Справа №636/2605/15-к
1-кп /636/260/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2015 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янська Харківської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -
Приблизно на початку жовтня 2014 року (більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), перебуваючи у м. Куп`янськ Харківської області громадянин Російської Федерації ОСОБА_5 (матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження) в ході зустрічі з раніш відомим ОСОБА_4 досяг змови на вчинення крадіжок чужого майна громадян, поєднаних з проникненням до автомобілів, які використовуються в якості сховищ. Згідно досягнутої домовленості ОСОБА_4 погодився на безпосереднє виконання протиправної діяльності, а саме: проникати до транспортних засобів та здійснювати викрадення чужого майна, а також забезпечувати спостереження за водієм автомобіля з метою створення безпечних умов для вчинення крадіжки. За вказану протиправну діяльність ОСОБА_4 мав отримувати свою долю під час розподілу викраденого. ОСОБА_6 згідно зазначеної домовленості мав виконувати роль організатора протиправної діяльності, а саме: визначати місце та час вчинення протиправної діяльності, а також з використанням наявного в нього спеціального технічного засобу негласного отримання інформації - «кодграберу», - перехоплювати сигнал зачинення-відчинення дверей, відкривати дистанційно керований замок дверей транспортних засобів, надавати вказівку ОСОБА_4 на вчинення крадіжки чужого майна, поєднану з проникненням до відчиненого ним транспортного засобу, розподіляти викрадене майно та грошові кошти між учасниками.
Після цього, ОСОБА_6 діючи у відповідності до досягнутої домовленості, прослідував за водієм вказаного транспортного засобу до торгівельного центру та, переконавшись що водій транспортного засобу відійшов від автомобіля на безпечну для вчинення крадіжки відстань, використовуючи наявний технічний пристрій «кодграббер» з перехопленим раніше кодом, вимкнув сигналізацію та відчинив двері зазначеного автомобілю «Mitsubishi Pajero Sport».
ОСОБА_4 під час телефонної розмови з ОСОБА_6 отримавши вказівку на вчинення крадіжки чужого майна, а також сигнал про те, що двері автомобілю «Mitsubishi Pajero Sport» мають бути відчинені, наблизився до вказаного транспортного засобу, після чого відкрив двері транспортного засобу проник до його салону, звідки з відома ОСОБА_6 таємно викрав майно ОСОБА_7 , а саме: сумку чорного кольору, всередині якої знаходився ноутбук фірми «Asus», вартістю 4000 грн., офтальмологічні окуляри фірми «Pierre Cardin», вартістю 2000 грн., грошові кошти у сумі 800 доларів США, 5 000 тисяч українських гривень, 10 000 рублів Російської Федерації, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Викрадене майно ОСОБА_4 та ОСОБА_9 розподілили між собою, а сумку з-під ноутбука з документами на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 викинули біля АЗС «Лілія», розташованої поряд з зупинкою «Джерело», на трасі м. Київ - м. Харків - м. Довжанський, завдавши таким чином потерпілому шкоду.
Далі, ОСОБА_6 побачив що невстановлена особа - водій вказаного транспортного засобу залишив салон автомобіля «Hyundai Tucson», активував наявний в нього спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації «кодграббер» в режим прийому сигналу. Після чого, з використанням зазначеного пристрою здійснив спробу перехоплення сигналу зачинення дверей та увімкнення сигналізації, переданого наявним у невстановленої особи водія брелоком (дистанційним пультом) автомобільної сигналізації. Таким чином, у використаному ОСОБА_6 спеціальному технічному засобі негласного отримання інформації було створено схожий код, призначений для вимкнення сигналізації та відчиненим дверей зазначеного автомобілю «Hyundai Tucson».
ОСОБА_4 під час телефонної розмови з ОСОБА_6 , отримавши вказівку на вчинення крадіжки чужого майна, а також сигнал про те, що двері автомобілю «Hyundai Tucson» можуть бути відчинені, наблизився до вказаного транспортного засобу, після чого здійснив близько десяти спроб проникнути до його салону. Однак у зв`язку з тим, що двері зазначеного транспортного засобу виявились зачиненими, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не змогли вчинити крадіжку майна з даного транспортного засобу, з причин, що не залежали від їх волі.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинених кримінальних правопорушень, як вони зазначені в обвинувальному акті.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів по справі, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює, крім того учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи, а саме: допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого:
-довідка головного лікаря КЗОЗ «Куп`янська ЦМЛ» від 29.05.2015 року за №990 свідчить про те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та психіатра поліклініки Куп`янської центральної міської лікарні не перебуває (а.к.п.26, т.2);
-згідно характеристик командира роти спеціального призначення в/ч НОМЕР_3 від 10.10.2013 року, характеристики директора Куп`янського автотранспортного коледжу від 16.10.2013 року та характеристики виконавчого комітету Смородьківської сільської Ради від 12.02.2014 року за №58 ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони
Дослідивши, співставивши та проаналізувавши вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та таких, що в сукупності з іншими наведеними доказами дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що обвинувачений своїми діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
а саме таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до сховища та незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з проникненням до сховища відповідно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, його особу, позитивно характеризуючи особу дані, пом`якшуючими покарання обставинами суд вважає щире каяття та сприяння розкриттю злочину, обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає, враховує думку потерпілого, який просив суд суворо не карати обвинуваченого та застосувати до нього ст. ст. 75 та 76 КК України, те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відповідно до вимог ст. 65 ч.2 КК України, згідно якої, особі, що скоїла злочин повинно бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 70, 75 та 76 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч.2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.02.2015 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави, який потім було продовжено, відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.04.2015 року до 13.06.2015 року. Згідно ухвали суду від 11.06.2015 року обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було продовжено ще на 60 діб, тобто до 09.08.2015 року.
У зв`язку з призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 70, 75 та 76 КК України, суд вважає за необхідне змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на два місяці, тобто до 11.09.2015 року.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349 ч.3, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді 4 років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти їй про зміну місця мешкання, періодично з`являтися на реєстрацію.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт, звільнивши його з- під варти у залі суду.
Заборонити ОСОБА_4 залишати житло місце його постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 з 19 години вечора до 06 години ранку кожної доби до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на два місяці, тобто до 11.09.2015 року.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на два місяці, тобто до 11.09.2015 року прибувати до визначеної службової особи Куп`янського РВ ГУМВС України в Харківській області із встановленою періодичністю, повідомляти її про зміну свого місця проживання, не відлучатися за межі м. Куп`янська, Харківської області без дозволу зазначеної особи.
Копію ухвали спрямувати для виконання та здійснення контролю до Куп`янського РВ ГУМВС України в Харківській області, за місцем проживання засудженого.
Роз`яснити ОСОБА_4 ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме - працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло де обвинувачений постійно проживає, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Після набрання даним вироком законної сили, обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Харківської області, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, прокурору та потерпілому.
Головуюча: