УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19
березня 2007 року м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати
у кримінальних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючої
- судді Стефанів Н.С.

суддів Томенчука
Б.М., Флісака Р.И.

з участю
прокурора Біньковської
Н.В.

засудженого ОСОБА_1

представників

цивільного
позивача ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією представника
цивільного позивача кредитної спілки „Самопоміч" на вирок
Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, уродженець м. Стрий
Львівської області, житель
АДРЕСА_1, не працює, з вищою освітою, неодружений, на утриманні неповнолітня
дитина, несудимий, громадянин України, засуджений за ст. 191 ч.2 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до штрафу в розмірі 1000 грн., без позбавлення
права займати певні посади чи займатись певною діяльністю.

Запобіжний захід засудженому залишено без змін - підписку про невиїзд.

Цивільний позов
задоволено частково. Постановлено стягнути з

Справа 11-133 за
2007 рік Головуючий
1 інстанції Фіцак Т.Д.

Категорія ст.
19ІЧ.2 КК України Доповідач
Стефанів Н.С.

ОСОБА_1 на
користь кредитної спілки
„Самопоміч" 500 грн. матеріальної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано
винним в тому, що він вчинив привласнення та розтрату чужого майна шляхом
зловживання службовим становищем за таких обставин.

Так,
ОСОБА_1, працюючи виконавчим директором кредитної спілки
„Самопоміч", будучи службовою особою, 20.02.2004 року уклав кредитний
договір з членом спілки ОСОБА_4 на суму 1200 грн. терміном на 1 рік зі сплатою
6% щомісячно. В забезпечення цього кредиту уклав договір застави на заставне
майно - відеокамеру „Панасонік", яка належала ОСОБА_4, вартістю 1500 грн.,
яку зберігав у сейфі службового кабінету.

25 червня 2004 року ОСОБА_1 умисно незаконно вилучив з сейфу заставне майно
- вказану відеокамеру, що належала ОСОБА_4 та без дозволу правління кредитної
спілки реалізував її в магазині „Радіо-хоббі", а одержані кошти в сумі
1500 грн. привласнив.

В апеляції представник цивільного позивача вважає вирок
суду в частині цивільного позову незаконним через однобічність і неповноту
дослідження позовних вимог, зокрема, суд проігнорував питання вирішення
цивільного позову в частині нанесення засудженим своїми неправомірними діями
збитків, а саме частковою несплатою ОСОБА_4 суми кредиту та відсотків на
загальну суму 1225 грн. 35 коп., а також моральної шкоди, що полягає в
заподіянні діями ОСОБА_1 негативного впливу на ділову репутацію кредитної
спілки.

Просить змінити вирок суду в частині цивільного позову та
задовольнити їх позовні вимоги, стягнувши з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки
1225 грн. 35 коп майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди..

Заслухавши доповідача, пояснення представників цивільного позивача, які
підтримали апеляцію в повному обсязі, засудженого, який заперечив апеляції,
думку прокурора, яка вважає вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що
апеляція не підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його
висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у злочині, за який його засуджено, є
обґрунтованим та не оспорюється в апеляції.

Кваліфікація дій
ОСОБА_1, за ст. 191 ч.2 КК України є правильною.

Відповідно до вимог ст. 50 КПК України цивільним позивачем визнається
громадянин, підприємство, установа чи організація, які зазнали матеріальної
шкоди від злочину і пред'явили вимогу про відшкодування збитків відповідно до
статті 28 цього Кодексу.

Як видно із матеріалів кримінальної справи постановою слідчого прокуратури
від 27.06.2006 року кредитну спілку «Самопоміч» було визнано цивільним
позивачем по даній кримінальній справі (а.с.115-116).

Твердження в апеляції про порушення судом вимог кримінально процесуального
закону при вирішенні цивільного позову, що є підставою для зміни вироку суду, є
необгрунтованими.

Під час судового розгляду, зокрема, при дослідженні
цивільного позову, судом першої інстанції було встановлено, що засудженим
погашено 1000 грн. незаконного реалізованого ним заставного майна, тому ще 500
грн. суд постановив стягнути.

Що стосується посилання в апеляції на необхідність стягнення заборгованості
по кредитному договору з ОСОБА_4, то судом було встановлено, що цей кредитний
договір діє, хоча кредит і відсотки по ньому не сплачено, він не розірваний у
встановленому законом порядку, тому всі спори щодо умов цього договору слід
вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Доводи апелянта про стягнення моральної шкоди також не заслуговують на
увагу, оскільки ним не було доведено в суді підставність позовних вимог в цій
частині.

Апеляційних підстав для зміни вироку та збільшення стягнення в частині
вирішення цивільного позову, про що йдеться в апеляції, колегією суддів не
встановлено.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
представника цивільного позивача залишити без задоволення, а вирок
Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2007 року відносно ОСОБА_1, - без зміни.