Справа № 10-43 Головуючий у І інстанції Биби Ю.В.
Категорія Доповідач у 2 інстанції Костенко
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Орла А.І.

суддів Костенко І.В., Ященко І.Ю.

за участю прокурора Пігаля Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Миронівського районного суду Київської області від 17 лютого 2011 року про обрання відносно ОСОБА_1 міри запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд, -

ВСТАНОВИЛА:

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він 11 лютого 2011 року, приблизно о 23 годині 35 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з корисливих спонукань, з метою крадіжки чужого майна, шляхом розбиття віконного скла, ліктем руки, проник до приміщення магазину-кафе «Наталі», яке розташоване в селі Юхни по вулиці Леніна, 48, Миронівського району, Київської області та належить ОСОБА_2, звідки викрив товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 1119 гривень, грошові кошти в сумі 585 гривень, а всього на загальну суму 3855 гривень, чим заподіяв збитки ОСОБА_2 на вищевказану суму.

14 лютого 2011 року СВ Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області щодо ОСОБА_1 була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Цього ж дня о 18 годині за підозрою у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст. 115 КПК України.

17 лютого 2011 року ОСОБА_1 предявлено обвинувачення за ч.3 ст. 185 КК України.

Слідчий СВ Миронівського СВ ГУ МВС України в Київській області звернувся з поданням погодженим з прокурором Миронівського району про обрання відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, оскільки злочин в якому ОСОБА_1 обвинувачується, передбачає міру покарання більше 3-х років, може ухилятися від слідства та суду. Ніякі інші, передбачені ст. 149 КПК України запобіжні заходи, крім взяття під варту, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 17.02.2011 року подання слідчого залишено без задоволення і відносно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_1 є раніше не судимим, позитивно характеризується за місцем проживання, дав послідовні покази в яких визнав вину, а доводи слідчого про те, що ніякі інші запобіжні заходи щодо обвинуваченого не зможуть забезпечити виконання процесуальних дій та встановлення істини нічим не підтверджені.

На постанову суду подано апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, в якій ставиться питання про скасування постанови суду про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та направлення справи на новий судовий розгляд. Апелянт обґрунтовує свої вимоги тим, що судом при прийнятті рішення не було враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_1 злочину та вчинення злочину останнім в стані алкогольного спяніння, які є підставами вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання ухилятиметься від слідства та суду.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, обвинуваченого, який просив постанову суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 148 і 155 КПК України запобіжний захід у вигляді взяття під варту застосовується у справах про злочини, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, суд, приймаючи рішення про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_1 повною мірою врахував дані про особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, дав послідовні показання по справі та визнав свою вину, а також те, що органами досудового слідства не надано переконливих доказів того, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання процесуальних дій та встановлення істини.

А тому, колегія суддів вважає, що з урахуванням вищевикладених обставин та обставин вчиненого обвинуваченим злочину, поведінки ОСОБА_1 після вчинення злочину, відшкодування ним матеріальної шкоди потерпілій суд дійшов обґрунтованого висновку, що такий запобіжний захід як підписка про невиїзд може забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Посилання в апеляції на тяжкість інкримінованого ОСОБА_1 злочину, як на одну з причин необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, колегія суддів знаходить безпідставним, оскільки сама по собі тяжкість інкримінованого злочину не може бути безумовною підставою для цього.

Необґрунтованими є і доводи апеляції про те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_1 з метою уникнення покарання намагатиметься ухилятися від слідства та суду, оскільки докази цьому відсутні як в матеріалах справи, так і не здобуті вони в судовому засіданні апеляційної інстанції.

А тому, колегія суддів підстав для скасування постанови суду від 17.02.2011 року не знаходить.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення, а постанову Миронівського районного суду Київської області від 17.02.2011 року про відмову в задоволенні подання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_1 у виді тримання під вартою та обрання йому запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд без змін.

Суддя: І.В. Костенко