пр. № 1-кп/759/58/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_11 , потерпіла ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0007331 по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Радомишль Житомирської області, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, працює автослюсарем в ТОВ «Торговий дім «Геліо», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений 11.04.2014 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_10 23.08.2014 року приблизно о 12-55 год., знаходячись біля четвертого під`їзду по вул. Якуба Коласа, 3 в м. Києві помітив раніше незнайому йому жінку ОСОБА_12 , яка направлялась в бік цеху №12 ПАТ «Київхліб», що розташований по вул. Чаадаєва, 5 в м. Києві, у якої на шиї знаходився ланцюжок жовтого кольору, та вирішив повторно відкрито викрасти чуже майно.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_10 прослідував за ОСОБА_12 та наздогнав останню біля будинку №3 по вул. Якуба Коласа в м. Києві. Після цього, ОСОБА_10 наблизився до ОСОБА_12 спереду та, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, шляхом ривка зірвав з шиї останньої належний їй золотий ланцюжок з хрестиком. Після чого, з метою утримання викраденого майна та обернення його на свою користь, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, умисно штовхнув ОСОБА_12 в грудну клітину, спричинивши останній фізичний біль. Заволодівши чужим майном, ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном, завдавши потерпілій шкоду в розмірі 516 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав частково та показав, що 23.08.2014 року приблизно о 13-00 год. він гуляв по вул. Чаадаєва в м. Києві, побачив потерпілу, яка йшла йому назустріч, підбіг до неї та зірвав з шиї золотий ланцюжок. Він нікуди не втікав, пішов далі по своїх справах, потерпіла йшла за ним та просила віддати її речі, кликала по допомогу. Потім він почав тікати, ланцюжок вислизнув у нього з рук. Згодом його затримала міліція.

Наполягав на тому, що не стежив за потерпілою та не переслідував її, а просто йшов назустріч. Чи штовхав потерпілу він не пам`ятає. Викрадений майном розпорядитись не міг, оскільки розірваний ланцюжок випав у нього з рук.

Не дивлячись на часткове визнання обвинуваченим своєї вини та його захисну версію подій, його вина у відкритому викраденні чужого майна, підтверджується крім власне його показань, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку, усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 показала, що 23.08.2014 року приблизно о 13-00 год. вона йшла до магазину за продуктами, назустріч їй йшов раніше незнайомий ОСОБА_10 , який уважно на неї подивився. Коли вона поверталась з магазину та йшла біля будинку №3 по вул. Якуба Коласа в м. Києві, то побачила хлопця, який натискав кнопки домофону та ОСОБА_10 , який йшов в бік того хлопця. Потім ОСОБА_10 раптово повернувся та підбіг до неї, зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок на якому був золотий хрестик, штовхнув її та почав тікати. Вона крикнула, щоб він віддав їй ланцюжок, який дуже дорогий для неї як пам`ять. Вона подивилась, побачила на собі половину ланцюжка та хрестик на землі. Подивилась все навкруги, другої половини ланцюжка не знайшла. Хлопець, який стояв біля під`їзду, відразу почав наздоганяти ОСОБА_10 , вона теж побігла за ними. Коли наздогнали ОСОБА_10 , вона попросила повернути їй ланцюжок. Він просив не викликати міліцію, оскільки в нього вагітна дружина, пообіцяв починити ланцюжок. Вона віддала ОСОБА_10 другу половину ланцюжка та він дав їй свій мобільний телефон, як гарантію того, що поверне їй ланцюжок. Через кілька годин того ж дня до неї на роботу прийшов ОСОБА_10 зі своїм товаришем, почали погрожувати, вимагати телефон. Вона викликала міліцію та ОСОБА_10 із його товаришем втекли, проте на вулиці їх затримали перехожі, потім приїхала міліція. Вони разом з міліцією прийшли на місце, де ОСОБА_10 зірвав ланцюжок та обвинувачений нібито знайшов на землі другу половину ланцюжка, проте вона оглядала все навкруги відразу після подій і ланцюжка там не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що в серпні 2014 року, точну дату він не пам`ятає, приблизно о 15-00 год. він йшов по вулиці та почув крик жінки. Вона стояла через дорогу та кликала по допомогу. Він підійшов до неї, вона показала на ОСОБА_10 та сказала, що він зірвав у неї з шиї ланцюжок. Він звернувся до ОСОБА_10 , та сказав йому віддати ланцюжок потерпілій, на що останній почав тікати та він побіг за ним. ОСОБА_10 забіг за будинок АДРЕСА_2 , там було ще декілька чоловіків - друзів обвинуваченого, вони всі кинулися бігти до нього. Він розвернувся та побіг від них, викликаючи міліцію. ОСОБА_10 намагався перешкодити йому викликати міліцію. Хлопці його наздогнали, він запропонував спокійно розібратися та викликати міліцію, яка приїхала через декілька хвилин. Потім вони з міліціонерами пішли до будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_10 показав на ланцюжок, який лежав на асфальті.

Показання потерпілого, свідка, а також обвинуваченого в частині, що їм не суперечить, узгоджуються з даними досліджених в судовому засіданні: протоколів огляду місця події з планом-схемою від 23.08.2014 року під час якого на ділянці місцевості біля будинку 3 по вул. Я. Коласа в м. Києві виявлено та вилучено фрагменти ланцюжка жовтого кольору; у ОСОБА_10 вилучено мобільний телефон білого кольору, який він тримав у руці (а.с. 138-142).

Відповідно до звіту експерта щодо вартості викраденого майна від 18.09.2015 року дійсна (ринкова) вартість поданого на дослідження золотого ланцюжка та золотого кулону у вигляді хрестика становить 516,00 грн. (а.с. 112-114).

Суд не приймає до уваги дані протоколу огляду місця події від 23.08.2014 року (а.с. 143-145), а саме квартири АДРЕСА_4 , оскільки він не містить будь-яких фактичних даних на підтвердження чи спростування фактів та обставин, що мають значення для даного кримінального провадження.

За таких обставин, суд визнає показання потерпілої, свідка, дані, які містять протоколи слідчих дій, наведений вище звіт експерта, а також показання обвинуваченого, в частині, що їм не суперечать, належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу ОСОБА_10 на відкрите викрадення чужого майна, критично оцінюючи показання обвинуваченого в іншій частині як його намагання пом`якшити відповідальність, усвідомлюючи всю тяжкість скоєного.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні вказаного злочину доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому, у відповідності до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав частково, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше засуджений, вчинив новий злочин під час іспитового строку, по місцю реєстрації характеризується формально, працює, а також те, що завдана потерпілій шкода не відшкодована.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні об`єктивні медичні застереження, які унеможливлюють його тримання під вартою, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_10 тільки в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому пов`язаний з такою ізоляцією вид покарання за вчинений ним злочин в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, обравши щодо нього при призначенні покарання за сукупністю вироків принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого та наявність клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, наявність підстав вважати, що ОСОБА_10 зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), суд, приймаючи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні об`єктивні медичні заперечення, які унеможливлюють його тримання під вартою, вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст.197, ст. ст. 177, 178, 183, 368-371, 373-377 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно визначити ОСОБА_10 покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.04.2014 року у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту фактичного затримання.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_10 строк його фактичного затримання та тримання під вартою у зв`язку з даною справою з 24.08.2014 року по 08.02.2015 року.

Обрати щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і до набрання вироком законної сили утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області, взявши його під варту в залі судового засідання негайно.

Речові докази по справі:

-золоті ланцюжок та кулон у вигляді хрестика, які зберігаються в камері схову Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві повернути за належністю потерпілій ОСОБА_12 ;

-мобільний телефон «Самсунг», білого кольору, який зберігається в камері схову Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві, квитанція №664 повернути за належністю ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1