ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/6287/14-к
Провадження № 1-кп/210/134/15

"06" лютого 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі обвинувальний акт та угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим у кримінальному провадження № 0000919 щодо ОСОБА_5

, який народився пос. Шаумяни, Марнеульського району, Грузія, громадянина України, за національністю грузін, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В с т а н о в и в :

17 жовтня 2014 ОСОБА_5 приблизно в 14 годин 30 хвилин керуючи технічно справним автомобілем "ВАЗ 21704" реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «ПР КРД 050100 реєстраційний номер НОМЕР_1 " рухався по сухому асфальтному покриттю території «Оптового ринку» по вул. Вокзальна, 26-а в Дзержинському районі м. Кривого Рогу.

У цей же час, попереду у по путньому напрямку, по асфальтному покриттю території «Оптового ринку», з лівої сторони, рухався пішохід ОСОБА_4 який рухався в темпі спокійного кроку не змінюючи напрямок та темп свого руху.

Водій ОСОБА_5 , рухаючись по території «Оптового ринку» наближаючись до пішохода ОСОБА_4 , не зупиняючи керований їм автомобіль почав виконувати маневр повороту наліво у напрямку ряду продажу продукції «Оптового ринку», та при виконанні маневру повороту наліво водій ОСОБА_5 , виявив неуважність до дорожньої обстановки, маючи можливість запобігти наїзду на пішохода, вчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований їм автомобіль "ВАЗ 21704" реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «ПР КРД 050100 реєстраційний номер НОМЕР_1 , щоб надати дорогу пішоходу, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2.3 б), 2.3 д) та 10.1, Правил дорожнього руху України, згідно яких:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

… д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; - п.10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Внаслідок не дотримання зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною й достатньою умовою для запобігання події, водій ОСОБА_5 , керуючі автомобілем «ВАЗ 21704» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «ПР КРД 050100 реєстраційний номер НОМЕР_1 " на території «Оптового ринку» по вул. Вокзальна, 26-а в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, при виконанні маневру повороту наліво допустив наїзд лівим колесом причепа на пішохода ОСОБА_4 , що рухався у по путньому напрямку.

В результаті дорожньо-транспортного пригоди пішохід ОСОБА_4 , був травмований. Відповідно до висновку експерта № 2503 від 11.11.2014 року потерпілому ОСОБА_4 , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом П-Ш плюснових кісток правої стопи, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, по ознаці тривалості розладу здоров`я (більше 21 доби).

Між порушенням водієм ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків заподіянням потерпілому ОСОБА_4 середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, є прямий причинний зв`язок.

Своїми невмисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст. 286 ч.1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В наслідок кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно майнову та моральну шкоду у вигляді фізичних та моральних страждань, яку підозрюваний ОСОБА_5 відшкодував у повному обсязі шляхом розрахункових виплат до укладення зазначеної угоди.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження досягнуто угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , яку укладено 18 листопада 2014 року.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на користь держави 3400 (три тисячі чотириста) грн., без позбавлення права керувати транспортним засобом.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений звернувся до суду з усною заявою, де просить в затвердженні угоди відмовити, звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, так як він з потерпілим примирився, а справу провадженням закрити.

Потерпілий ОСОБА_4 просить суд угоду про примирення не затверджувати, а обвинуваченого звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, так як вони примирилися, не заперечує проти закриття провадження в справі.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував згідно листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2012 року №223-1679/0/4-12 "Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод" пункт 4 за наявності підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв"язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим (вчинення першим злочину невеликої тяжкості чи з необережності - злочину середньої тяжкості вперше, відшкодування обвинуваченним потерпілому завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди, а також дійсного примирення з потерпілим, про що свідчить крім іншого, згода потерпілого на звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на цій підставі) та згоди обвинуваченого на таке звільнення і закриття провадження з таких підстав- відмовити згідно з п.3 ч.7 ст.474 КПК (№4651-6) у затвердженні угоди про примирення та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК.

Перевіривши зміст угоди про примирення, вислухавши думку потерпілого, обвинуваченого, прокурора, суд дійшов до висновку, що в затвердженні угоди про примирення слід відмовити, обвинуваченого звільнити від кримінальної відповідальності, а справу провадженням закрити, виходячи з наступного.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторонам під час досудового розслідування слідчим формально роз`яснено, що оскільки вони помирились і потерпілому відшкодовані заподіяні збитки, тому відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, вони мають право на закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, змісту вказаної норми вони не зрозуміли і тому погодилися на умови, зазначені слідчим в угоді.

За таких обставин укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим не може бути затверджена судом, так як вона не визнана сторонами угоди та існують обґрунтовані підстави вважати, що умови угоди порушують права та інтереси сторін, що відповідно до п.3 ч.7 ст. 474 КПК України є підставою для відмови в затвердженні угоди.

Частиною 7 ст. 474 КПК України визначено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися.

Укладення угоди про примирення з потерпілим суд розцінює, як юридичну необізнаність обвинуваченого, що на думку суду може призвести до порушення його прав, оскільки в разі затвердження угоди про примирення обвинувачений буде вважатися засудженим за ч.1 ст. 286 КК України, що суд вважає неприпустимим, оскільки призначення покарання за умовами угоди буде погіршувати становище обвинуваченого, зокрема його право на звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ст.46 КК України, що матиме для нього більш сприятливі правові наслідки, а тому в затвердженні угоди слід відмовити.

Відповідно до положень ст.56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритись з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Згідно з положеннями ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості. Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілим, шкоду відшкодував, потерпілому жодних майнових та моральних претензій до обвинуваченого немає.

За таких умов, беручи до уваги те, що стаття кримінального закону, яка передбачає звільнення від кримінальної відповідальності, має імперативний (обов`язковий) характер, необхідно відмовити в затвердженні вищевказаної угоди про примирення з підстав, передбачених п.п.1,3 ч.7 ст.474 КПК України, а обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.

Статтею 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди про примирення та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 цього Кодексу. Суд також має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч.2 ст.284 КПК України. Оскільки досудове розслідування закінчено у встановленому законом порядку, тому немає підстав для повернення кримінального провадження прокурору, а таке підлягає закриттю у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.46 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ч.4 ст.286, ст.314, ст.471, п.п.1,3 ч.7 ст.474 КПК України, суд -

П о с т а н о в и в :

В затвердженні угоди про примирення, укладеної 18 листопада 2014 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 - відмовити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України - у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1