Вирок
Іменем України
03.07.2015 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
представника потерпілого - ОСОБА_4

та обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м.Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Яблунька Турківського району Львівської області, українки, громадянки України, із вищою освітою, не одруженої, на утриманні неповнолітня дитина, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -
в с т а н о в и в :
обвинувачена ОСОБА_5 26.03.2014 року, перебуваючи у приміщенні Львівського міського центру зайнятості за адресою м. Львів, вул. Княгині Ольги, 122 та маючи умисел на заволодіння чужим майном, подала перелік документів передбачений п.3 «Порядку реєстрації, переєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу », затвердженого Кабінетом Міністрів України від 20.03.2013 року №198, на підставі яких головним спеціалістом відділу надання соціальних послуг ЛМЦЗ видано персональну картку та заяву про надання статусу безробітного, при цьому обвинувачена була належним чином ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Так, обвинувачена 01.07.2014 року уклала договір підряду із ТзОВ «Експрес Медіа Друк», в особі директора ОСОБА_6 , щодо виконання палітурних робіт на вказаному товаристві. Так, п. п. 1 п. 37 «Порядку реєстрації, переєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженого Кабінетом Міністрів України від 20.03.2013 року №198» передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня укладання цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг), а відтак ОСОБА_5 перебуваючи на обліку у ЛМЦЗ, як безробітна не повідомила службу зайнятості про укладення вище вказаного договору про виконання робіт та отримала дохід, а відтак підлягала зняттю з обліку, як безробітна з 01.07.2014 року, чим заподіяла матеріальну шкоду Львівському міському центру зайнятості в сумі 654,75 гривень.

В підготовчому судовому засіданні в розпорядження суду поступила угода про примирення, укладена між представником потерпілого ОСОБА_4 з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, за умовами якої сторони погодились на повне визнання винуватості ОСОБА_5 та призначення останній покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу у розмірі 850 гривень (50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 підтримавши угоду, повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та пояснила, що вона повністю розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом, а тому просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Представник потерпілого ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримавши угоду, пояснив, що Львівський міський центр зайнятості претензій до обвинуваченої не має, оскільки заподіяні збитки в сумі 654,75 гривень відшкодовано, повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, а тому просить таку затвердити.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_5 , її вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_5 заволоділа чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою (шахрайство), вчинене повторно, а тому її дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.2 ст.190 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, котра раніше не судима, не працює, не одружена, на утриманні перебуває неповнолітня дитина, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Заслухавши думку прокурора на підтримання угоди та враховуючи наведене, слід затвердити угоду про примирення з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 471 КПК України, обвинувачена в підготовчому судовому засіданні визнала себе винуватою за ч.2 ст.190 КК України та просила затвердити вказану угоду. Крім того, ОСОБА_5 роз`яснено вимоги ст. 473, ч.4 ст.474, ч.5 ст. 474, ст. 476 КПК України. Суд прийшов до переконання, що обвинувачена реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Разом з тим, суд встановив, що укладення угоди є добровільним, визначений в угоді вид покарання передбачений санкцією статті за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 .
Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення суд не вбачає.
З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 471, 474, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
Затвердити угоду про примирення від 19.05.2015 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1