У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Селівона
О.Ф.,

суддів Лавренюка М.Ю.,
Скотаря А.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 9 серпня 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області
від 16 червня 2005 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Одеської області від 6 грудня 2005 року щодо них.

Цим вироком визнано винними:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Іринівки
Велико-Михайлівського району Одеської області, раніше неодноразово судимого,
останнього разу 18.01.1996 р. за ч.3 ст. 142 КК України на 8 років позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, звільненого 15.01.2003
р. за відбуттям покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених
ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, 395 КК України, і
призначено йому покарання:

- за ч. 5 ст. 185 КК України - 10
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за
ч. 3 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі;

- за
ч. 4 ст. 187 КК України - 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю;

- за ч. 2 ст. 121 КК України - 10
років позбавлення волі;

- за
ст. 395 КК України - 6 місяців арешту.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1 остаточно призначено 13 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку с. Надєжда
Роздільнянського району Одеської області, раніше не судиму,

у вчиненні злочинів, передбачених
ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, і призначено
їй покарання:

- за ч. 5 ст. 185 КК України - 7
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю;

- за
ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі;

- за
ч. 4 ст. 187 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є її власністю;

- за ч. 2 ст. 121 КК України - 7
років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_2 остаточно призначено 10 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Прийнято рішення щодо цивільних
позовів та речових доказів.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області від 6 грудня
2005 року вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 та ОСОБА_2
засуджено за вчинення таких злочинів.

5 травня 2003 року, вдень, ОСОБА_1,
діючи повторно, та ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп′яніння,
за попередньою змовою між собою та іншою особою, кримінальну справу щодо якої
виділено в окреме провадження, проникли в приміщення гаражу, розташованого у
дворі житлового будинку АДРЕСА_1, звідки таємно викрали майно потерпілого
ОСОБА_3 загальною вартістю 14300 грн. 40 коп.

Наприкінці червня - на початку
липня 2003 року, в денний час, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, діючи повторно, за
попередньою змовою групою осіб, таємно викрали з приміщення кухні та житлової
кімнати будинку АДРЕСА_2, якими користувалися за наймом, а також з приміщення іншої житлової кімнати
зазначеного будинку, куди вони проникли, майно потерпілого ОСОБА_4 загальною
вартістю 3655 грн.

6 серпня 2003 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, проникли до будинку
в с. Нижня Іванівка Фрунзенського району Одеської області, де проживали
потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, і вчинили на них напад з метою заволодіння їх
майном, при цьому ОСОБА_1 наносив удари руками та ногами у різні частини тіла потерпілим,
а ОСОБА_2 шукала їх майно, внаслідок чого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заволоділи майном
потерпілих загальною вартістю 216 грн. 60 коп., заподіявши ОСОБА_6 легкі, а
ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 о 10 год. 05 хв.
настала його смерть.

Крім того, ОСОБА_1, будучи особою,
щодо якої Суворівським районним судом м. Херсона 6 грудня 2002 року було
встановлено адміністративний нагляд на строк 1 рік, звільнившись із місць
позбавлення волі 15 січня 2003 року, без поважних причин у визначений 3-денний
строк до обраного місця проживання не прибув, а також самовільно залишив місце
проживання і з початку травня до початку червня 2003 року проживав у м. Одеса,
чим порушив правила адміністративного нагляду.

У касаційних скаргах та доповненнях
до них:

Засуджений ОСОБА_1, даючи свій
аналіз доказам, які є у справі, та посилаючись на неповноту і однобічність
досудового та судового слідства, а також невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи і порушення вимог кримінально-процесуального закону,
просить переглянути судові рішення щодо нього, перекваліфікувати його дії з ч.
5 ст. 185 на ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки особливо великий розмір крадіжки
майна потерпілого ОСОБА_3 не підтверджується наявними у справі доказами, а за
ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України виправдати, оскільки справу в цій частині
сфабриковано працівниками міліції, або скасувати судові рішення і направити
справу на новий судовий розгляд. Зазначає про застосування до нього незаконних
методів слідства та обмеження судом його права на ознайомлення з матеріалами
кримінальної справи і протоколом судового засідання.

Засуджена ОСОБА_2 просить судові
рішення щодо неї скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, або
застосувати ст. 69 КК України і пом′якшити призначене їй покарання.
Мотивує тим, що досудове та судове слідство у справі проведено неповно,
однобічно і упереджено з порушенням вимог кримінально-процесуального закону та
застосуванням до неї незаконних методів слідства, а її винність у вчиненні
інкримінованих їй злочинів не доведено. Зазначає, що суд, призначаючи їй
покарання, не врахував усіх обставин, що його пом′якшують, та обмежив її
право на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи і протоколом судового
засідання. Вважає, що апеляційний суд, розглядаючи справу за її апеляцією, не
перевірив викладені в ній доводи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що в їх
задоволенні необхідно відмовити.

Так, згідно з ч. 1 ст. 398 КПК України підставами для
скасування або зміни вироку місцевого суду касаційним судом є істотне порушення
кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального
закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі
засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє вироки місцевих судів
щодо неповноти і однобічності досудового та судового слідства, а також
невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначені обставини згідно з ч. 1
ст. 367 КПК України перевірялися апеляційним судом і доводи засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про неповноту і однобічність досудового та судового слідства і про невідповідність
висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи визнано необґрунтованими з наведенням в ухвалі відповідних мотивів такого висновку.

Колегія суддів вважає рішення
апеляційного суду правильним, оскільки підстав, які викликали б сумніви щодо достовірності та
допустимості доказів, на які послався суд у вироку, під час перевірки матеріалів справи не встановлено.

Дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2
кваліфіковано вірно, а покарання їм призначено відповідно до вимог ст. 65 КК
України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ними злочинів, особи кожного з
них та конкретних обставин справи.

При призначенні покарання ОСОБА_2
суд урахував і ті обставини, на які вона посилається у своїй касаційній скарзі.
Підстав для пом′якшення призначеного їй покарання і застосування ст. 69
КК України немає.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або
скасування постановлених у даній справі судових рішень, не виявлено.

Доводи ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про
застосування до них незаконних методів слідства перевірялися під час розгляду
справи судом першої інстанції і обґрунтовано визнані безпідставними, оскільки
не знайшли свого підтвердження.

Посилання у касаційних скаргах
засуджених на обмеження судом їх права на
ознайомлення з матеріалами кримінальної справи і протоколом судового засідання
є надуманими і спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за
участю захисників неодноразово знайомилися з матеріалами справи при виконанні
вимог ст. 218 КПК України, про що свідчать відповідні протоколи з їх підписами
та підписами захисників. Крім того, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 судом надавалася можливість
ознайомитися з матеріалами кримінальної справи в порядку ст. 255 КПК України, а
після постановлення вироку - з матеріалами кримінальної справи та протоколом
судового засідання.

Таким чином, підстав для
призначення кримінальної справи до касаційного розгляду з повідомленням осіб,
зазначених у ст. 384 КПК України, немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційних скарг засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Судді:

Селівон О.Ф. Лавренюк М.Ю. Скотарь А.М.