Номер провадження: 11-кп/785/477/15
Номер справи місцевого суду: 496/6250/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 24.02.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Великомихайлівка Одеської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, тимчасово не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 400 (чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить у грошовому еквіваленті 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки,

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

09.12.2014 року, приблизно о 23.00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ - 2106 д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вернідуба в с. Усатове Біляївського району Одесько області, з боку Хаджибеївського лиману в напрямку Клеверного мосту, відволікся від управління автомобілем, внаслідок чого здійснив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля з задньою лівою частиною автомобіля Сканія д/н НОМЕР_2 з напівпричепом Блюмхард д/н НОМЕР_3 , який під керуванням ОСОБА_9 рухався в попутному напрямку.

В результаті зіткнення пасажири автомобіля ВАЗ - 2106 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим тілесні ушкодження середньої тяжкості.

На вищевказаний вирок обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в який він просить вирок Біляївського районного суду Одеської області від 24.02.2015 року скасувати і кримінальне провадження відносно нього закрити за відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 мотивує вимоги своєї апеляційної скарги тим, що, на його думку, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також суд під час розгляду справи не взяв до уваги докази, які могли суттєво вплинути на його рішення.

Окрім того, суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про надання доручення на проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 і потерпілого ОСОБА_11 , чим допустив неповноту судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції, судом були всебічно, повно та об`єктивно досліджені всі наявні в матеріалах справи докази та їм була надана належна оцінка.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_10 , які є рідними братами, надаючи аналогічні показання, стверджували, що 09.12.2014 року, приблизно о 23 годині, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ - 2106 по вул. Вернидуба в с. Усатове Біляївського району Одеської області. Під час руху вказаного автомобіля потерпілий ОСОБА_11 , схопившись руками за кермо, повернув його в правий бік, що призвело до зміни напряму руху автомобіля ВАЗ - 2106 та в подальшому до зіткнення зазначеного автомобіля з напівпричепом Блюмхард.

Факт знаходження ОСОБА_7 09.12.2014 року в стані алкогольного сп`яніння підтверджується наявним в матеріалах кримінального провадження висновком за результатами його медичного огляду.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано критично поставився до показань обвинуваченого ОСОБА_7 і потерпілого ОСОБА_10 , оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який в суді першої інстанції заперечував, що під час руху він заважав водію ОСОБА_7 керувати транспортним засобом.

Крім того, показання обвинуваченого ОСОБА_7 і потерпілого ОСОБА_10 спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження об`єктивними доказами, а саме: протоколом огляду місця події, висновками судових автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз по дослідженню обставин ДТП.

З протоколу огляду місця події вбачається, що на місці скоєння ДТП відсутні сліди шин та гальмування автотранспортних засобів, що свідчить про нездійснення обвинуваченим ОСОБА_7 заходів аварійного гальмування (а.с. 50-56).

Як вбачається з висновку судової транспортно-трасологічної експертизи по дослідженню обставин ДТП, автомобіль ВАЗ - 2106 контактував своєю правою передньою частиною з задньою лівою частиною напівпричепу Блюмхард (з перекриттям до 55 см) при приблизній сонаправленності поздовжніх осей транспортних засобів та попутному русі транспортних засобів уздовж поздовжньої осі.

Висновки експерта-автотехніка свідчать про неспроможність показань обвинуваченого ОСОБА_7 і потерпілого ОСОБА_10 про те, що зіткнення автомобілів сталося внаслідок того, що потерпілий ОСОБА_11 , схопившись руками за кермо, повернув його в правий бік, що призвело до зміни напряму руху автомобіля ВАЗ 2106.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, відволікся від керування автомобілем, що стало причиною ДТП, яке призвело до спричинення потерпілим тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Ступінь тяжкості отриманих потерпілими ОСОБА_10 і ОСОБА_11 тілесних ушкоджень підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження висновками судово-медичних експертиз.
Суд обґрунтовано розцінив показання обвинуваченого ОСОБА_7 як обрану ним лінію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання, судом обґрунтовано визнано вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Судом враховано те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та за місцем мешкання позитивно характеризується (а.с. 97 та 98).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу.

Що стосується доводу апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про його незгоду з сумою витрат на лікування потерпілого ОСОБА_11 , колегія суддів вважає його обґрунтованим з наступних підстав.

При стягненні матеріальної шкоди судом помилково врахований фіскальний чек № (а.с. 20-21), згідно якого 09.12.2014 року о 09 годині 20 хвилин були придбані лікувальні засоби на суму 1001 грн. 20 коп., оскільки дорожньо-транспортна пригода за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , в ході якої потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, сталася біля 23.00 годин 09.12.2014 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, вирок Біляївського районного суду Одеської області від 24.02.2015 року в частині задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 змінити, зменшити суму матеріальної шкоди, стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 на суму 1001 грн. 20 коп., в інший частині в задоволенні апеляції відмовити, а вирок - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 та 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 24.02.2015 року відносно ОСОБА_7 в частині задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 змінити.

Зменшити суму матеріальної шкоди, стягненної з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 на суму 1001 грн. 20 коп. та вважати стягнутою матеріальну шкоду у сумі 16 383 грн. 80 коп.

В іншій частині вирок - залишити без змін.

Повний текст ухвали буде оголошено 10.03.04.2015 року о 14.00 годин.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4