Справа № 1-15 2007 р.
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2007 року Апеляційний суд
Житомирської області в складі:

головуючого
судді: Михайловського В.І.

судді Ляшука В.В.,

народних
засідателів: Ільчука О.В.,

Романової К.Д.,

Матюхи
С.В.

з участю
секретаря Каверіної В.В.

прокурора Магалецької Т.В.

адвоката ОСОБА_1

представника
потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Красновішерська Пермської
області Російської Федерації,
росіянина, громадянина
України, розлученого, маючого неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
проживаючого у АДРЕСА_1, не
судимого відповідно до ст. 89 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 115 ч.2, п.п.1, 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 8
вересня 2006 року близько 23 години у стані алкогольного сп'яніння зайшов у
будинок АДРЕСА_2, де проживали його
батьки: ОСОБА_5 та
ОСОБА_6.

2

У вказаний час та місці між ОСОБА_3,
ОСОБА_5
і ОСОБА_6 виник черговий конфлікт, під
час якого у ОСОБА_3
виник умисел на вбивство батьків на грунті неприязнених стосунків.

У цей же час ОСОБА_3
у кімнаті будинку АДРЕСА_2 завдав своєму батькові ОСОБА_5 чисельних ударів
руками та ногами у життєво важливі органи,
частини тіла і голову,
усвідомлюючи, що спричиняє
потерпілому особливий фізичний біль та страждання.

Таким чином ОСОБА_3 шляхом
заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, умисно вбив потерпілого ОСОБА_5 з особливою
жорстокістю. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 отримав синці в області правої
щоки, верхньої губи, грудної клітки справа, лівого плеча у середній третині, переломів кісток і хрящів носа, переломів 2ГО, 3ГО, 4ГО, 5ГО, 6ГО, 7ГО, 8ГО
ребер справа і такої ж кількості ребер зліва по середньо-ключичній лінії.
Смерть потерпілого настала від сполученої тупої травми тіла, чисельних переломів кісток носа, ребер,
які ускладнилися травматичним шоком.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 наздогнав свою мачуху
- потерпілу ОСОБА_6 на сходах біля вхідних дверей вищевказаного будинку, штовхнув у спину рукою, внаслідок чого потерпіла впала зі сходів на
асфальтове покриття перед будинком. З метою доведення до кінця злочинного
умислу, направленого на вбивство ОСОБА_6
та заподіяння їй особливих фізичних страждань,
ОСОБА_3 умисно завдав лежачій ОСОБА_6 чисельні удари ногами у життєво
важливі органи, частини тіла і голову, усвідомлюючи,
що спричиняє потерпілій фізичний біль та страждання.

Шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень
ОСОБА_3 убив потерпілу ОСОБА_6 з особливою жорстокістю. Під час умисного
вбивства ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців в області
правої щоки, лівого ока, правої верхньої кінцівки, плеча і передпліччя, плечового суглобу, лівого стегна, на боковій поверхні грудної клітки і
живота, забійної рани у скроневій
ділянці справа, переломів кісток та
хрящів носа, перелому нижньої щелепи між
2 і 3 зубами, перелому ребер: з 2го по
7ме справа, перелому ребер: з 2го по 8ме
зліва по середньо-ключичній лінії.

Смерть потерпілої ОСОБА_6 настала від сполученої тупої травми тіла, чисельних переломів ребер, кісток носа,
нижньої щелепи справа, що
ускладнилося настанням травматичного шоку.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 за ст. 115 ч.2, п.п. 1, 4 КК України себе винним визнав
повністю та пояснив, що дійсно з 8 на 9
березня 2006 року у місті Житомирі вживав спиртні напої та після чергової
сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 повернувся у будинок АДРЕСА_2, де проживає його батько ОСОБА_5, 1917 року народження і мачуха ОСОБА_6, 1927 року народження. Під час

3

виниклого
конфлікту та сварки з вказаними особами ОСОБА_3
наніс удар кулаком батькові в обличчя,
скільки конкретно наносив згодом ударів він не пам'ятає, бо знаходився у збудженому стані. Потім, з слів ОСОБА_3, він наздогнав свою мачуху - ОСОБА_6 на порозі
вказаного будинку та сильно штовхнув її на землю, скільки наносив останній ударів він не
пам'ятає.

Приблизно через годину ОСОБА_3
повернувся у садибу батьків та переконався,
що вони були вже мертві. Загиблу ОСОБА_6 він заніс до хати, а вранці у садибі біля сіновалу викопав яму
та повкидав туди свого батька ОСОБА_5,
мачуху ОСОБА_6.

У той час, коли сусіди питали
ОСОБА_3 про місцезнаходження
батьків, він відповідав, що батько знаходиться у лікарні, а мачуха виїхала за межі України. Згодом
казав, що батько ОСОБА_5 помер у лікарні
і похований на кладовищі.

