Дата документу Справа № 320/1614/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1050/15
Єдиний унікальний № 320/1614/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 307 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000049, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 березня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Мелітополь Запорізької області, громадянку України, не працюючу, маючу на утриманні трьох малолітніх дітей, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму;

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності відносно обвинуваченої залишено у виді домашнього арешту. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у сумі 1572, 48 грн., витрачені на залучення експерта для проведення судової хімічної експертизи. Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, на початку грудня 2014 p., в денний час, знаходячись за місцем свого проживання біля будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів з метою збуту, шляхом купівлі за 700 грн. придбала у ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , один пластмасовий стакан об`ємом 0,5 л., у якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс (марихуана), який того ж дня, незаконно з метою збуту перенесла за місцем свого проживання, у приміщення будинку АДРЕСА_1 , де поклала на підвіконня у спальній кімнаті. Після чого, з метою подальшої реалізації свого злочинного умислу на початку січня 2015 p., в денний час, знаходячись за місцем свого проживання, в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , незаконно з метою збуту, розфасувала придбаний при вищезазначених обставинах особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс (марихуану), у дванадцять полімерних зіп-пакетів, які незаконно з метою збуту продовжувала зберігати за місцем свого проживання, у будинку АДРЕСА_1 .

Продовжуючи свої злочинні дії, 05.01.2015 p., в денний час, знаходячись за місцем свого проживання, біля будинку № 432 по вул. Чкалова в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту, а також на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, діючи з корисливих мотивів, взяла з собою з метою збуту частину незаконно придбаного нею при вищевказаних обставинах, особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу (марихуани), маса якого, в перерахунку на суху речовину, склала - 1,56 грам, який незаконно зберігала при собі, з метою збуту до 13-00 год. того ж дня, коли знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , незаконно, шляхом продажу за 100 грн. збула його ОСОБА_9 .

Крім того, 14.01.2015 p., в денний час, знаходячись за місцем свого проживання, біля будинку № 432 по вул. Чкалова в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту, а також на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, діючи з корисливих мотивів, взяла з собою з метою збуту частину незаконно придбаного нею при вищевказаних обставинах, особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу (марихуани), маса якого, в перерахунку на суху речовину, склала - 1,33 грам, який незаконно зберігала при собі, з метою збуту до 11-00 год. того ж дня, коли знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , незаконно, шляхом продажу за 100 грн. збула його ОСОБА_9 .

Також, 14.01.2015 p., в денний час, знаходячись за місцем свого проживання, біля будинку № 432 по вул. Чкалова в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_7 , діючи повторно, маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту, а також на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, діючи з корисливих мотивів, взяла з собою з метою збуту частину незаконно придбаного нею при вищевказаних обставинах, особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу (марихуани), маса якого, в перерахунку на суху речовину, склала 1,35 гр., який незаконно зберігала при собі, з метою збуту, до 16.25 год., того ж дня, коли знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , незаконно, шляхом продажу за 100 грн. збула його ОСОБА_10 .

Окрім того, 14.01.2015 p., в вечірній час, знаходячись за місцем свого проживання, біля будинку № 432 по вул. Чкалова в м. Мелітополі Запорізької області, ОСОБА_7 , діючи повторно, маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, діючи з корисливих мотивів, незаконно з метою збуту, зберігала за місцем свого мешкання, придбані при вищевказаних обставинах дев`ять полімерних зіп-пакетів з речовиною рослинного походження в сухому та подрібненому стані, яка згідно висновку експерта № 8 від 15.01.2015 p., є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (марихуаною), маса якого в перерахунку на суху речовину складає 7,76 грам. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_7 незаконно зберігала за місцем свого проживання з метою збуту до 18-00 год. того ж дня, коли знаходячись біля будинку № 432 по вул. Чкалова в м. Мелітополі Запорізької області був вилучений працівникам міліції.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилається на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченої.

При цьому зазначає, що всупереч вимог ст. 32 КК України та роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність, рецидив злочинів та їх правові наслідки», суд кваліфікував дії ОСОБА_7 , які мали місце 14.01.2015 р., як незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинене повторно. Між тим, не врахував, що ОСОБА_7 по першому епізоду злочину придбала та зберігала 12 полімерних зіп-пакетів з наркотичним засобом вже з метою збуту та за наступними епізодами інкримінованих злочинів продовжувала зберігати раніше придбаний наркотичний засіб, який в подальшому збувала, що не утворює кваліфікуючої ознаки повторності за ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, призначаючи ОСОБА_7 покарання, не в достатній мірі врахував, що остання щиро розкаялась у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, внаслідок чого було викрито ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, має на утриманні трьох малолітніх дітей, та призначив надто суворе покарання, враховуючи при цьому відсутність кваліфікуючої ознаки за ч. 2 ст. 307 КК України, як повторність.

Тому просить вирок суду першої інстанції змінити та виключити з його мотивувальної частини кваліфікуючу ознаку, передбачену ч. 2 ст. 307 КК України повторність. Пом`якшити ОСОБА_7 покарання, призначивши його за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити останню від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покласти обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, колегія суддів перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у скоєнні умисного кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується сукупністю досліджених при судовому розгляді доказів, які згодом суд поклав в основу вироку, є законним та обґрунтованим.

Оскільки ці висновки ґрунтуються на обставинах подій, які сторонами провадження не оспорюються, а тому апеляційному перегляду згідно ст. 404 КПК України, не підлягають.
Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції такої кваліфікуючої ознаки, як повторність, на думку колегії суддів, є хибними.

Так, статтею 32 КК України визначено поняття повторності. Згідно з ч. 1 цієї статті, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 цього ж закону, повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного злочину, який складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром.

Як зазначено у п.6 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність, рецидив злочинів та їх правові наслідк и» - від повторності злочинів необхідно відрізняти продовжуваний злочин, який відповідно до частини другої статті 32 КК складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що до вчинення першого з низки тотожних діянь особа усвідомлює, що для реалізації її злочинного наміру необхідно вчинити декілька таких діянь, кожне з яких спрямовано на реалізацію цього наміру. Такі діяння не утворюють повторності, оскільки кожне з них стає елементом одиничного (єдиного) злочину і окремим (самостійним) злочином щодо будь-якого іншого з цих діянь бути не може, а при повторності тотожних злочинів кожен із них має свою суб`єктивну сторону, зокрема самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.

Отже, дії обвинуваченої як незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинене повторно, які мали місце 14.01.2015 р., на які посилається апелянт, не були елементом продовжуваного злочину, а мали самостійний умисел, який виникав перед вчиненням цього окремого злочину.

Таким чином, судом першої інстанції дії ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 307 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинених повторно, кваліфіковані правильно.
Порушень ст. ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, характеризується позитивно, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що вона щиро розкаялась у вчинені кримінального правопорушення, активно сприяла його розкриттю, вину визнала повністю, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, що суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання, а тому призначив їй покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 69,75,76 КК України.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. ст. 50,65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових злочинів.

Вважати призначене покарання явно несправедливим внаслідок його суворості, по доводах вказаних в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, скасування вироку повністю чи частково та ухвалення нового вироку, або скасування вироку повністю чи частково та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 березня 2015 року відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4