У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Федченка О.С.

суддів

Вус С.М., Нікітіна Ю.І.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 20 лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами захисників ОСОБА_4, ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_2 на
вирок Рівненського міського суду від 11 січня 2005 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця м. Рівне,

раніше не судимого,

засуджено:

за ст. 117 ч. 3 КК України 1960 року на
7 років 6 місяців позбавлення волі;

за ст. 118 ч. 2 КК України 1960 року на
4 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ст. 121 ч. 1 КК України на 7 років
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_1
призначено покарання на 7 років 6 місяців позбавлення волі.

За ст.ст. 19 ч. 3, 117, 19 ч. 2, 118 КК
України 1960 року та ст. 296 ч. 4 КК України ОСОБА_1 виправдано.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця та мешканця м. Рівне,

раніше судимого 14.05.1999 р.

цим же судом за ст. 102 КК України 1960 року

на 1 рік позбавлення волі,

засуджено:

за ст. 117 ч. 3 КК України 1960 року на
7 років позбавлення волі;

за ст. 118 ч. 2 КК України 1960 року на
4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 42 КК України 1960 року
ОСОБА_2 призначено покарання на 7 років позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 18 жовтня 2005 року вирок щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено без
зміни.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5, вирок
щодо якого в касаційному порядку не оскаржується.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він у ніч
на 15 червня 2001 року, будучи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись на
території футбольного поля ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Рівне, застосовуючи фізичне
насильство та погрожуючи розправою, зґвалтував неповнолітню ОСОБА_6 та
задовольнив з нею свою статеву пристрасть неприродним способом.

Продовжуючи свою злочинну діяльність,
використовуючи подавлений та безпорадній стан потерпілої, завів останню до
квартири АДРЕСА_1, де застосовуючи фізичне насильство, зґвалтував ОСОБА_6 та
задовольнив з нею свою статеву пристрасть неприродним способом.

Через деякий час у вказану квартиру
зайшли ОСОБА_2 і ОСОБА_5, які також із застосуванням погроз та використовуючи
пригнічений стан ОСОБА_6, почергово зґвалтували потерпілу та задовольнили з нею
свою статеву пристрасть неприродним способом.

Крім того, ОСОБА_1 16 вересня 2002
року, близько 24 години, будучи у стані алкогольного сп'яніння, на перехресті
вулиць Київської та Грушевського м. Рівне, на ґрунті особистих неприязних
відносин, спричинив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційних скаргах:

захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_2 просить вирок щодо нього
скасувати, а справу закрити. На обґрунтування своїх вимог вказує на те, що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а вирок ґрунтується
лише на показаннях потерпілої, яка обмовила її підзахисного;

засуджений ОСОБА_2 наводить аналогічні
скарзі захисника підстави та мотиви для скасування постановленого щодо нього
судового рішення;

захисник ОСОБА_3 в інтересах
засудженого ОСОБА_1 просить вирок в частині засудження його за ст.ст. 117 ч. 3,
118 ч. 2 КК України 1960 року скасувати, а за ст. 121 ч. 1 КК України
пом'якшити призначене покарання. На обґрунтування своїх вимог вказує на
неповноту та однобічність досудового і судового слідства. Вважає, що її
підзахисний вступав у статеві зносини з потерпілої по взаємній згоді.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що вони не
підлягають задоволенню.

Висновок суду про доведеність винності
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, за обставин,
викладених у вироку, підтверджуються сукупністю зібраних те перевірених у
судовому засіданні доказів.

Твердження касаторів про те, що ОСОБА_2
не ґвалтував ОСОБА_6 та не задовольняв з нею свою статеву пристрасть
неприроднім способом, а ОСОБА_1 вступав з потерпілої у статеві зносини по її
згоді є безпідставними.

Із показань потерпілої ОСОБА_6, які
вона давала як під час досудового слідства так і у суді, вбачається, що
спочатку ОСОБА_1 зґвалтував її поблизу школи та задовольнив з нею свою статеву
пристрасть неприроднім способом, а потім привівши ОСОБА_6 до себе додому,
повторив свої дії. Згодом, коли у квартиру прийшли ОСОБА_2 та ОСОБА_5, останні
почергово також зґвалтували потерпілу та задовольнили з нею свою статеву
пристрасть неприроднім способом.

Будь -яких даних, які б свідчили про
те, що ОСОБА_6 обмовляє засуджених у вчиненні щодо неї злочинних дій
по справі не встановлено.

Із змісту показань свідка ОСОБА_9
вбачається, що до неї зателефонувала потерпіла і схвильованим голосом попрохала
зустрічі, а коли вони зустрілися, то повідомила, що її зґвалтували.

Аналогічними за змістом показаннями
свідка ОСОБА_10, яка також зазначила, що переконала ОСОБА_6, щоб вона розповіла
своїм батькам щодо вчинених над нею дій.

Крім того, об'єктивно достовірність показань ОСОБА_6 підтверджується
висновками судово-медичної та судово-імунологічної експертиз.

Суд повно дослідив обставини справи,
дав зібраним доказам належну оцінку і правильно застосував матеріальний закон.

Істотних порушень норм
кримінально-процесуального закону по справі не встановлено.

Призначене судом покарання відповідає
ступеню тяжкості вчинених злочинів та даним щодо осіб засуджених.

Підстав для призначення справи до
касаційного розгляду з повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України,
немає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів Верховного Суду України -

у х в а л и л а :

Відмовити у задоволенні касаційної
скарги захисникам ОСОБА_4, ОСОБА_3 та засудженому ОСОБА_2

Судді :