Овруцький районний суд Житомирської області

Справа 286/1642/15-к
пр. № 1-КП/286/113/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2015 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Овручі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000208 від 04.03.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Словечне, Овруцького району, Житомирської області,

жителя без реєстрації

АДРЕСА_1 ,

українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого,

маючого 2-х неповнолітніх дітей, 1996 та 1998 років народження,

не працюючого, раніше неодноразово судимого Овруцьким

районним судом, останній раз:

- 01.06.2010 року за ст.ст. 122 ч.1,75,76 КК України на 2 роки

позбавлення волі з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки;.

14.02.2011 року Овруцьким районним судом скасовано звільнення

від покарання з іспитовим строком та направлено на 2 роки позбав-

лення волі; звільненого з місць позбавлення волі 01.03.2013 року

по відбуттю строку покарання, судимість не погашена, у вчиненні

кримінального правопорушення, передбаченого

ст. 164 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

що ОСОБА_4 від шлюбу з ОСОБА_5 має двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно рішення Овруцького районного суду Житомирської області (виконавчий лист №2-1127/08 року від 30 липня 2008 року), ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2008 року і до 15.05.2014 року тобто до досягнення ОСОБА_6 повноліття та з 16.05.2014 року в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/, але не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 09.06.2016 року тобто до досягнення ОСОБА_7 повноліття.

Але, ОСОБА_4 всупереч вимогам Сімейного кодексу України, а саме ст. 180 (батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття), ст. 181 ч. 3 (за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі , ст. 191 ч. 1 (аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, та ст. 195 ч. 4 (розмір заборгованості за аліменти обчислюється

2.

державним виконавцем, а у разі спору судом), в період з 01.03.2013 року по 01.02.2015 року, будучи працездатним та маючи добрий стан здоров`я, аліменти не сплачує, ніде не працює, тобто злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів, що виразилось в несплаті аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 протягом тривалого часу.

За період з 01.03.2013 року по 01.02.2015 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 14050 грн. 95 коп..

В судовому засіданні допитаний, як обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що в 1996 року між ним та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу у них народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 - донька ОСОБА_6 , та 09.06.1998 року - син ОСОБА_7 .

З моменту одруження він з дружиною проживав в будинку її батьків в с. Верпа, Овруцького району. За період подружнього життя у них виникали сварки та сімейне життя не склалося з різних причин, тому вони розлучилися і дружина через деякий час звернулась до Овруцького районного суду з заявою про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання їх доньки та сина. Згідно рішення Овруцького районного суду його було зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дітей. Аліменти він не сплачував після винесення рішення суду, а сплачував лише коли відбував покарання в Житомирській УВП № 8, а саме з 01.09.2012 року по 01.03.2013 року, тобто з нього відраховувались аліменти, гроші на рахунок колишньої дружини. Після звільнення з Житомирської УВП № 8 01.03.2013 року аліменти він не сплачує взагалі, так як ніде не працює, на життя заробляє підробітками. Будь-якої матеріальної допомоги він також ОСОБА_5 не надавав, а сину інколи давав гроші невеликими сумами, коли той просив. Протягом цього часу на обліку в центрі зайнятості він не знаходився.

На даний він є працездатним та маючи добрий стан здоров`я, аліменти не сплачує та ніде офіційно не працює. Близько 6 років тому у нього був мотоцикл марки „Мінськ, якого він розбив під час ДТП та здав на металобрухт, а з обліку в ВДАІ не зняв.

В подальшому він зобов`язується сплатити частово заборгованість та надалі сплачувати аліменти. Просить суворо не карати.

