УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.09.2007
року колегія
суддів судової палати у кримінальних

справах Апеляційного суду м. Києва
у складі:

Головуючого -
судді - Лагнюка М.М. Суддів - Бовтрук В.М., Коваль С.М. за участю прокурора -
Решетняк Н.О. потерпілої - ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, з доповненнями прокурора,
який затвердив обвинувальний висновок, на вирок Подільського районного суду м.
Києва від 05 лютого 2007 року.

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Києва, українець, громадянин
України, проживаючий в АДРЕСА_2, раніше судимий:

-
16.08.2004 року Подільським районним судом м. Києва за ст. 164 ч.1 КК України
на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від
відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

- засуджений за ст. 164 ч.2 КК України на 1
рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до вироку на ОСОБА_2.
покладено обов»язки під час іспитового строку не виїжджати за межі України
на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Згідно з вироком
суду ОСОБА_2 визнаний
винним і засуджений за те, що

він з
21.07.2004 року злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання
неповнолітнього сина, відповідно до рішення Подільського районного суду м.
Києва за виконавчим листом № 2-630 від 18.02.2000 року, яким ОСОБА_2. зобов'язано
сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
в розмірі ]А частини всіх заробітків до повноліття дитини.

Згідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, ОСОБА_2 має
заборгованість по аліментам з 21.03.2004 року по 27.11.2006 року, яка складає
9694 грн.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, посилається на те, що суд, перекваліфікувавши дії ОСОБА_2. з ч.2 на ч. 1
ст. 164 КК України, у вироку суду таке рішення не мотивував, а також на те, що
суд, зазначивши в мотивувальній частині вироку, що заявлений потерпілою позов
задоволенню не підлягає, в резолютивній частині вказав, що цивільний позов
залишено без розгляду, а також на м»якість призначеного засудженому покарання,
просить вирок суду 1-ї інстанції скасувати, виключити з вироку посилання на те,
що ОСОБА_2 раніше
судимий, оскільки на момент притягнення його в якості обвинуваченого вказана
судимість була погашена на підставі Закону України «Про амністію», а також
посилання суду на те, що ОСОБА_2
працює, так як в матеріалах справи відсутнє офіційне підтвердження даної
обставини. Апелянт просить постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_2. винним у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України і призначити покарання
1 рік обмеження волі.

В доповненні до апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок,
крім зазначеного вище, вказує також на те, що суд 1-ї інстанції в резолютивній
частині вироку, поклавши на засудженого певні обов»язки, не послався на ст.76
КК України. До зазначених доповнень прокурор долучив ксерокопію документу, який
називається вирок Подільського районного суду м. Києва від 05.02.2007 року
відносно ОСОБА_2. та копію
постанови Подільського районного суду м. Києва від 26.02.2007 року, якою
апеляція помічника прокурора Подільського району м. Києва на цей вирок суду
залишена без руху.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка не підтримала подану
апеляцію з доповненнями, пояснення потерпілої, яка підтримала апеляцію
прокурора, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції з доповненнями, колегія суддів вважає, що подана апеляція з
доповненнями задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2.
у вчиненні зазначеного у вироку злочину, при обставинах встановлених судом,
відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений доказами, перевіреними
судом в порядку, передбаченому ч.3 ст.299 КПК України.

Дії ОСОБА_2. за ч.2 ст.164 КК
України кваліфіковані правильно.

Призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є
необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Доводи апеляції
прокурора щодо суперечностей між оригіналом вироку суду, що міститься в
матеріалах кримінальної справи, та наданою прокурором

ксерокопією
документу, іменованою вироком Подільського районного суду м. Києва від
05.02.2007 року, є безпідставними.

Як вбачається з проведеної апеляційним судом службової перевірки,
прокурором оскаржено документ, який не може бути визнаний копією вироку суду,
що знаходиться в матеріалах кримінальної справи.

Посилання в апеляції прокурора на те, що суд в резолютивній частині вироку,
поклавши на засудженого певні обов»язки, не послався на номер статті, а саме на
ст.76 КК України, не є істотним порушенням норм кримінально-процесуального
закону і не тягне за собою скасування вироку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора,
який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, з доповненнями
прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, з доповненнями прокурора, який затвердив обвинувальний
висновок, залишити без задоволення.

Вирок
Подільського районного суду м. Києва від 05 лютого 2007 року щодо ОСОБА_2 залишити без
змін.