Справа № 573/953/15-к
Номер провадження 1-кп/573/76/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора- ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6 ,
в підготовчому судовому засіданні розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000172 від 28.03.2015 року, який надійшов до суду з угодами про примирення від 29 квітня 2015 року,- відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-
та
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-
- обох у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Під час досудового розслідування встановлено, що 27 березня 2015 року, біля 11.00 години, ОСОБА_5 , зустрівшись з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_1 , запропонував йому скоїти крадіжку металевих речей з лісосмуги, розташованої на території Новивирківської сільської ради біля с.Бабаківка Білопільського району Сумської області, на що ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, з метою викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, погодився.
Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вступили між собою у злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна.
Маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 на мотициклі марки «Урал», державний номер НОМЕР_1 , яким володіє ОСОБА_4 за генеральною довіреністю, виданою ОСОБА_7 , з причепом, прибули до лісосмуги, розташованої на території Нововирківської сільської ради біля с.Бабаківка Білопільського району, де раніше бачили фрагмент зрошувальної системи у вигляді металевої труби, який вирішили викрасти.
Для реалізації умислу вищевказані громадяни заздалегідь узяли з собою три штикові лопати, дві кувалди, сокиру, металевий лом, мотузку, лебідку та металеве відро.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 27.03.2015 року біля 12.00 години за попередньою змовою між собою, з єдиним злочинним наміром, впевнившись, що їхні дії є непомітними для сторонніх осіб, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи таємність та протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслівдків у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна, викопали майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: фрагмент металевої труби з гідрантом, загальною вагою 150 кг., який за допомогою металевого лому відділили від основи металевої труби залишків зрошувальної системи та підняли на висоту біля 1 м. з попередньо викопаного отвору в землі, та розбиті частини металу різної форми, загальною вагою 20 кг., які дістали на поверхню з отвору в землі, але не встигли закінчити діяння, яке б призвело до спричинення наслідку у вигляді матеріальних збитків власнику майна через те, що на територію вищевказаної лісосмуги прибули працівники Білопільського РВ УМВС України в Сумській області і тим самим завадили ОСОБА_5 і ОСОБА_4 довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежать від їх волі.
Вартість 1 кг. брухту чорного металу відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 848 від 20.04.2015 року становить 3 грн. 10 коп. Загальна вартість фрагменту металевої труби з гідрантом та розбитих частин металу різної форми відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 848 від 20.04.2015 року складає 527 грн.
У подальшому викраденне майно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не змогли використати у своїх корисливих цілях з причин, що не залежали від їх волі.
Виконуючи вищевказані дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 усвідомлювали суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачали можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у виді завдання матеріальної шкоди ОСОБА_6 та бажили їх настання, тобто вчинили злочин з прямим умислом.
Таким чином, своїми умисними, протиправними діями, які виразились у таємному викраденні майна ОСОБА_6 на загальну суму 527 грн.,- ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), кваліфікуючою ознакою якої є крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб.
29 квітня 2015 року були укладені угоди про примирення між обвинуваченими та потерпілим, з кожним із обвинувачених окремо, згідно якої обвинувачені щиро розкаялися і вину свою визнали повністю, відшкодували завдані збитки потерпілому і зобов`язалися беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та попросити вибачення у потерпілого, а потерпілий матеріальних та моральних претензій до обвинувачених не має, погодився на покарання для обвинувачених у виді одного року позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на обвинувачених обов`язків передбачених п.п. 2, 3 ст.76 КК України, зобов`язавши обох обвинувачених не виїжджати за межі України без дозволу органів Кримінально- виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання, яку обидві сторони мирової угоди просять призначити.
Обвинувачені під час досудового розслідування повністю визнали свою винуватість, відшкодували потерпілому шкоду.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Згідно ч.5 ст.469 КПК України- укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до п. 1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даних угод відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод про примирення між потерпілим та обвинуваченими і призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обом обвинуваченим, відповідно до ст.66 п.п. 1,2 КК України є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обом обвинуваченим, відповідно до ст.67 КК України,- судом не встановлено.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладені угоди між потерпілим та обвинуваченими відповідають вимогам закону і не порушують законних прав та інтересів сторін.
Відповідно до вимог ч.3 ст.75 КК України виключно судом визначається тривалість іспитового строку та обов`язків, покладених на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. А так як в угодах сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, суд на виконання вимог частин 2 і 3 статті 75 КК України зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угод про примирення, за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угод узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання; 3) угода відповідає діючому законодавсьтву та підстави для відмови у її затвердженні, визначені п.п. 1-6 ч.7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Таким чином, в угодах дотримано усі умови щодо звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинувачених і відповідає загальним засадам призначення покарання.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 371, 374, 475 КПК України, суд,-
ЗАСУД И В:
Затвердити угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 29 квітня 2015 року.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому за цим Законом покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року та шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі ст.76 ч.1 п.п.2,3 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирати.
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому за цим Законом покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року та шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі ст.76 ч.1 п.п.2,3 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирати.
Стягнути з засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 122 грн.76 коп., з кожного по 61 грн.38 коп.
Речові докази:
- Мотоцикл зеленого кольору «Урал», державний номер НОМЕР_2 , причеп дерев`яний, три лопати штикові металеві, дві кувалди металеві, сокиру металеву, лом металевий, відро металеве з побитими частинами металу вагою 20 кг., сумку полієтиленову в клітинку біло-синього кольору, мотузку, лебідку, що зберігаються на майданчику збереження транспортних засобів Білопільського РВ УМВС України в Сумській області- повернути власнику ОСОБА_4
- Металеву трубу з гідрантом, що знаходиться на збереженні у потерпілого ОСОБА_6 - залишити йому, як власнику.
Вирок суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення - з дня отримання копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно.
Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.
Суддя: