Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/2050/14-к
Провадження № 1-кп/490/56/2015
У Х В А Л А

26 листопада 2014 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0008113 відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Перемога Баштанскього району Миколаївської області, є громадянином України, перебуває у СІЗО м. Херсона

про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Під час попереднього судового засідання захисник заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що складений з порушенням вимог статті 290 Кримінального Кодексу України, а саме - у йому, як на думку захисника, безпідставно вказані відомості про судимості обвинуваченого, факт його перебування у розшуку, безпідставно не вказаний розмір судових витрат та не перелічені усі передбачені законом додатки.

Після вислуховування обвинуваченого, який заявлене клопотання підтримав, та прокурора, яка проти задоволення клопотання заперечувала, суд дійшов такого.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України суд має право ухвалити про повернення обвинувального акту прокурору лише у разі, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

1. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити у собі анкетні відомості кожного обвинуваченого, а саме - прізвище, ім`я, по-батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство.

Заборони про внесення до обвинувального акту інших відомостей, зокрема - щодо судимостей обвинуваченого, фактів перебування його у розшуку тощо - діюче законодавство не містить.

Захисник вказує, що внесення таких відомостей суперечить вимогам діючого законодавства, адже призводить до створення в суду негативного ставлення до обвинуваченого.

Але з посиланнями про те, що внесення таких відомостей суперечить змісту діючого законодавства погодитись неможливо за такого.

Відповідно до частини 1 статті 22 Кримінально-процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Одним з засобів доведення винуватості особи у суді для сторони обвинувачення є складання обвинувального акту, шляхом звернення з яким державне обвинувачення пропонує суду прийняте рішення про визнання особи винною та починає переконувати суд у необхідності такого.

Захист же наділений правами доводи у суді невинуватість обвинуваченого та спростовувати або доводити нікчемність доводів та міркувань обвинувачення, зокрема - викладених в обвинувальному акті.

Таким чином, викладення будь-яких відомостей в обвинувальному акті вимогам діючого законодавства не суперечить, в той час, як примус з боку суду викладати в обвинувальному акті відомості тим чи іншим чином /зокрема - вказувати або замовчувати певні обставини/ тягне за собою обмеження прав державного обвинувачення отстоювати свою позицію у суді.

Захисник вказує й про те, що посилання про ці відомості прямо заборонене частиною 1 статті 88 КПК України.

Але ці посилання не є коректними, адже стаття 88 КПК України стосується доказів, але не посилань в будь-яких процесуальних документах, які самі по собі не мають доказового значення у справі.

2. Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 291 КПК України обвинувальний акт дійсно має містити у собі вказівки про розмір витрат на залучення експерта.

Прокурор зазначив, що такі витрати по цій справі відсутні; зрештою, визначення розмір таких витрат є прерогативою державного обвинувачення, але не обвинувачених чи захисту.

Отже, вказівки захисту, що аналізуються, не можуть стати підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

3. Що ж стосується вказівки в тексті обвинувального акту щодо додатків до нього, то стаття 291 КПК України наявність таких вказівок, як обов`язкової вимоги до обвинувального акту, не містить.

Більше того, додатки, про необхідність долученя яких до обвинувального акту вказує захисник, в дійсності є в матеріалах провадження, та вони надійшли до суду однчоасно з обвинувальним актом.

4. Підстав для повернення обвинувального акту прокурору, що не згадані захистом, суд не вбачає.

Отже, підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України, в цьому випадку також є відсутніми.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =

19.01.2015