Справа № 5-666/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2011 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Дубеля Р.М.

при секретарі - Півала І.М.

з участю прокурора Максимчука А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні ДВК-40 УДПтСУ у Львівській області спільне подання адміністрації ДВК - 40 та спостережної комісії при Дрогобицькому міськвиконкомі про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, до арешту не працював, раніше судимого: 25.12.1998 року Рахівським райсудом Закарпатської області за ст. 206 ч.2, 46-1 КК України ( в ред. 1960 року) до 1 року позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки і штрафом 300 гривень засудженого: 28.02.2000 року Закарпатським обласним судом за ст.93 п.п. "ж,і", 117 ч.3, 42, 43 КК України (в ред..1960 року) до 14 років 10 місяців позбавлення волі. Постановою місцевого суду м. Дрогобича Львівської області від 31.01.2002 року вирок приведено у відповідність до КК України в редакції 2001 року . Вважати засудженим за ст. 115 ч.2 п.п.9,12, 152 ч.3 КК України ( в ред. 2001 року), 42, 43 КК України (в ред.1960 року) до 14 років 10 місяців позбавлення волі, -

встановив:

До Дрогобицького міськрайонного суду надійшло спільне подання адміністрації ДВК - 40 та спостережної комісія при Дрогобицькому міськвиконкомі з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_1

В судовому засіданні представник адміністрації установи подання підтримав, просить його задоволити та звільнити ОСОБА_1 умовно-достроково..

Вислухавши пояснення засудженого, думку прокурора, який подання не підтримав, вважає, що в задоволенні подання слід відмовити, оскільки перевіривши матеріали особової справи засудженого, суд не знаходить підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_1 виходячи з наступних міркувань:

Вироком від 28.02.2000 року Закарпатським обласним судом за ст.93 п.п. "ж,і", 117 ч.3, 42, 43 КК України (в ред..1960 року) йому призначено 14 років 10 місяців позбавлення волі

Постановою місцевого суду м. Дрогобича Львівської області від 31.01.2002 року вирок приведено у відповідність до КК України в редакції 2001 року. Вважати засудженим за ст. 115 ч.2 п.п.9,12, 152 ч.3 КК України ( в ред. 2001 року), 42, 43 КК України (в ред..1960 року) до 14 років 10 місяців позбавлення волі. Початок терміну відбування покарання -09 червня 1999 року, кінець терміну - 09 квітня 2014 року.

Статтею 81 КК України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді, позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення може бути застосована, якщо засуджений довів своє виправлення і після фактичного відбуття засудженим не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Статтею 407 КПК України передбачено, зокрема, що умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України застосовується суддею районного (міського) суду за місцем відбуття покарання засудженим за спільним поданням органу, що відає відбуванням покаранням, і спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх.

Таким чином, основною підставою для умовно-дострокового звільнення є лише спільне подання органу, що відає відбуванням покарання, і спостережної комісії.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_1 встановлено, що останній вчинив умисний особливо тяжкий злочин, за який йому було призначено покарання у виді 14 років 10 місяців позбавлення волі. На даний час засуджений фактично відбув більше трьох четвертей строку покарання: невідбутними залишились 2 роки 3 місяці 17 днів позбавлення волі.

З оглянутої характеристики, складеної начальником дільниці соціальної реабілітації соціально-виховної та психологічної служби ОСОБА_2, та затвердженої 28.11.2011 року начальником Дрогобицької ВК-40 ОСОБА_3, встановлено, що засуджений ОСОБА_1С за час відбуття покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано на підставі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення.

Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні подання від 28.11.2011 року адміністрація ДВК-40 та спостережна комісії при Дрогобицькому міськвиконкомі клопочуть перед Дрогобицьким міськрайонним судом про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_1 з тих підстав, що останній вчинений злочин визнає, у скоєному кається, довів своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні подання від 28.11.2011 року адміністрації ДВК-40 та спостережної комісії при Дрогобицькому міськвиконкомі про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_1 не підтримав з наступних підстав:

Протягом усього періоду відбування покарання ОСОБА_1 хоча лише двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, однак допустив шість порушень режиму відбування покарання , чотири рази з ним проводились бесіди виховного характеру ( протягом 2000-2004 року), десять разів заохочувався, скоїв умисний особливо тяжкий злочин під час іспитового строку, згідно вироку суду засуджений не визнавав своєї вини в скоєному злочині, а в матеріалах особової справи наявна заява засудженого про визнання ним своєї вини від 15.12.2009 року, тобто лише перед правом скористатись заохочувальною нормою у виді переводу до дільниці соціальної реабілітації ( ст. 101 КВК України), тому така не може свідчити про повне визнання вини засудженим та каяття в скоєному, а лише з метою поблажливого ставлення до засудженого, так як 14.12.2006 року адміністрацією колонії було відмовлено засудженому ОСОБА_1 в переводі до дільниці соціальної реабілітації, зокрема із мотивів ставлення до скоєного злочину. Під час відбування покарання на дільниці соціальної реабілітаці ДВК №40 ОСОБА_1 працевлаштований на контрагентському об"єкті М"ясокомбінат, протягом цього часу ( один рік і два місяці) він заохочувався лише один раз, за клопотанням начальника дільниці соціальної реабілітації, а клопотань від керівництва контрагента не надходили, що не може свідчити про його сумлінне ставлення до праці.

З огляду на вищенаведене суд приходить до переконання, що подання не є обґрунтованим і не підлягає до задоволення.

При розгляді підстав умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного судом покарання засудженому ОСОБА_1 суд враховує особу засудженого, який під час іспитового терміну вчинив умисний особливо тяжкий злочин, визнав себе винним, у вчиненому розкаявся, адміністрація його позитивно характеризує, відбув більше трьох четвертей призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, залучався до робіт по покращенню благоустрою території, заохочувався адміністрацією установи, думку прокурора, який не підтримав подання та просить відмовити засудженому ОСОБА_1 в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів своє виправлення.

При таких обставинах суд не вбачає підстав умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 81 КК України, ст. 107 КВК України, ст. 407 КПК України, суд, -

постановив:

В спільному поданні адміністрації ДВК - 40 та спостережної комісія при Дрогобицькому міськвиконкомі про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженого: 28.02.2000 року Закарпатським обласним судом за ст.93 п.п. "ж,і", 117 ч.3, 42, 43 КК України (в ред. 1960 року) до 14 років 10 місяців позбавлення волі. Постановою місцевого суду м. Дрогобича Львівської області від 31.01.2002 року вирок приведено у відповідність до КК України в редакції 2001 року . Вважати засудженим за ст. 115 ч.2 п.п.9,12, 152 ч.3 КК України ( в ред. 2001 року), 42, 43 КК України (в ред.1960 року) до 14 років 10 місяців позбавлення волі- відмовити.

Відмовити ОСОБА_1 в умовно-достроковому.

Постанова підлягає оскарженню до апеляційного суду Львівської області впродовж семи діб з дня її оголошення.

Суддя __________ Р.М. Дубель