23 лютого 2015 року
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2
ОСОБА_3
прокурора прокуратури Збаразького р-ну Тернопільської області ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 , діючої на підставі ордера серії АА № 043638,
секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 громадянина України, з освітою повною загальною середньою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, -
за ч.3 ст.152 КК України, -
07.10.2014 року біля 04-00 год. обвинувачений ОСОБА_7 та неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прибули рейсовим автобусом до об`їзної дороги міста Збараж Тернопільської області, неподалік АЗС №19 ПАТ «Укрнафта» по вул. Чорновола, 100. Надалі ОСОБА_5 мала намір слідувати у м. Кременець, де навчається.
У цей час, з метою зґвалтування ОСОБА_10 , скориставшись темним періодом доби та тим, що поблизу нікого не було, ОСОБА_7 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства та утримуючи ОСОБА_10 за руки, затягнув її у свій житловий будинок по АДРЕСА_1 , де проживав один. Перебуваючи у вказаному житловому будинку, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 є неповнолітня та розуміючи протиправний характер і значення своїх дій, застосував до потерпілої фізичне насильство, небезпечне для її життя та здоров`я, яке виразилось у стисканні руками дихальних шляхів (удушенні) та висловлюванні погроз застосувати фізичне насильство, небезпечне для її життя, які остання сприйняла як реальні. Після того, біля 04-40 год., подолавши фізичний опір потерпілої, ОСОБА_7 , всупереч її волі, вступив з неповнолітньою ОСОБА_5 у статеві зносини природнім способом, тобто зґвалтував її.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину заперечив і пояснив:
07.10.2014 р. під ранок на об`їзній дорозі у м.Тернополі, очікуючи прибуття маршрутки до м.Збаража, де він проживає, він познайомився із ОСОБА_10 , повідомившою, що направляється до м.Кременець. Він порадив їй їхати до м.Збараж і звідти можна маршруткою дістатися до м.Кременець. Таким чином вони їхали однією маршруткою до м.Збаража, при цьому він оплатив за неї проїзд, а коли вийшли, то на його пропозицію зайти до нього та дочекатися маршрутки, яка мала бути о 07-30 год., ОСОБА_10 погодилася і таким чином вони прийшли до його будинку. Там вони обоє вступили у статевий контакт по добровільній згоді ОСОБА_10 , жодних погроз фізичного насильства чи застосування фізичного насильства він не вчиняв. У подальшому, під час його перебування у будинку потерпіла одягнулася і вийшла на вулицю, а згодом десь пропала. У приміщенні вона залишила свою сумку, він її виніс і поставив біля будинку із запискою з проханням залишити свій номер телефону, після чого поїхав на роботу. Під час їх спілкування ОСОБА_10 не зазначила свого віку, повідомивши, що вона навчається на 4-му курсі коледжу, однак він вважав що вона є повнолітньою.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненому доведена доказами, дослідженими судом:
Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила: біля 03-00 07.10.2014 р., їдучи із Закарпаття до м.Кременця Тернопільської області на навчання, поїздом прибула до м.Тернополя. Не бажаючи чекати до 07-00 год. ранішнього автобуса і прибути до місця навчання пошвидше, вона прибула на об`їздну дорогу м.Тернополя, де були декілька чоловік і між ними був ОСОБА_7 , котрий повідомив, що через м.Збараж буде їхати автобус до Кременця. Таким чином ОСОБА_10 автобусом, яким поїхав також ОСОБА_11 , прибула до об`їзної дороги у м.Збаражі Тернопільської області з наміром пересісти на другий автобус до м.Кременця. Біля 04-00 год., коли вона направлялася до зупинки цього автобуса, то ОСОБА_11 , схватив її за шию і сказав, що як вона буде кричати, то він її вб`є. Вона ж злякавшись цієї погрози, ішла разом з ним, куди він її вів. Привівши її до будинку, він виключив світло, що її дуже злякало і вона стала плакати, а ОСОБА_11 , схвативши її за шию, став погрожувати що коли вона не перестане кричати, то він її вб`є і цю погрозу вона сприйняла як реальну небезпеку. Крім того, він долав її опір, притискаючи своїм ліктем її шию, а вона його у цей час царапала по обличчю та вкусила у щоку. Під час опору вона повідомила обвинуваченого про те, що їй 15 років, однак на ліжку у кімнаті він вступив з нею у статевий контакт проти її волі. Біля 07-00 год. вона, частково одягнувшись та залишивши свої речі у будинку, вибігла з будинку і побігла по вулиці, однак зайти до якогось будинку не могла по причині закритих воріт і лише через декілька дворів через незачинені ворота забігла на подвір`я, де стала стукати у двері. Коли двері відкрила якась бабуся, то вона сказала їй, що її зґвалтували, після чого та жінка викликала працівників міліції і швидкої допомоги.
У висновку експерта №1522 від 07.10-13.11.2014 р. зазначено, що при судово-медичній експертизі 07.10.2014 р. у ОСОБА_5 виявлено два садна в ділянці великих статевих губ. Вид ушкоджень, їх морфологічні властивості та локалізація дозволяють стверджувати, що вони утворилися в межах доби до експертизи від дії тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею. Зазначені ушкодження відносяться до легких. Цілісність дівочої перетинки не порушена, однак анатомо-морфологічні властивості її не виключають можливість здійснення статевого акту без порушення її цілості. В описовій частині висновку записано, що зі слів ОСОБА_10 незнайомий чоловік її зґвалтував, застосовуючи фізичну силу. Під час цього нігтями пальців рук подряпала йому обличчя та вкусила за щоку, яку саме вказати не може.
Згідно висновку експерта №271 від 09.10.-28.10.2014 р. не виключено походження виявлених на статевому члені гр.-на ОСОБА_7 клітин від ОСОБА_5 або іншої жінки носія антигену А системи АВ0; а експертизою трусів ОСОБА_12 №287 не виключено походження виявлених на них слідів від змішування власних клітин ОСОБА_7 та вагінальних виділень ОСОБА_5 , або іншої жінки носія антигену А системи АВ0.
Таким чином, підтверджується та обставина, що між потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 відбувся статевий акт, чого власне не заперечили і самі ці особи.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про здійснення із потерпілою ОСОБА_10 статевого акту по взаємній згоді, окрім пояснень потерпілої, спростовані такими доказами:
Свідок ОСОБА_13 повідомила суду, що о 07-30 год. у її двері постукали і вона відкрила їх. ОСОБА_14 дівчинка переступила через поріг і впала, нею трясло. На запитання свідка чи за нею хтось женеться, дівчинка показала кудись рукою і сказала «вони там». Згодом вияснилося, що «вони» це означає звернення до старшої людини. Дівчина була одягнена у чорну курточку, штани та чорні тапки на босу ногу. Давши дівчині води, свідок зателефонувала на «швидку допомогу», а потім приїхали і працівники міліції.
Свідок ОСОБА_15 показав, що згідно виклику о 07-30 год. по факту зґвалтування, він, як фельдшер швидкої допомоги, прибув до будинку, з якого був зроблений виклик. Там він побачив ОСОБА_10 , яка перебувала у стресовому стані, плакала, у неї тремтіли руки.
Свідок ОСОБА_16 пояснив, що отримавши повідомлення, він приїхав у м.Збараж, де працівники міліції відбирали у доньки пояснення. Внаслідок вчиненого із нею, вона довгий час перебувала у пригніченому стані, боялася залишатися одною у будинку. У м. Кременці з нею займалася психолог.
Висновком експерта №1523 від 07.10.-10.11.2014 р. визначено, що при судово-медичній експертизі 07.10.2014 р. у ОСОБА_7 виявлено три садна на лівій привушно-жувальній ділянці та садно на правій вушній раковині, які утворилися від дії тупих предметів в межах доби до його експертизи і відносяться до легких ушкоджень. Як ствердив у судовому засіданні експерт ОСОБА_17 , такі ушкодження могли утворитися лише від дії тупих предметів і цим самим спростовано твердження обвинуваченого про те, що ці ушкодження отримані в результаті дії гілок дерева, коли він обривав яблука.
Як зазначено у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 07.10.2014 р. потерпіла ОСОБА_10 опізнала ОСОБА_7 як особу, яка її зґвалтувала..
Як випливає із фототаблиці до протоколу огляду місця події від 07.10.2014 р., де зображені біля вхідних дверей будинку обвинуваченого сумка із особистими речами потерпілої. Ця обставина свідчить про втечу із будинку потерпілою у стресовому стані, коли вона вона, покидаючи цей будинок поспіхом, залишила свої речі на місці події.