Крім показів підсудного ОСОБА_3, його вина підтверджується слідуючими доказами:

-Показами законного представника потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_2, яка суду пояснила, що дійсно вона 1 жовтня 2006 року дізналася
від сусідки ОСОБА_9, що ОСОБА_3 у будинку
АДРЕСА_2 близько 20 днів назад вбив та закопав своїх батьків: ОСОБА_5 і ОСОБА_6, яких поховала донька ОСОБА_8 за особисті
кошти. Матеріальних вимог до ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_8 та її законний представник ОСОБА_2 не
висувають, покарання підсудному ОСОБА_2
просить визначити на розсуд суду.

-Показами свідка ОСОБА_10, яка суду пояснила, що востаннє бачила подружжя ОСОБА_5,6 7-8
вересня 2006 року. Приблизно у середині вересня 2006 року до неї прийшла
поштарка щоб віддати пенсію, пояснила, що не може зайти у подвір'я до
ОСОБА_5,6, оскільки там бігає відв'язана
собака. З будинку АДРЕСА_3 вийшов сусід ОСОБА_11 та пояснив, що з слів ОСОБА_3, подружжя Четвергови відсутні за місцем
помешкання, оскільки виїхали до Росії.

Свідок ОСОБА_10 також суду показала, що між ОСОБА_3 та його батьками були
неприязнені стосунки, відомий випадок побиття
ОСОБА_3 своїх батьків.

Крім того, сусідка ОСОБА_12 у
розмові повідомила ОСОБА_10, що ОСОБА_6
казала: у разі зникнення її та чоловіка ОСОБА_5, то це означатиме, що їх убив ОСОБА_3.

-Показами свідка ОСОБА_9,
яка пояснила, що 14-15 вересня
2006 року на провулок 4й Винокурний у м. Житомирі з'явилася поштарка ОСОБА_13 з
метою віддати пенсії Четверговим, але їх
не було дома. На початку жовтня 2006 року ОСОБА_9 дізналася від сусідів, що викопали батьків ОСОБА_3,
якого згодом затримали працівники міліції.

4

-Показами свідка ОСОБА_12, яка суду пояснила, що тричі зверталася до дільничого інспектора
міліції, посилаючись на зникнення
подружжя ОСОБА_5,6. У серпні 2006 року сусідка ОСОБА_14 повідомила, що ОСОБА_3 б'є матір і батька, викликалася швидка медична допомога, а також працівники міліції, які не прибули на місце події, пообіцявши направити дільничого інспектора.

Вранці, на початку вересня 2006 року
ОСОБА_12 побачила відв'язаного собаку,
якого відв'язав ОСОБА_3
з метою, на її думку, перешкодити будь-якій особі зайти на подвір'я
будинку АДРЕСА_2. Раніше вона дізналася,
що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 збиралися виїхати в Росію, остерігаючись, що їх син ОСОБА_3 може їх вбити. Згодом
свідку ОСОБА_12 стало відомо, що ОСОБА_3 вбив своїх
батьків та закопав у дворі б. АДРЕСА_2.

Показами свідка ОСОБА_15, яка пояснила, що у
вересні 2006 року ОСОБА_3
приходив до кіоску, вона бачила на
ньому плями крові, на що він
пояснив, що побився з хлопцями. Згодом
ОСОБА_15 від листоноші дізналася, що
ОСОБА_3 вбив своїх батьків та згодом його затримали працівники міліції.
Напередодні він також посварився зі своєю співмешканкою ОСОБА_7.

Показами свідка ОСОБА_14, яка суду
пояснила, що ОСОБА_3 на протязі
тривалого часу застосував до своїх батьків фізичну силу, у серпні 2006 року побив їх, викликалася швидка медична допомога і
працівники міліції, але потерпіла
ОСОБА_6 відмовилася писати заяву про побиття її ОСОБА_3.

З часу зникнення потерпілих та до початку розслідування
даної справи ОСОБА_3 повідомив
сусідів про те, що його батько - ОСОБА_5 хворіє у
лікарні, а мати - ОСОБА_6 виїхала в
Росію до родичів. Згодом свідок ОСОБА_14 дізналася, що вказані особи загинули внаслідок
протиправних дій ОСОБА_3, який у стані
алкогольного сп'яніння вбив їх та закопав у дворі будинку АДРЕСА_2.

Показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_11,
які суду пояснили, що на початку
жовтня 2006 року були очевидцями того,
як ОСОБА_3 вказав місце вбивства та захоронения потерпілих ОСОБА_5 і
ОСОБА_6, тіла яких під час розслідування
справи були викопані у дворі будинку АДРЕСА_2. Сам ОСОБА_3 вказав місце
поховання своїх батьків, повідомивши
обставини вчинення злочину.

Показами свідка ОСОБА_7,
яка пояснила, що 8 вересня 2006
року вона посварилася з ОСОБА_3, який знаходився у стані алкогольного сп'яніння. Виникла
сварка у той же день переросла у бійку,
після якої ОСОБА_3
пішов розлючений до себе в хату, де
мешкали його батьки похилого віку. Після виниклої сварки ОСОБА_7 зустрілася з
ОСОБА_3 лише 21.08.2006 року. У цей день він їй повідомив, що поховав батька -
ОСОБА_5, про це її також казали спільні
знайомі.

