Справа № 461/5123/15-к
Провадження № 1-кс/461/2933/15
УХВАЛА
20.05.2015 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Прокуратури Галицького району м.Львова, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та на відмову Прокуратури Галицького району м.Львова розглянути скаргу на порушення Конвенційних прав -
скаржник звернувся до суду із скаргою від 06.05.2015 року, яка передана слідчому судді 07.05.2015 року на бездіяльність Прокуратури Галицького району м.Львова, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та на відмову Прокуратури Галицького району м.Львова розглянути скаргу на порушення Конвенційних прав.
В обґрунтування скарги покликається на те, що 24 березня 2015 року в адресу Генеральної Прокуратури України скерував колективну заяву про кримінальне правопорушення, скаргу на порушення права, гарантованого Конвенцією, ст.1, Протокол 12, яку Генеральна Прокуратура України скерувала у Прокуратуру Львівської області, яка в свою чергу перенаправила у Прокуратуру Галицького району м.Львова. Стверджує, що заява про кримінальне правопорушення містила відомості про: а) виклад обставин, які свідчили про вчинення злочинів і порушення Конвенційного права та їх обґрунтування нормами і положеннями матеріального права, що регулюють дані відносини; б) правову кваліфікацію злочинів за ст.ст. 161, 364, 365, 367 КК України із стислою, втім ясною та достатньою для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань аргументацією, окремо щодо кожного кримінального правопорушення; в) правову кваліфікацію порушення ст.1 Протоколу 12 Конвенції дискримінація законних прав; г) прохання внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і захистити Конвенційне право на підставі ст.ст. 1, 13 Конвенції; д) додатки містили докази, якими обґрунтовувались кримінальні і конвенційні правопорушення; е) підписана ним, як автором, та рештою заявників/скаржників (інвалідів), в окремому їх переліку; є) заява/скарга була направлена і проти перевізників, у ній анонсувалось що інші, вже речові докази та свідчення потерпілих інвалідів будуть надані вже слідству. Однак, 20.04.2015 року отримав лист прокурора Галицького району м.Львова, яким йому відмовлено у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. З такою відповіддю не погоджується, оскільки вважає, що Львівська міська рада не є законодавчим органом, тому прийняла рішення, на прийняття якого не мала повноважень. Таким чином, на його погляд, Львівська міська рада, ухваливши рішення №115 перевищила владні повноваження, що на його думку, належить кваліфікувати за ст. 365 КК України, вчинила дискримінацію цілих груп громадян (за ознакою інвалідності) за ст.161 КК України та зловживання службовим становищем в інтересах третіх осіб ст. 364 КК України. Вважає, що відмовивши у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, прокурор вийшов за межі своїх повноважень, тому просить скаргу задоволити.
В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав, давши пояснення, аналогічні доводам, викладеним у скарзі. Просить скаргу задоволити в повному обсязі.
Представник Прокуратури Галицького району м.Львова в судовому засіданні скаргу заперечив. Пояснив, що Прокуратурою Галицького району м.Львова в межах компетенції розглянуто заяву ОСОБА_3 щодо можливих неправомірних дій Львівського міського голови ОСОБА_5 під час прийняття рішення №67/03/15 від 24.03.2015 «Про тимчасове встановлення часу дії посвідчень пільгових категорій пасажирів у міському автотранспорті», про що йому надано відповідь від 20.04.2015 року №04/8-4-14.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висноку, що у задоволенні скарги належить відмовити за безпідставністю, з наступних підстав.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Судом встановлено, що 24 березня 2015 року в адресу Генеральної Прокуратури України скаржник ОСОБА_3 скерував колективну скаргу, заяву про вчинене кримінальне правопорушення за ст.ст. 161, 364, 365, 367 КК України, яку просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв`язку з прийняттям Львівською міською радою рішення №115 від 10.03.2015 року.
Дану заяву ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення переадресовано Прокуратурі Галицького району м.Львова.
Листом прокурора Галицького району м.Львова від 20.04.2015 року №04/8-4-14 ОСОБА_3 роз`яснено порядок внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зазначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про вчинене кримінальне правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст. 214 КПК України). Згідно з вимогами ч.1 ст.2 КК України, підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України. За таких обставин, внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Оскільки зі змісту звернення прокурором Галицького району м.Львова не вбачалось жодних об`єктивних даних, які б свідчили про вчинене, на думку скаржника, протиправних діянь посадовими особами Львівської міської ради, тому викладені у ньому відомості не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку, передбаченому ст. 214 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши зміст поданої ОСОБА_3 заяви про кримінальне правопорушення від 24.03.2015 року, дійшов висновку, що у такій відсутні відомості про злочин, які можуть свідчити про вчинення Львівським міським головою ОСОБА_5 під час прийняття рішення «Про тимчасове встановлення часу дії посвідчень пільгових категорій у міському автотранспорті» тобто, за ст.ст. 161, 364, 365, 367 КК України, на які вказує скаржник, оскільки такі правопорушення можуть вчинятися лише з прямим умислом.
Згідно з пунктом 5.3.1 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України № 940 від 22 жовтня 2012 р., заявник також попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, про що підписом зазначається у протоколі.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України та пунктом 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14 серпня 2012 р., зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги частин 3, 4 і 5 ст. 214 КПК, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) Закону України про кримінальну відповідальність, тобто КК, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згаданою Інструкцією № 1050 врегульовано, зокрема, також порядок вирішення заяв і повідомлень, що надійшли і в яких відсутні відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Так, після реєстрації їх в журналі єдиного обліку про відомості у них доповідається начальник органу ВС для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України "Про звернення громадян" або КУпАП (п. 3.5 Інструкції № 1050) і такі заяви й повідомлення не вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно ч.1 ст. 303 КПК України оскарженню підлягає бездіяльність слідчого прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
В даному випадку скаржником оскаржується бездіяльність Прокуратури Галицького району міста Львова, що не передбачено нормами ст. 303 КПК України.
Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги, даний перелік є вичерпним.
Крім того, судом встановлено, що рішенням Львівської міської ради від 08.05.2015 року №308 «Про встановлення тарифу на послуги з перевезення пасажирів у міському автомобільному транспорті», яке набрало чинності з 15.05.2015 року визнано таким, що втратило чинність Рішення виконавчого комітету від 10.03.2015 року №115 «Про тимчасове встановлення часу дії посвідчень пільгових категорій пасажирів у міському автотранспорті».
Таким чином, під час розгляду скарги у суді рішення Львівської міської ради, яке було предметом оскарження, скасоване.
Тому, виходячи з цього, вимога скаржника щодо визнання незаконною бездіяльності Прокуратури Галицького району міста Львова, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей відповідно до заяви від 24.03.2015 року про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 161, 364, 365, 367 КК України, які вчинені Львівською міською радою у зв`язку з прийняттям рішення №115 від 10.03.2015 року, не підлягає до задоволення, оскільки це прямо суперечить вищенаведеним нормам КПК України, відтак у задоволенні скарги належить відмовити.
Керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 318-380 КПК України, слідчий суддя -
поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду.
у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Прокуратури Галицького району м.Львова, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та на відмову Прокуратури Галицького району м.Львова розглянути скаргу на порушення Конвенційних прав - відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1