Винуватість обвинуваченого також підтверджується показами в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що12.04.1996 року вона вийшла заміж за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_9 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 син ОСОБА_10 . Проживали вони всі в хаті її батьків в с. Верпа, Овруцького району. Потім чоловік почав зловживати спиртними напоями, став агресивний. В 2002 році вона подала до суду заяву про розлучення, але він став просити вибачення і їх помирили. В 2006 році ще більше став пити, битися та застосовувати ножа. Вона змушена була викликати міліцію і чоловіка виселили від них. Вони розділили своє майно порівну. В 2007 році вони розлучилися, а в 2008 році вона звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання їх дітей. Після прийняття судом рішення він так і аліментів не платив, лише декілька разів по 300 і 400 грн., коли відбував покарання за ст.122 ч.1 КК України. З дочкою він не спілкується зовсім, а з сином спілкується коли зустрінуться випадково, раз дав йому 400 грн. і це тоді коли порушили кримінальне провадження за ст.164 ч.1 КК України. Коли син ходив до нього і просив 1400 грн. йому на лікування, він тоді грошей не дав, сказав, що немає. Життям дітей він зовсім не цікавиться. Просить покарати його суворо.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, суд, за згодою всіх учасників судового розгляду кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема допиту свідків.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 та показами потерпілої, його винуватість в інкримінованому діянні підтверджується зібраними досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- з виконавчого листа № 2-1127/08 від 30.07.2008 року видно, що ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , на утримання дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.03.2008 року до їх повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 повноліття дочки Вероніки, а з 16.05.2014 року в розмірі 1/4 частини заробітку до 09.06.2016 року, тобто до повноліття сина ОСОБА_11 ;

- з довідки-розрахунку видно, що заборгованість ОСОБА_4 по аліментах за період з

3.

01.03.2013 року по 01.02.2015 року становить 14050,95 грн., а загальна заборгованість по аліментах становить 42129,99 грн.;

- з акту державного виконавця від 04.02.2015 року видно, що у ОСОБА_4 відсутнє майно, яке підлягає опису;

- з довідки № 193 від 16.04.2015 року та характеристики без номера та дати видно, що ОСОБА_4 проживає без реєстрації в с. Білка, Овруцького району та характеризується позитивно;

- з вимоги ІЦ видно, що ОСОБА_4 раніше тричі судимий;

- з медичних довідок від 03.03.205 року № 03-425 та від 17.03.2015 року № 38 видно, що ОСОБА_4 за медичною допомогою з 03.02.2013 року по даний час не звертався і на лікуванні не перебував, практично здоровий;

- з довідки ДЦЗ Овруцького району від 03.03.2015 року № 425 видно, що ОСОБА_4 станом на 03.03.2015 року на обліку по безробіттю не перебуває і не перебував;

- з довідки УП та СЗН Овруцького району від 17.04.2015 року № 03-04/3312 видно, що ОСОБА_4 на обліку в них не перебуває та державних соціальних допомог не отримує;

- з довідки УПФ України в Овруцькому районуівід 14.04.2015 року № 5019/02 видно, що ОСОБА_4 на обліку в них не перебуває та пенсійних виплат не отримує;

Його винуватість підтверджується й іншими матеріалами кримінального провадження.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії, за ст. 164 ч.1 КК України, як злісне ухилення від сплати аліментів встановлених рішенням суду на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, маючи не погашену та не зняту в законному порядку судимість та належних висновків з цього для себе не зробив, шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, по місцю проживання характеризується позитивно, ніде не працює, є потерпілим від наслідків Чорнобильської катастрофи, у лікарів: нарколога та психіатра на обліку не перебуває та обставин, що обтяжують та помякшують його покарання.

Обставин, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує його покарання , є рецидив злочинів.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує і те, що обвинувачений середнього віку, здоровий, працездатний, має неповнолітніх сина і дочку, щодо яких не позбавлений батьківських прав та щодо яких байдуже відноситься, безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, вчинене ним кримінальне правопорушення не відноситься до категорії тяжких, але його суспільна небезпека полягає в тому, що він посягає на право дітей жити повноцінним життям, нормально розвиватися та навчатися, мати належні умови для їх виховання та життя, в звязку з чим, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання, яке передбачене санкцією ст. 164 ч.1 КК України у виді громадських робіт.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази відсутні. Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст. ст. 366, 368,370, 371, 373,374,376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та обрати йому міру покарання за цим законом у виді 120 годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд протягом 30 днів з моменту його ухвалення.

4.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Копії вироку вручаються обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1