Справа № 700/1160/13-к
Провадження № 1-кп/700/91/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2013 р. Лисянський районний
суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Бесараб
Н.В.

за участю секретаря Сіденко
Н.П.

прокурора
Омельченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Лисянка
кримінальне провадження про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м.Золотоноша Черкаської
області, жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, неодруженого, із
середньо-спеціальною освітою,
непрацюючого, раніше судимого 13.07.2009
року Тальнівським районним судом
Черкаської області за ч.3 ст.185 КК
України до 4 років позбавлення волі,
16.05.2012 року постановою Уманського
міського суду Черкаської області на
підставі ст..81 КК України звільнений
умовно-достроково на 1 рік 2 місяці та 5
днів,

у скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185
КК України,

встановив:

ОСОБА_1, будучи раніше судимим 13.07.2009
року Тальнівським районним судом
Черкаської області за ч.3 ст.185 КК
України до 4 років позбавлення волі,
16.05.2012 року постановою Уманського
міського суду Черкаської області на
підставі ст.81 КК України звільнений
умовно-достроково на 1 рік 2 місяці та 5
днів на шлях виправлення не став і в
період умовно-дострокового терміну
вчинив новий, умисний, корисливий
злочин.

Так він, 23 червня 2013 року, близько 22.30
години в с.Тихонівка Лисянського
району Черкаської області проник на
частково огороджену та охоронювану
територію МТФ «Світанок», що належить
сільськогосподарському товариству з
обмеженою відповідальністю
«Світанок», зайшовши через відчинену
браму до корівника №1, звідки таємно,
умисно, з корисливих мотивів викрав
двох коней, чим завдав СТОВ «Світанок»
матеріальної шкоди на загальну суму 10
000 (десять тисяч) гривень.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у
вчиненні кримінального правопорушення
визнав у повному обсязі, щиро покаявся
і пояснив, що дійсно 23 червня 2013 року
він вирішив скоїти крадіжку живності.
Взяв карту і зорієнтувавшись по ній
вирушив до с.Тихонівка Лисянського
району Черкаської області. Зайшовши на
територію ферми, підійшов до корівника,
брама якого була відчинена і вивів з
нього двох коней темної і сірої масті.
Зв"язав цих коней і полем повів в
напрямку с.Чижівка Звенигородського
району. В одній з лісопосадок перечекав
до наступного вечора щоб стемніло, а
потім знову вирушив полями до смт.Єрки.
Привів коней додому і чотири дні не міг
знайти покупця на них, а потім продав
коней заготовлювачам. Проте, був
затриманий цього ж вечора працівниками
міліції, яким зізнався у крадіжці коней
та вказав на покупців.

Враховуючи те, що учасники процесу не
оспорюють всі обставини справи і судом
встановлено, що вони правильно
розуміють зміст цих обставин, відсутні
будь-які сумніви у добровільності та
істинності їх позиції, суд, роз'яснивши
учасникам процесу положення ст. 349 КПК
України, провів судовий розгляд даної
справи щодо всіх її обставин із
застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК
України, визнавши недоцільним
дослідження інших доказів по справі.

Суд вважає, що пред'явлене ОСОБА_1
обвинувачення доведене повністю
зібраними у справі доказами і
перевіреними в порядку ст.349 КПК
України та кваліфікує його дії за ч. 3
ст.185 КК України, як таємне викрадення
чужого майна, поєднане з проникненням у
приміщення та вчинене повторно.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд
враховує те, що ОСОБА_1 вчинив тяжкий
злочин, за місцем проживання
характеризується посередньо, але не
працює, раніше неодноразово
притягувався до кримінальної
відповідальності за корисливі злочини.

Як пом'якшуючі покарання обставини, суд
враховує, що обвинувачений вину свою у
вчиненні злочину визнав повністю,
кається в скоєному, в ході досудового
слідства та в судовому засіданні давав
послідовні, правдиві показання, чим
сприяв розкриттю злочину, завдані
злочином збитки відшкодував повністю,
а обставин, що обтяжують покарання суд
не знайшов.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов
до висновку про те, що достатнім та
необхідним для виправлення
обвинуваченого ОСОБА_1 та попередження
нових злочинів покаранням є покарання
у вигляді позбавлення волі в межах
санкції ч.3 ст.185 КК України.

Остаточне покарання суд призначає за
правилами ч.4 ст.70 КК України, оскільки
ОСОБА_1 вчинив цей злочин до
постановлення вироку Шполянського
районного суду Черкаської області від
10.09.2013 року, за яким його було засуджено
за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 3
місяців позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Речових доказів немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.373,374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 в скоєнні
злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК
України та призначити йому покарання - 3
(три) роки 6 (шість) місяців позбавлення
волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом
часткового складання призначених
покарань, враховуючи вирок
Шполянського районного суду
Черкаської області від 10 вересня 2013
року, остаточно призначити за
сукупністю злочинів - чотири роки шість
місяців позбавлення волі.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України зарахувати
ОСОБА_1 відбуте частково покарання за
попереднім вироком - два місяці 12 днів.

Початок строку відбуття покарання
рахувати з 10 вересня 2013 року.

Запобіжний захід стосовно засудженого
ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу
залишити у виді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Черкаської області шляхом подачі
апеляції через Лисянський районний суд
Черкаської області протягом тридцяти
днів з дня його проголошення, а
засудженим в той саме строк з моменту
вручення копії вироку.

Роз'яснити учасникам судового
провадження право отримати в суді
копію вироку. Копію вироку негайно
після його проголошення вручити
обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - Н. В. Бесараб