Справа № 573/957/15-к
Номер провадження 1-кп/573/78/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2015 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинувачених: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, не інваліда, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше судимого:
- 11 грудня 2014 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт, судимість не знята та не погашена,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не одруженого, пенсіонера, не інваліда, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за злочин проти життя та здоров`я особи, на шлях виправлення не став та під час відбуття покарання у вигляді 200 годин громадських робіт згідно вироку Білопільського районного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року, з яких відпрацював лише 84 годин, вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності.
Так, 16 березня 2015 року, у невстановлений в ході слідства час, у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення металевих виробів із домогосподарства ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_1 , який на той час із дружиною тимчасово мешкав у м. Суми. Того ж дня, приблизно о 18.00 год., ОСОБА_4 прийшов до свого хрещеного батька ОСОБА_5 та запропонував йому вчинити крадіжку, на що останній погодився.
Відразу після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання ОСОБА_6 матеріальної шкоди, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою разом із ОСОБА_5 , взявши велосипед марки «України», належний ОСОБА_5 , удвох пішли до домогосподарства, яке належить ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та шляхом вільного доступу зі сторони вулиці зайшли на неогороджений город вищевказаного домогосподарства, де ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 розібрали грубу, яка знаходилась на городі, викравши звідти дві однокомфорні чавунні плити, сім пічних колосників, а також з-під накриття, яке знаходиться на городі, викрали дві металеві труби та одну металеву стійку. Дві однокомфорні чавунні плити та сім пічних колосників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поскладали в мішок та поклали на велосипед, а дві металеві труби та одну металеву стійку ОСОБА_5 взяв у руки.
З вище перерахованим викраденим майном ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розпочали рухатись у бік вул. Радянської в с. Новопетрівка Білопільського району Сумської області, щоб у подальшому здати викрадене майно на металобрухт. Але одразу були викриті місцевим жителем ОСОБА_7 , який проїжджав на своєму автомобілі повз них та разом із ОСОБА_8 змусили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повернути викрадене майно на місце.
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.
Відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 784 від 08 квітня 2015 року, вартість металевих труб та стійки становить 39 грн., вартість 2 шт. пічних плит чавунних однокомфорних становить 906 грн., вартість 7 шт. пічних колосників становить 187 грн., спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 1 132 грн.
Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розуміли їх суспільну небезпечність, усвідомлювали можливість настання суспільно - небезпечних наслідків від вказаних дій у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілому та бажали їх настання, тобто скоїли злочин з прямим умислом.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку. Зокрема пояснив, що 16 березня 2015 року, у невстановлений час, у нього виник умисел на викрадення металевих виробів із домогосподарства ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_1 , оскільки від знав, що господарів немає вдома. Того ж дня, приблизно о 18.00 год., він прийшов до свого хрещеного батька ОСОБА_5 та запропонував йому вчинити крадіжку, на що останній погодився. Відразу після цього, він разом із ОСОБА_5 , взявши велосипед марки «України», належний останньому, вдвох пішли до домогосподарства, яке належить ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та шляхом вільного доступу зі сторони вулиці зайшли на неогороджений город вищевказаного домогосподарства, де він спільно із ОСОБА_5 розібрали грубу, яка знаходилась на городі, взявши звідти дві однокомфорні чавунні плити, сім пічних колосників, а також з-під накриття, яке знаходиться на городі, забрали дві металеві труби та одну металеву стійку. Дві однокомфорні чавунні плити та сім пічних колосників вони поскладали в мішок та поклали на велосипед, а дві металеві труби та одну металеву стійку ОСОБА_5 поніс у руках. З вище перерахованим викраденим майном вони пішли у бік вул. Радянської в с. Новопетрівка Білопільського району Сумської області, щоб у подальшому здати викрадене майно на металобрухт. Але метрів через 200 були викриті місцевим жителем ОСОБА_7 , який проїжджав на своєму автомобілі повз них та разом із ОСОБА_8 змусили їх повернути викрадене майно на місце.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 16 березня 2015 року приблизно о 18.00 год. до нього прийшов його хресник ОСОБА_4 та запропонував йому вчинити крадіжку металевих речей із домогосподарства ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_1 , який на той час із дружиною тимчасово мешкав у м. Суми, на що він погодився. Відразу після цього, вони разом із ОСОБА_4 , взявши велосипед марки «України», належний йому, вдвох пішли до домогосподарства, яке належить ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та шляхом вільного доступу зі сторони вулиці зайшли на неогороджений город вищевказаного домогосподарства, де він спільно із ОСОБА_4 розібрали грубу, яка знаходилась на городі, взявши звідти дві однокомфорні чавунні плити, сім пічних колосників, а також з-під накриття, яке знаходиться на городі, забрали дві металеві труби та одну металеву стійку. Дві однокомфорні чавунні плити та сім пічних колосників вони поскладали в мішок та поклали на велосипед, а дві металеві труби та одну металеву стійку він взяв у руки. З вище перерахованим викраденим майном вони рухались у бік вул. Радянської в с. Новопетрівка Білопільського району Сумської області, щоб у подальшому здати викрадене майно на металобрухт. Але неподалік від даного господарства були викриті місцевим жителем ОСОБА_7 , який проїжджав на своєму автомобілі повз них та разом із ОСОБА_8 змусили їх повернути викрадене майно на місце.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.
Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, допитавши обвинувачених та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останніх, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.
Суд приходить до висновку, що зазначеними вище умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вчинений злочин у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо, як особа, яка веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, судимість не знята та не погашена, злочин вчинено під час відбуття покарання, призначеного вироком Білопільського районного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт, з яких відпрацьовано лише 84 години.
Обставинами, що згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, встановленню істини у справі.
Обставиною, що згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 , є рецидив злочинів.
Таким чином, беручи до уваги вищевикладені обставини, а також враховуючи особу ОСОБА_4 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та в період відбуття покарання вчинив новий корисливий злочин, реалізовуючи принципи індивідуалізації покарання, а так само враховуючи, що призначене покарання повинно бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, дає суду підстави для призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, в межах санкції статті у виді позбавлення волі.
Крім того, оскільки ОСОБА_4 вчинив новий злочин після постановлення вироку Білопільського районного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року, але до повного відбуття покарання, то остаточно покарання обвинуваченому необхідно визначити за правилами ст.71 КК України, приєднавши до призначеного за даним вироком покарання, частину не відбутого за попереднім вироком, перевівши за правилами ст. 72 КК України, покарання у виді громадських робіт у покарання у виді позбавлення волі, виходячи, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обраховувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його фактичного затримання.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у порядку, передбаченому ст.ст. 131, 176 КПК України, не застосовувався та не обирався.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вчинений злочин у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, не інвалід, пенсіонер.
Обставинами, що згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, встановленню істини у справі, часткове відшкодування матеріальних збитків потерпілому.
Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_5 , у судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, беручи до уваги вищевикладені обставини, а також враховуючи особу ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, пенсіонер, відшкодував частково збитки потерпілому, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а так само враховуючи, що призначене покарання повинно бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, дає суду підстави для призначення покарання ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, в межах санкції статті у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням підсудного від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 у порядку, передбаченому ст.ст. 131, 176 КПК України, не застосовувався та не обирався.
Потерпілий ОСОБА_6 заявив до підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків у сумі 1132 грн. В подальшому потерпілий зменшив суму матеріальних збитків на суму 906 грн., із яких ОСОБА_5 йому відшкодовано 566 грн., решту 340 грн. просить стягнути із ОСОБА_4 ( а.с. 18-19, 63-64).
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Таким чином, суд вважає, що зазначена сума 340 грн., відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України, підлягає стягненню із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у солідарному порядку.
Під час проведення досудового розслідування проводилася судова товарознавча експертиза, витрати за проведення якої становлять 184 грн. 14 коп. (а. с. 56 ). Вказана сума підлягає стягненню із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави в дольовому порядку, тобто по 92 грн. 07 коп.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази: дві металеві труби, одна металева стійка, дві металевих накладки, два металеві круги, сім пічних колосників та п`ять частин пічної плити, які знаходяться під розпискою на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , необхідно залишити йому як власнику (а. с. 52). Велосипед марки «Україна», який знаходиться на зберіганні під розпискою у ОСОБА_5 залишити останньому як власнику (а. с.54).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року, згідно правил ст. 72 КК України і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік і 10 (десять) днів .
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня його затримання.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 (один рік ) рік.
На підставі положень п. 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, а також не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в солідарному порядку 340 ( триста сорок) грн. матеріальних збитків.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави в дольовому порядку по 92 (дев`яносто дві) грн. 07 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи.
- дві металеві труби, одна металева стійка, дві металевих накладки, два металеві круги, сім пічних колосників та п`ять частин пічної плити, які знаходяться під розпискою на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , необхідно залишити йому як власнику;
- велосипед марки «Україна», який знаходиться на зберіганні під розпискою у ОСОБА_5 залишити останньому як власнику.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя