Справа № 447/31/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/608/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001163 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісочна, Миколаївського району, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 28.01.2013 року Миколаївським районним судом Львівської області за ст.ст. 198, 289, ч.1 ст. 70, КК України до чотирьох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком два роки,

прокурора ОСОБА_7 ,

з участю захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 14 серпня 2014 року

в с т а н о в и л а :

вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 14 серпня 2014 року ОСОБА_6 засуджений за ч.4 ст. 296 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_6 приєднано частково невідбуту частину покарання згідно вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 28 січня 2013 року та остаточно обрано покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 змінено на тримання під вартою, взявши ОСОБА_6 під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з 14 серпня 2014 року, тобто з часу його затримання.

В строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано строк тримання під вартою з 18 листопада 2013 року по 29 січня 2014 року.

Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 31 січня 2013 року близько 01 год. 30 хв. у місті Миколаєві Львівської області він в групі з ОСОБА_9 проникли на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи загальноприйняті у суспільстві правила поведінки, умисно з хуліганських мотивів з особливою зухвалістю стукали у вхідні двері будинку ОСОБА_10 .

Після чого ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 спустились вниз по сходах, перебуваючи біля будинку, продовжили свої хуліганські дії щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Після чого ОСОБА_9 здійснив сім пострілів пневматичним пістолетом у сторону ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , спричинивши ОСОБА_11 легке тілесне ушкодження.

На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 296 КК України вчинене обвинуваченим. Зазначає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує на те, що судовий розгляд був неповним та упередженим до сторони захисту. Судом було безпідставно відмовлено у письмовому клопотанні захисника про допит свідка ОСОБА_13 , відмовлено у задоволенні клопотання захисника про проведення впізнання потерпілими у судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , також відмовлено у задоволенні усного клопотання захисника про долучення до матеріалів судового провадження фотокопій з матеріалів кримінального провадження, зібраних слідчим на досудовому розслідуванні, які мала намір використати сторона захисту в підтвердження невинуватості ОСОБА_6 .

Також вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Так, судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, зокрема, не надано жодної оцінки показанням свідка ОСОБА_9 щодо обставин знайомства та зустрічі з обвинуваченим ОСОБА_6 . Зазначає, що показання свідка ОСОБА_9 щодо обставин його зустрічі із ОСОБА_6 30.01.2013 року вночі в центрі міста Миколаєва Львівської області є неправдивими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої захисником апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок суду підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку.

На виконання вимог закону суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув усі обставини справи в їх сукупності, поклав в основу вироку об`єктивні докази, досліджені в судовому засіданні, та дійшов правильного висновку про доведеність винності обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Твердження захисника обвинуваченого про порушення судом першої інстанції при постановленні вироку норм кримінального та кримінально-процесуального закону, що призвело до незаконного засудження обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст. 296 КК України, то такі є голослівними і необґрунтованими. У справі відсутні дані про порушення вимог кримінально-процесуального закону в ході збирання та закріплення доказів, а відповідно немає підстав для оцінки доказів, які лягли в основу вироку, як недопустимих чи недостовірних.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що в ніч на 31 січня 2013 року він знаходився вдома у АДРЕСА_1 не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються дослідженими в судовому засіданні й наведеними у вироку доказами:

показаннями потерпілої ОСОБА_10 , даних нею в судовому засіданні в суді першої інстанції, про те, що в ніч з 30 на 31 січня 2014 року вона перебувала у своєму будинку по АДРЕСА_2 , коли до будинку підійшли два невідомих чоловіки, які стукали у двері, намагалися силою ввірватися у будинок, після чого до подвір`я будинку прибув її чоловік ОСОБА_12 разом з братом ОСОБА_11 , під час чого невідомий чоловік вищого росту здійснив чотири постріли, в подальшому вона упізнала цих двох хлопців, з яких один ОСОБА_6 ;

показаннями потерпілого ОСОБА_11 , даними ним в судовому засіданні в суді першої інстанції, про те, що з 30 на 31 січня 2013 року опівночі він разом із братом ОСОБА_12 прибули до будинку брата, де побачили двох невідомих чоловіків, які стояли біля дверей будинку, один із яких меншого росту сказав іншому стріляти в голову, на що інший вистрілив у нього більше чотирьох разів та які в подальшому втекли, один з них, менший на зріст, був ОСОБА_6 ;

показаннями потерпілого ОСОБА_12 , даних ним в судовому засіданні в суді першої інстанції, які аналогічні показанням потерпілого ОСОБА_11 ;

показаннями свідка ОСОБА_9 , даних ним в судовому засіданні в суді першої інстанції, про те, що в кінці січня 2013 року він прибув з м. Львова до м. Миколаєва, де біля опівночі разом із ОСОБА_6 пішли до будинку знайомого, стукали у двері, після того, як до будинку прибули два мужчини, одному із них він здійснив 8 пострілів в тулуб. Вказані показання свідка ОСОБА_9 підтверджуються і вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 23.12.2013 року відносно нього щодо засудження його за вказаний злочин, де він чітко вказав, що злочин вчинив з ОСОБА_6 . Показання ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_6 разом із ним злочину не вчиняв, колегія суддів розцінює критично, та вважає, що вони дані з метою допомогти ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин;

показаннями свідка ОСОБА_14 , даними нею в судовому засіданні в суді першої інстанції, про те, що на прохання ОСОБА_15 на досудовому слідстві нею були дані неправдиві показання щодо обставин події 30 січня 2013 року та про те, що у вказаний день вона не бачила ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , спиртних напоїв із ними не розпивала;

протоколом пред`явлення для впізнання від 31.01.2013 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав особу ОСОБА_6 ; протоколом огляду предмету двох куль від 1.02.2013 року; висновком проведення судової дактилоскопічної експертизи № 5 від 13.02.2013 року за фактом хуліганства; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.09.2013 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_6 ; протоколом обшуку від 16.09.2013 року будинку ОСОБА_16 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 4.09.2013 року із фототаблицями; висновком проведеної балістичної експертизи за №5/417 від 26.03.2013 року, згідно якого дві металеві кульки, які були видані потерпілим ОСОБА_11 , є метальними снарядами (шариками) кал. 4,5 мм до пневматичної зброї; висновком судово-медичної експертизи за №18/13 від 1.02.2013 року, згідно якого потерпілому ОСОБА_11 заподіяно садно на передній поверхні живота в праві паховій ділянці, яке могло виникнути внаслідок дії кульки від пневматичної зброї 31.01.2013 року і відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Суд підставно не взяв до уваги показання ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 й своє рішення належним чином мотивував у вироку, навівши відповідні мотиви прийнятого рішення, з якими погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів вважає необґрунтованими покликання захисника обвинуваченого на однобічність, неповноту судового розгляду та неправильність оцінки судом доказів, зокрема, показань свідків.

Суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами ретельно дослідив показання потерпілих зокрема, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_9 , дав їм оцінку у вироку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою та підтверджуються іншими об`єктивними доказами у справі.

Доводи в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого про порушення судом процесуального закону при дослідженні доказів, а саме: показань свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд оцінив зібрані у справі докази і дав у вироку аналіз усіх доказів, які ствердили обвинувачення. При цьому суд на виконання вимог закону мотивував у вироку прийняття одних і відхилення інших доказів та поклав в основу вироку лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає необґрунтованими покликання захисника обвинуваченого на недостатність доказів для постановлення обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 щодо визнання його винним за ч.4 ст. 296 КК України.

З урахуванням зазначених вище обставин колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, а викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого доводи про відсутність в його діях складу злочину не бере до уваги як безпідставні.

З огляду на викладене колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника обвинуваченого необґрунтованою. Вирок суду постановлений з дотриманням вимог ст.ст. 370-376 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :

вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 14 серпня 2014 року щодо ОСОБА_20 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_20 адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, для засудженорго в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4