Справа № 0906/134/2012
Провадження № 11/0990/462/2012
Категорія ст. ч.1 ст.364 КК України
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І.І.
Суддя-доповідач Гандзюк В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гандзюка В.П.,

суддів Хруняка Є.В., Фіцака Т.Д.,

з участю: прокурора Грищука В.І.,

захисника ОСОБА_2,

засудженої ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора Площанської Н.А., яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, та засудженої ОСОБА_3 на вирок Долинського районного суду від 30 грудня 2011 року,-

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка та жителька с. Княжолука, вул. Обозище, 44, Долинського району Івано-Франківської області, яка має вищу освіту, одружена, не працює, раніше не судима, громадянка України, -

засуджена:

- за ч.1 ст.364 КК України на один рік шість місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків в органах місцевого самоврядування, на строк один рік шість місяців;

- за ч.1 ст.366 КК України на один рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків в органах місцевого самоврядування, на строк один рік.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_3 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання - один рік і шість місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків в органах місцевого самоврядування, на строк один рік шість місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно до ст.76 КК України на засуджену покладено певні зобов'язання.

У зв'язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності, згідно ч.5 ст.74 та п.2 ч.1 ст.49 КК України, від призначеного покарання у вигляді обмеження волі на строк один рік і шість місяців з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків в органах місцевого самоврядування, на строк один рік шість місяців, звільнено.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_3 - підписку про невиїзд - залишено без зміни до вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_3 визнана винною у тому, що вона, будучи службовою особою, умисно, в інтересах третіх осіб, використала своє службове становище всупереч інтересам служби, що спричинило істотну шкоду, а також внесла до офіційних документів завідомо неправдиві відомості.

Так, ОСОБА_3 з 21 травня 2006 року і до 04.09.2008 року працювала секретарем Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області. та будучи службовою особою, володіючи організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов'язками, зловживаючи своїм службовим становищем, підробила ряд документів сільської ради, датувавши їх не січнем 2008 року, а груднем 2007 року. Також вона підготувала завідомо неправдиве рішення ради від 14 грудня 2007 року про надання дозволу підприємцю ОСОБА_4 на розробку проекту відведення земельної ділянки, протокол засідання сесії сільської ради від 14 грудня 2007 року, в які внесла завідомо неправдиві дані про те, що саме 14 грудня 2007 року, розглядалась заява ОСОБА_4 Також ОСОБА_3 внесла в офіційний документ - журнал реєстрації заяв та звернень громадян с. Княжолука завідомо неправдиві дані про те, що заява ОСОБА_4 поступила в Княжолуцьку сільську раду 10 грудня 2007 року.

У своїй апеляції ОСОБА_3 вказує, що справа судом розглянута однобічно, неповно, висновки суду не відповідають викладеним у вироку фактичним обставинам справи, неправильно застосовано кримінальний закон, ніяких злочинів вона не вчиняла, тому підлягає виправданню. Просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд.

У змінах до апеляції прокурор, яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції, вказує на те, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню з підстав однобічності та невідповідності висновків дійсним обставинам справи, безпідставного виправдання засудженої за окремими епізодами та неправильного застосування кримінального закону, а саме, що судом одночасно застосовано дві підстави звільнення від призначеного покарання, тобто з випробуванням та у звязку із закінченням строків давності. Просить направити справу на новий судовий розгляд для усунення зазначених порушень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляції у зміненому виді, пояснення засудженої ОСОБА_3 та її захисника, які просять задовольнити подану апеляцію, вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляціях доводи, колегія суддів вважає, що апеляції засудженої та прокурора підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд першої інстанції цих вимог закону недотримався, постановив вирок без належного та послідовного обґрунтування своїх висновків як щодо встановлених обставин справи, так і щодо оцінки перелічених доказів. При цьому, допустився ряду порушень процесуального та матеріального закону.

Зокрема, формулюючи доведену частину обвинувачення у вироку, суд обмежився загальними висловами та не конкретизував час, місце, спосіб та форму протиправних діянь засудженої. Через це є незрозумілим у чому саме полягає службове підроблення, в інтересах якої особи відбулося зловживання службовим становищем та в чому воно полягало, а також у чому виражається істотність заподіяної шкоди.

За таких обставин, апеляційний суд позбавлений можливості дати відповіді на апеляційні покликання засудженої про те, що вона ніяких офіційних документів не підписувала, а тому відповідно і не могла їх підробити.

Крім цього, наводячи окремі докази, в тому числі і такі, що суперечать один одному, суд не вказав які фактичні обставини справи вони підтверджують, а які спростовують.

При цьому, суд так і не визначився, з яких підстав він надав перевагу показанням тих свідків, які вказували, що рішення про надання земельної ділянки ОСОБА_4 приймалося 17 січня 2007 року, і чому не взяв до уваги та відкинув показання ряду депутатів сільської ради, які наполягали на тому, що таке рішення було прийнято саме 14 грудня 2006 року.

Однак, слід зауважити те, що правильне встановлення дати прийняття зазначеного рішення є визначальним для обвинувачення ОСОБА_3

Поза увагою суду та без належного спростування залишені також заперечення підсудної про те, що вона не була присутньою на засіданні сесії 17 січня 2007 року, не вела протокол сесії та не підписувала його.

Крім цього, вирок суду побудований таким чином, що всі протиправні діяння ОСОБА_3 вчиняла самостійно, що суперечить пред'явленому обвинуваченню, згідно якого вона діяла у зговорі з сільським головою ОСОБА_5, і відносно якого є нереабілітуюче судове рішення. Не досліджуючи роль та ступінь участі обвинуваченої у групі осіб, суд цю обставину безпідставно визнав кваліфікуючою та виключив з обвинувачення.

Як слідує з пред'явленого обвинувачення, ОСОБА_3 ставилося у вину вчинення кількох епізодів злочинної діяльності, що кваліфіковані ст.ст. 364 ч.1 та 366 ч.1 КК України. Відкидаючи окремі епізоди, суд помилково визначив виправдати підсудну за ч.1 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України, так як фактично відбулося лише зменшенням об'єму обвинувачення за цими статтями.

Суперечливими твердженнями суду є в мотивації призначення покарання.

Так, суд вказав, що для виправлення винної та попередження вчинення нею нових злочинів необхідне покарання у виді обмеження волі. Однак, поряд з цим вказує на застосування ст.75 КК України, а потім ще й про закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Грубих порушень допущено і в резолютивній частині вироку. Так, звільняючи ОСОБА_3 від призначеного покарання, суд одночасно застосував ст.ст. 75, 76 КК України та іншу за правовим змістом ст.49 КК України, що є неприпустимим.

За таких численних та грубих порушень норм матеріального та процесуального законодавства при постановленні вироку, останній не може залишатися в силі і підлягає до скасування.

Оскільки апеляційний суд не в змозі виправити всі зазначенні порушення закону, то справу слід направити на новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді слід повно і об'єктивно дослідити наявні докази, заперечення підсудної, дати їм обґрунтовану правильну юридичну оцінку та, з дотриманням вимог процесуального закону, постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженої ОСОБА_3 та апеляцію прокурора, у зміненому вигляді - задовольнити.

Вирок Долинського районного суду від 30 грудня 2011 року відносно ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в цей же суд в іншому складі суду.

Головуючий В.П. Гандзюк

Судді Є.В. Хруняк

Т.Д. Фіцак

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк