Дата документу Справа № 332/563/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №332/563/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1360/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження №0002647 від 5 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Запоріжжі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

встановила:
захисник-адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_6 , звернулися до суду з апеляційними скаргами на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 12 травня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі.

Вироком суду запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишено без змін у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 13 грудня 2014 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, 50 000 грн, та моральної шкоди, 20 000 грн; а також на користь держави процесуальні витрати в розмірі 884,52 грн. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ст.118 КК України. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що версія обвинуваченого, за якою, останній захищався від дій потерпілого, на бажав настання наслідків у виді заподіяння тілесних ушкоджень, не спростовується матеріалами справи. Вважає, що судом в повному обсязі не надана оцінка активній співпраці обвинуваченого з органами досудового розслідування по розкриттю вчиненого злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , вважає, що при обранні виду та розміру покарання судом в повній мірі не врахував дані про його особу. Вважає що, йому суд призначив необґрунтовано суворе покарання, просить вирок суду щодо нього змінити, та пом`якшити покарання.

У доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 змінив свої апеляційні вимоги, та просив вирок суду щодо нього скасувати. Вказує на відсутність в його діях умислу на вбивство потерпілого, а також на безпідставне неврахування судом його показів. Зазначає, що показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є працівниками міліції, щодо місця та часу його затримання є неправдивими.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 04 грудня 2014 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на дорозі між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , під час сварки з ОСОБА_12 , яка виникла на ґрунті конфлікту, діючи умисно, з метою вбивства, завдав останньому ножем, який мав при собі, один удар в поперекову частину зліва, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я, та один удар в область грудної клітини праворуч, причинивши одиночне проникаюче сліпе торакоабдоміальне колото-різане поранення з локалізацією шкірної рани на грудній клітині праворуч, з пошкодженням по ходу раневого каналу діафрагми і тканини печінки з виливом крові в черевну та праву плевральну порожнину, яке призвело до гострої крововтрати, що є небезпечним для життя та мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, і перебувають в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого, яка настала безпосередньо на місці пригоди, таким чином убив ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, і наполягала на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції; обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника, які підтримали апеляційні скарги з уточненням у суді апеляційної інстанції; просили скасувати вирок суду, ухвалити нову ухвалу, якою кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ст.. 118 КК України, та призначити більш м`яке покарання, ніж призначив суд першої інстанції, потерпілу ОСОБА_9 , яка просила не задовольняти апеляційні скарги обвинуваченого та захисника, а вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку доказах по справі, яким дана належна оцінка, і сумнівів не викликають.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав, між тим не заперечував нанесення потерпілому двох ударів ножем. Пояснив суду, що він захищався від агресивних дій потерпілого, та випадково, під час нанесення потерпілим ОСОБА_12 йому ударів, у відповідь, наніс останньому один удар ножем в область сідниці збоку, але той не вгамовувався, і тоді він, переклавши ніж в праву руку, захищаючись від ударів потерпілого, наніс йому один удар ножем в живіт.

У суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 також наполягав на тому, що не мав наміру на вбивство потерпілого ОСОБА_13 , наносив удари ножем лише для захисту від активних дій потерпілого.

Між тим вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами. А версія ОСОБА_6 про захист від активних дій потерпілого не знайшла свого підтвердження і спростовується наданими доказами.

Потерпіла ОСОБА_9 поясняла, що близько 20 години 04 грудня 2014 року її чоловік ОСОБА_12 пішов з дому. Вранці 05 грудня 2014 року працівники міліції повідомили про смерть чоловіка.

Свідок ОСОБА_14 поясняв, що він є співробітником патрульно-постової служби міліції. 04 грудня 2014 року, напроти будинків №3-5 по вул.Карпенка Карого в м.Запоріжжі був затриманий обвинувачений ОСОБА_6 . Під час затримання останній перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, постійно витирав руки, пояснив, що чекає приятеля. У затриманого було вилучено ніж, який, як пояснив ОСОБА_15 , купив у магазині. Слідів побиття на обвинуваченому не було.

