У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Заголдного В.В.

суддів

Жука В.Г., Редьки А.І.

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

потерпілої

ОСОБА_3

засудженого

ОСОБА_1

та законного представника
неповнолітнього засудженого

ОСОБА_2

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 5 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на постановлені щодо нього судові
рішення.

Вироком Ружинського районного суду
Житомирської області від 29 травня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,
-

засуджено
за ч. 3 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком
на 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської
області від 22 серпня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 змінено в порядку ст. 365
КПК України - виключено з вироку його засудження до додаткової міри покарання у
виді позбавлення права керувати транспортними засобами та помилкове посилання в
мотивувальній частині на ст. 75 КК України. У решті вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він
14 січня 2005 року, приблизно о 23 годині, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, керуючи автомобілем свого батька ЗАЗ - 110307, державний номер
НОМЕР_1, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом
відповідної категорії, рухаючись автодорогою Кременець - Біла Церква, неподалік
с. Мовчанівка Житомирської області, порушивши п.п. 1.3, 1.5, 2.1 “а”, 2.3 “б”,
2.9 “а”, 2.13 “б”, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, не справився з
керуванням, в результаті чого з'їхав на узбіччя дороги та зіткнувся з деревом.
Внаслідок ДТП пасажири зазначеного автомобіля ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
отримали тілесні ушкодження від яких померли на місці події, а ОСОБА_7 та
пасажир ОСОБА_8 отримали легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом
здоров'я.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7
посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,
оскільки пасажир ОСОБА_8 теж намагався керувати автомобілем, внаслідок чого той
став некерованим, вказує на неповне врахування судом усіх обставин, які
пом'якшують покарання та просить, як убачається зі змісту скарги, постановлені
щодо нього вирок та ухвалу змінити, пом'якшивши покарання і застосувавши ст. 75
КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив у задоволенні касаційної
скарги відмовити, потерпілу, засудженого та його законного представника, які
просили не позбавляти ОСОБА_1 волі, перевіривши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину за викладених у
вироку обставин, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, зокрема, показаннях
самого засудженого, який у судовому засіданні повністю визнав свою вину,
показаннях свідка ОСОБА_8, даних протоколів огляду місця події, висновків
судово-медичних, судово-технічної та додаткової судово-авто-технічної
експертиз.

Що стосується посилань у скарзі засудженого на втручання в керування
автомобілем ОСОБА_8 то вони були предметом перевірки суду апеляційної інстанції
і обґрунтовано визнані безпідставними, оскільки відповідно до висновку
додаткової судово-автотехнічної експертизи дії пасажира ОСОБА_8 змусили водія
ОСОБА_1 відновити увагу до дорожньої обстановки. А дії останнього знаходяться в
прямому причинному зв'язку з
виникненням ДТП (а.с. 220-224).

Аналіз зібраних по справі доказів дає підстави касаційному суду зробити
висновок про правильність кваліфікації дій засудженого ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 286 КК України.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону України не
виявлено.

Разом з тим, при призначенні ОСОБА_1 покарання суд не в повній мірі
врахував дані про особу винного, який вчинив злочин у неповнолітньому віці,
виключно позитивно характеризується за місцем проживання та щиро розкаявся у
вчиненому.

З урахуванням наведеного, думки потерпілої ОСОБА_3 та надісланих на адресу
касаційного суду заяв зазначеної потерпілої та потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_4, у
яких вони просили призначити засудженому покарання не пов'язане з позбавленням
волі, колегія суддів вважає за необхідне пом'якшити призначене ОСОБА_1
покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Ружинського районного суду
Житомирської області від 29 травня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Житомирської області від 22 серпня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити. Пом'якшити йому покарання за ч. 3 ст. 286 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

У решті зазначені вирок та ухвалу
залишити без зміни.

С у д д і :

Заголдний В.В. Жук
В.Г. Редька А.І.