Протокол додаткового допиту потерпілої від 09.10.2014 р., у якому вказано що вона не пам`ятає чи повідомляла обвинуваченого про свій неповнолітній вік, на який як на доказ посилається захисник обвинуваченого, судом до уваги не приймається із наступних підстав: Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. На підставі ст. 94 КПК України щодо оцінки доказів суд приймає рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом. Враховуючи, що потерпіла безпосередньо була допитана у судовому засіданні і ствердила про те, що вона повідомляла обвинуваченого про свій неповнолітній вік, лише ці її пояснення можуть бути як доказ винуватості чи невинуватості обвинуваченого
Таким чином, виходячи із пояснень потерпілої та візуального її вигляду, суд прийшов до висновку, що обвинувачений знав про неповнолітній вік потерпілої ОСОБА_18 .
Відповідно до висновку амбулаторної судової психіатричної експертизи №496, у період інкримінованого діяння і на теперішній час ОСОБА_7 психічними захворюваннями не страждав. Він міг тоді і може за теперішнього часу розуміти значення своїх дій і керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Аналізуючи усі наведені докази у сукупності, суд приймає до уваги обставини скоєного і ставлення до цього потерпілої, яка являється неповнолітньою, особою без попереднього досвіду статевих зносин: це те, що подія відбувалася за участі незнайомого чоловіка, значно старшого по віку, до якого вона зверталася на «Ви», у нічну пору доби у незнайомому місці і без присутності сторонніх осіб, до яких вона могла би звернутися за допомогою. За таких обставин, суд вважає що погроза застосування фізичного насильства потерпілою сприймалася як реальна.
Подальші дії потерпілої: що вона вибігла з будинку не повністю одягненою, взутою на босу ногу, залишенні у будинку обвинуваченого своїх речей, звернення за допомогою до сусідки, перебування у наляканому стані та негайне, безпосередньо після втечі з будинку повідомлення про згвалтування усе підтверджує про вчинення із нею статевого акту із застосуванням та погрозою застосування фізичного насильства.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, а ст. 8 цієї Конвенції кожен має право на повагу до його приватного життя.
На підставі наведеного у сукупності, суд прийшов про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому. Його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст.152 КК України, оскільки він вчинив зґвалтування неповнолітньої, тобто вчинив умисні статеві зносини з неповнолітньою із застосуванням фізичного насильства та погрозами його застосування.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу його. Пом`якшуючою покарання обставиною суд вважає посередню характеристику обвинуваченого, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше. Обтяжуючих покарання обставин судом не виявлено. А тому, приймаючи до уваги думку потерпілої про призначення суворого покарання, суд вважає призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.
Оскільки ОСОБА_7 покарання визначено у виді позбавлення волі, то запобіжний захід тримання під вартою продовжити до двох місяців з 07.03.2015 р. до 07.05.2015 року.
Речові докази, належні потерпілій ОСОБА_10 повернути потерпілій, а речові докази, належні обвинуваченому ОСОБА_7 повернути йому або його представнику.
Керуючись ст. ст. 369, 374 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винним за ч.3 ст.152 КК України і призначити покарання:
- вісім років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з 07 жовтня 2014 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою продовжити до двох місяців з 07.03.2015 р. до 07.05.2015 р.
- рушник жовтого кольору розмірами 1 ,ЗмХ0,6 м;
- підодіяльник розмірами 1,8 м.х1,4м;
- ковдру вовняну розміром 1,8мх1,4м;
- труси (плавки) чоловічі чорного кольору;
- сорочку на короткому рукаві чорного кольору з білими смугами по всій площині;
- сорочку на довгому рукаві чорного кольору із цупкої тканини;
- штани чорного кольору типу «джинси», довжиною 103 см;
- куртку чоловічу сірого кольору з підкладкою білого кольору повернути засудженому ОСОБА_7 або його представнику після набрання вироком чинності.
Труси жіночі білого кольору, у вигляді плавок, бюстгальтер рожевого кольору, штани рожевого кольору; жіночу сорочку рожевого кольору; чорну спортивну сумку, блокнот, гаманець, три спортивні кофти, футболку, штани, шарф, зарядний пристрій Nokia, ремінець, пластиковий лоток, щітку і гумку для волосся, пудру, туш, помаду, тональний крем, крем для рук, пінцет, картонну коробку з прикрасами - 6 пар сережок - біжутерії та одна пара сережок з металу жовтого кольору, кільце із написом «спаси и сохрани», ланцюжок з хрестиком, коробку фіолетового кольору в якій знаходяться сережки з металу сірого кольору повернути потерпілій ОСОБА_5 після набрання вироком чинності.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 протягом того ж строку з часу отримання копії вироку.
Головуюча суддя - підпис
Судді - два підписи:
З оригіналом згідно:
Суддя Підволочиського
районного суду ОСОБА_1