.с.155-156, т.1).

Данні, викладені в зазначених письмових
доказах, є документально зафіксованими
допустимими доказами винності підсудного і узгоджуються з поясненнями
потерпілих і свідків.

За наведених вище обставин, суд
приходить до висновку, що винність підсудного у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Суд
критично ставиться до показів підсудного щодо відсутності за місцем
вчинення злочину у м. Києві 16.03. та
26.03.2008 року та вважає, що вони спрямовані на ухилення від відповідальності
за скоєне.

Так,
його винність повністю підтверджується показами потерпілих, які як на
досудовому слідстві так і під час судового розгляду одозначно і без сумніву
вказали на підсудного, як на особу, яка вчинила на них напад, при цьому
достовірно описавши його під час складення фотороботу та подачі усних заяв про
злочин. Крім того, винність підсудного підтверджується технічною роздруківкою телефонних розмов
абонента мобільного оператора “Джинс”НОМЕР_1, який в день пограбувань 16.03.та
26.03.2008 року здійснював розмови з телефонів потерпілихОСОБА_2. таОСОБА_4.
відповідно. Технічну документацію та упаковку від телефонів, яків мають
ідентифікуючий номер кожного телефонного апарату (ІМЕІ) надано потерпілими, а
зазначену сім карту було вилучено у підсудного під час затримання за місцем
проживання, вона визнана по справі речовим доказом. При цьому покази допитаних
за місцем проживання підсудного матері
ОСОБА_7, вітчима ОСОБА_8, дядька ОСОБА_9та
його дівчини ОСОБА_10., які зазначили, що 16.03. 2008 року підсудний постійно
знаходився у с. Тавільжанка, а 26.03.2008 року у Закарпатській області суд розцінює критично, оскільки вказані особи
є родичами підсудного, що не виключає подачі зазначених показів з метою
уникнення притягнення до кримінальної відповідальності близької людини. Крім
того, відповідно до постанови від 05.09.2008 року матеріали, що стосуються дачі
показів зазначеними особами в ході розслідування кримінальної справи по
обвинуваченню ОСОБА_1. виділені для додаткової перевірки на предмет дачі
завідомо неправдивих показів.

Пояснення підсудного, які дані ним в ході судового
розгляду, щодо невідповідності його підписів на процесуальних документах, суд
також оцінює критично, оскільки відповідно до протоколу про оголошення
обвинуваченому про закінчення досудового слідства і пред”явлення йому та
захиснику матеріалів кримінальної справи (а.с.55, т.2) ним особисто зазначено,
що з матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомлений, заяв і клопотань не має.

Діяння, вчинене підсудним є суспільно небезпечним і
підлягає кваліфікації за ст.187 ч.2 КК
України , оскільки він, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, умисно, маючи
намір на заволодіння чужим майном, здійснив напад на потерпілих, погрожуючи при
цьому застосувати насильство, небезпечне для життя чи здоров”я особи.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого підсудним діяння, особу винного, який є працездатним,
але не працює і не навчається, задовільно характеризується за місцем
проживання, свою вину у вчиненні злочинів не визнав, дій, спрямованих на
відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної потерпілим, не вчинив, будь-яких
дій, які б переконали суд в усвідомленні
протиправності вчинених ним діянь не здійснив, зухвало поводився в
судовому засіданні, допускаючи нецензурну лайку на адресу учасників судового
розгляду справи . В ході розгляду кримінальної справи обставин, які б обтяжували покарання
підсудному відповідно до ст. 67 КК України, а також обставин, які пом”якшують
покарання у відповідності до ст. 66 КК України не встановлено. В зв”язку з чим
суд вважає необхідним призначити підсудному покарання у виді позбавлення волі в
максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 187 КК України з
застосуванням додаткової міри покарання у виді конфіскації майна, оскільки
вважає його виправлення без ізоляції від суспільства неможливим через неусвідомлення
протиправності та негативних наслідків вчинених діянь.

Цивільні позови суд вважає необхідним задовольнити в
повному обсязі, оскільки вони підтверджені доказами, дослідженими в судовому
засіданні, а саме документами про придбання
телефонних апаратів, товарним чеком про придбання потерпілою ОСОБА_4
фотоапарату “SONY W DSC100”, показами щодо сум викрадених грошових коштів та
вартості майна, при цьому суд бере до уваги перелік майна, яке повернуто
потерпілій ОСОБА_2. в ході проведення розшукових заходів.

Питання речових доказів судом вирішується на підставі ст.
81 КПК України.

Судові витрати по справі
підлягають стягненню з ОСОБА_1.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст. 323 - 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати
винниму вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України та призначити
йому покарання у виді позбавлення волі
строком на 10 років з конфіскацією майна.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком чинності залишити без змін - тримання під вартою у
Київському СІЗО № 13 Державного департаменту з питань виконання покарань.

Строк відбування покарання обраховувати засудженому
ОСОБА_1. з моменту затримання - 12.06.2008 року.

Цивільні позови задовольнити .

Стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 915,77
гривень.

Стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 4 415,00
гривень.

Судові витрати за проведення дактилоскопічної експертизи у
розмірі 486,77 гривень стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при
ГУМВС України у м. Києві.

Речовий доказ - сім-картку мобільного оператора «Джинс»-
що знаходиться в камері зберігання речових доказів Печерсьекого РУГУ МВС
України у м. Києві - знищити.

На Вирок може бути принесено апеляцію протягом 15 діб з
дня його проголошення, засудженим - з дня отримання копії вироку до
Апеляційного суду м. Києва .

Суддя Гримич
М.К.