АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі

головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0009180, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
16.11.2007 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на 2-ва роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 2-ва роки.;
14.11.2008 року вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України на 3-ри роки позбавлення волі;
09.12.2010 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 259 КК України на 2-ва роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2-ва роки;
19.04.2011 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України на 2-ва роки позбавлення волі;

обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України;
за апеляційною скаргою прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року,

за участю сторін: прокурора - ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 2-х років позбавлення волі.
На підставі ст.. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_5 звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2-ва роки.
По справі вирішено питання щодо судових витрат.
Відповідно до вироку, 15 жовтня 2014 року, приблизно 23 годині ОСОБА_5 зайшов на прибудинкову територію будинку розташованого за адресою м. Київ, пр-т Правди, 9/в, де почав, для власного вживання без мети збуту, зривати рослини коноплі, які в подальшому поклав до рюкзака, що мав при собі.

Після цього, ОСОБА_5 незаконно перевіз особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, до будинку АДРЕСА_2 . Проходячи повз вказаний будинок, обвинувачений, побачивши працівника міліції, дістав з рюкзака та викинув наркотичний засіб, що мав при собі. В подальшому, була викликана слідчо-оперативна група, яка, в присутності двох понятих, вилучила наркотичний засіб канабіс, що був викинутий обвинуваченим.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичної кваліфікації дій, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий, яким засудити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України на 2-ва роки позбавлення волі. Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів. Дані обставини, прокурор вважає, свідчать про те, що ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, в зв`язку з чим, на думку апелянта, застосування положень ст. 75 КК України відносно обвинуваченого є необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили вирок суду залишити в силі, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 309 КК України в поданій апеляційній скарзі не оспорюються, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Що стосується доводів прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_5 покарання, то вони, на думку колегії судді, є безпідставними.

Відповідно до положень ст. 65 КК України, суд призначаючи покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

За змістом вироку вбачається, що суд першої інстанції дотримався вимог даної норми закону, а саме врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не одружений, офіційне не працює, у вчиненому щиро розкаявся та розпочав добровільне лікування.

Також, судом було встановлено обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочину та обставину, що пом`якшує покарання щире каяття.

За таких обставин, враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та щиро розкаявся, що свідчить про відсутність наміру у останнього ухилятися від суду та слідства, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, добровільно розпочав лікування від наркотичної залежності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, неофіційно працює, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції з приводу того, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Таким чином, призначене ОСОБА_5 покарання за своїм видом і розміром є відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого і є необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчиненню нових злочинів.
В зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає переконливих доводів в апеляційній скарзі прокурора щодо несправедливості розміру покарання.

Тому відсутні об`єктивні підстави для скасування вироку суду в наслідок м`якості призначеного покарання, а відтак апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа - №11-КП/796/341/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія ч. 2 ст. 309 КК України Доповідач - ОСОБА_1