Свідок ОСОБА_16 дав аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що працює в клубі «Тройка», розташованому по у буд. 245 по вул.Електричній в м.Запоріжжі. Близько 22 години в клуб прийшли обвинувачений і потерпілий. Поводили себе адекватно, замовили пива та більярд. Пограли та пішли з бару. Спілкувалися між собою та з нею рівно, шуткували, ніякої агресії не було.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що працює водієм таксі 26 маршруту «пр.Леніна -Запоріжжя ліве». 04 грудня 2014 року о 22-30.-22-34 год., біля зупинки «Темп» в районі вулиць Електричній та Шахматной побачив двох хлопців. Один з яких на зріст 180-185 см, худорлявої статури, з короткою стрижкою, підійшовши до його автомобіля, кулаком вдарив по капоту, висловившись нецензурною лайкою, а після чого, ліг на дороги. Він об`їхав лежачого, та поїхав далі.

Труп ОСОБА_12 було оглянуто, відповідно до протоколу огляду від 5 грудня 2014 року, в автомобілі швидкої допомоги на дорозі по вул.Електричній в м.Запоріжжя, а також в приміщенні ЗОБ СМЕ. В результаті огляду виявлені колото-різані поранення грудної клітини справа та поперекової області зліва.

За висновком судово-медичної експертизи №4578 від 5 січня 2015 року, причиною смерті ОСОБА_12 стало одиночне проникаюче сліпе торакоабдомінальне колото-різане поранення з локалізацією кожної рани на грудній клітці з права з пошкодженням по ходу каналу діафрагми та тканини печінки з крововиливом в брючну та праву плевральні порожнини, що призвело до гострої крововтрати, яке характеризується як небезпечне для життя та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яке перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

За висновком експерта судово-медичної експертизи №17 від 26 січня 2015 року, поранення на шкірі з області грудної клітини справа, та з поперекової області від трупа ОСОБА_12 утворилися від дії плоского одностороннього острого колото-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що має обух та лезо. Найбільша ширина частини клинка, що занурилися становила 17-20 мм. Результати проведеного експериментального-порівняльного дослідження дають підстави вважати, що ушкодження на клаптях шкіри потерпілого могли утворитися від дії наданого для дослідження ножа.

За матеріалами провадження, та показами обвинуваченого, ОСОБА_6 органам досудового розслідування вказан на місце знаходження ножа, яким були завдані тілесні ушкодження потерпілому.

Походження крові на змивах з кистей рук ОСОБА_12 , не виключається від ОСОБА_6 , походження крові від потерпілого ОСОБА_12 виключається, за висновками експерта № 1229 від 30 грудня 2014 року.

Походження крові на одязі потерпілого ОСОБА_12 , вилучених в ході огляду місця події, не виключається від потерпілого ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , що підтверджено висновком експерта №1231 від 30 грудня 2014 року.

Згідно висновку експерта №797 від 30 грудня 2014 року, походження крові з піднігтьового вмісту ОСОБА_12 , не виключається як від нього самого, так і від ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 під час слідчої дії підтвердив обставини спричинення ударів ножем ОСОБА_12 ввечері 04 грудня 2014 року, що зафіксовано протоколом слідчого експерименту від 29 грудня 2014 року.

За висновками експерта №352 від 27 січня 2015 року, покази обвинуваченого ОСОБА_6 , зафіксовані протоколом допиту та під час слідчого експерименту 29 грудня 2014 року частково відповідають результатам судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 , оскільки носять не детальний характер, в частині локалізації місць і механізму нанесення пошкоджень.

Суд першої інстанції безпосередньо в судовому засіданні дослідив надані сторонами кримінального провадження докази, перевірив їх належність та оцінив допустимість, і його висновки об`єктивно підтверджені дослідженими доказами

Суд прийшов до обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та правильно кваліфікував його дії як умисне вбивство потерпілого ОСОБА_12 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

На думку колегії суддів, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_8 щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого, а також в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 щодо відсутності в його діях умислу на вбивство, та кваліфікації дій за ст. 118 КК України, як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, повністю спростовуються сукупністю вищенаведених доказів.

Інших доказів, які б підтверджували версію про перевищення обвинуваченим ОСОБА_6 меж необхідної оборони суду стороною захисту не надані.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував обставин за яких він ножем, який носив із собою, завдав два удари потерпілому. Між тим, його покази щодо нанесення двох ударів: одного у сідниці, а другого у живіт, спростовуються зібраними доказами, за якими тілесні ушкодження експертами були виявлені на інших частинах тіла потерпілого. Так смерть потерпілого ОСОБА_12 настала від одиночного проникаючого сліпого торакоабдомінальне колото-різаного поранення з локалізацією кожної рани на грудній клітці з права з пошкодженням по ходу каналу діафрагми та тканини печінки з крововиливом в брючну та праву плевральні порожнини, що призвело до гострої крововтрати, яке характеризується як небезпечне для життя та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, яке перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. За результатами проведеної експертизи були виявлені інші тілесні ушкодження у потерпілого, а саме: непроникаюча колото-різана рана поперекового відділу зліва, садна на обличчі та верхній лівій кінцівці.

У обвинуваченого будь-які тілесні ушкодження відсутні, що підтверджено як показами свідків ОСОБА_10 і Световец, так і висновком експерта №5227 від 15 грудня 2014 року, відповідно до яких при огляді ОСОБА_6 будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень, а також слідів загоєння, за давністю утворення, які відносяться до подій викладених в обставинах справи, не виявлено.

Стороною захисту не підтверджено доказами версію обвинуваченого ОСОБА_6 щодо відсутності у нього умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_12 , а відсутність тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_6 , що підтверджено висновком експерта, також спростовує факт перевищення меж необхідної оборони. Обставини про маскування тілесних ушкоджень у обвинуваченого викладена лише в апеляційній скарзі.

Враховуючи сукупність обставини вчинення кримінального правопорушення, знаряддя злочину, кількість та характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки встановлено умисел на вбивство. За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_12 упродовж тривалого часу вживали алкогольні напої, до цього вони не знали один одного, між тим на грунті вживання алкогольних напоїв виникли неприязні стосунки, обвинувачений, завдаючи удари ножем у життєво важливі органи, в області грудної клітини, а не живота, як він вказував у своїх показах, бо він усвідомлював суспільний небезпечний характер своїх дій, передбачав настання наслідків у вигляді смерті потерпілого і бажав настання потерпілого.

Умисне поранення життєво важливих органів потерпілого, внаслідок чого сталася смерть, судова практика розцінює як свідчення умислу винного на позбавлення життя і кваліфікується як умисне вбивство.

Суду не надано доказів на підтвердження версії, викладеної обвинуваченим ОСОБА_6 про відсутні у нього умислу на вбивство потерпілого і те, що він в результаті оборони від дій потерпілого завдав удари останньому ножем.

Сукупність наданих суду доказів спростовують версію обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність в нього умислу на умисне вбивство потерпілого. Подаючи апеляційну скаргу обвинувачений просив суд про призначення йому більш м`якого покарання. Крім того його позиція щодо сприяння розкриттю злочину, та дача показів за яких він зменшував об`єм своїх дій, щодо нанесення ударів не у життєво важливі частини тіла, а у сідниці та живіт, свідчать про його позицію захисту та намагання отримати більш м`яке покарання.

Обговорюючи питання призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції призначив покарання з дотриманням вимог ст.65 КК України. Враховував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки, у виді смерті потерпілого ОСОБА_12 , дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, в силу ст. 89 КК України не судимий, злочин вчинив будучі у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкції статті за скоєне ним кримінальне правопорушення. Покарання призначене ОСОБА_6 є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів. Підстав для зміни вироку у частині призначеного покарання колегія суддів не встановила. Доводи як захисника так і обвинуваченого про пом`якшення призначеного судом покарання є безпідставними. Судом враховані всі обставини, а інших, які б давали суду підстави для пом`якшення покарання не надані. Підстав для пом`якшення покарання колегія суддів не знайшла.

Строк покарання, за вироком суду, визначено з моменту затримання, тобто з 13.12.2014 року., що відповідає протоколу про затримання.

Підстав для перевірки показів свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_19 , про що у своїй апеляційній скарзі просив обвинувачений у суду апеляційної інстанції, не має.

Скарг на дії органів досудового розслідування щодо порушення прав обвинуваченого в ході проведення слідчих дій ні захисником, а ні обвинуваченим, не подавалося.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування чи зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 , та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 12 травня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.115 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з моменту отримання копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3