5

Згодом, на початку
жовтня 2006 року за місцем помешкання ОСОБА_5,6 прибули працівники
міліції, які по АДРЕСА_2 виявили тіла
вбитих: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, після чого
затримали безпосередньо ОСОБА_3.

Показами потерпілої ОСОБА_8 (а.с.129),
згідно яких вона є рідною донькою загиблих батьків: ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

Проживаючи біля 10 років у державі Ізраїль,
вона 1 жовтня 2006 року дізналася,
що її брат ОСОБА_3
вбив своїх батьків. Раніше, зі слів
матері, ОСОБА_8 дізналася, що ОСОБА_3 по відношенню до своїх батьків
веде себе агресивно, існує постійна
загроза застосування до них фізичної сили,
останнім часом за місцем помешкання не дає їм життя.

Протоколами огляду місця події і трупів загиблих ОСОБА_5, ОСОБА_6,
(а.с. 13-29, 45-47), згідно яких
у присутності ОСОБА_3 було оглянуто місце вчинення злочину, з місць захоронения по АДРЕСА_2 були вилучені
тіла ОСОБА_5 і ОСОБА_6, а сам ОСОБА_3
розповів про обставини та спосіб вчинення вбивства вказаних осіб, вказавши також місце, де він згодом закопав тіла загиблих ОСОБА_5 і
ОСОБА_6

Висновками судово-медичних експертиз (а.с. 180-183, 187-189),
згідно з якими смерть ОСОБА_5 настала від сполученої тупої травми
тіла, чисельних переломів ребер, кісток носа,
яка ускладнилася травматичним шоком. Також були виявлені тілесні
ушкодження: синець на правій щоці,
перелом кісток і хрящів носа,
крововилив на верхній губі,
синець на грудній клітині справа,
синець в області середньої третини лівого плеча, переломи ребер: з 2 по 8 справа та з 2 по 8
зліва по середньо-ключичній лінії.

Смерть ОСОБА_6 настала від сполученої тупої травми тіла, переломів ребер, кісток носа,
нижньої щелепи справа, що
ускладнилось травматичним шоком. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної
рани у скроневій області, синцю в
області правої щоки виходу з орбіти правого ока, перелому кісток і хрящів носа, синцю в області лівого ока, перелому нижньої щелепи справа між 2 і 3
зубами, синців в області правої верхньої
кінцівки, плеча та передпліччя, двох синців на боковій поверхні грудної
клітки і живота, синця на лівому стегні, двох синців в області правого плеча і
плечового суглобу, синця на боковій
поверхні грудної клітки справа,
переломів ребер по середньо-ключичній лінії: справа з 2 по 7, зліва з 2 г0 по 8ме.

Виявлені у ОСОБА_5 і ОСОБА_6 тілесні ушкодження виникли
від дії тупих, твердих предметів, якими могли бути кулак, взута нога та за ознаками відносяться до
категорії "тяжких",
знаходяться у причинному зв'язку зі смертю потерпілих.

Протоколом відтворення обстановки і обставин події від
3.10.2006 року (а.с.99-107) та протоколом виїмки від 4.10.2006 року
(а.с.114-115), згідно з якими ОСОБА_3 безпомилково
відтворив обставини та спосіб вчинення ним вбивства ОСОБА_5 і ОСОБА_6 по
АДРЕСА_2, а у самого ОСОБА_3 були вилучені
спортивні штани, в яких

6

він був одягнутий під час вчинення вбивства своїх
батьків.

Висновком комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи № 504 (а.с.
195-196), згідно з яким ОСОБА_3 у період
часу, до якого відносяться інкриміновані
йому вчинки, будь-якими психічними
захворюваннями не страждав і у тимчасовому хворобливому розладі психічної
діяльності, який би позбавляв його
здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними - не перебував. ОСОБА_3 під час вчинення
злочину перебував у стані звичайного алкогольного сп'яніння, діяв послідовно, цілеспрямовано, під час виниклого конфлікту бив батьків, виходив з будинку за спиртними напоями, а повернувшись у домоволодіння, викопав яму в садку, куди закопав трупи загиблих батьків.

Згідно зазначеного висновку ОСОБА_3
міг давати звіт своїм діям та керувати ними у період часу, до якого відносяться інкриміновані йому
вчинки, може давати звіт своїм діям та
керувати ними у даний час, примусових
заходів медичного характеру не потребує.

Висновками судово-медичних експертиз №466, 464 (а.с.278-283, 286-290),
згідно з якими на частинах штори,
скатертини, ковдри, трьох наволочок, підодіяльнику, які вилучені під час огляду місця події, а також на частинах опалювальної плити була
виявлена кров людини, походження якої не
виключається як від ОСОБА_5 так і від ОСОБА_3.

У судовому засіданні ОСОБА_3, повністю визнаючи себе винним у вчиненні умисного
вбивства ОСОБА_5 і ОСОБА_6, послався на ті
обставини, що наніс своєму батькові два
удари в обличчя, а згодом штовхнув і
ОСОБА_6, надалі не пам'ятає кількість
нанесених ударів, оскільки знаходився у
збудженому стані.

Суд, дослідивши всі зібрані по
справі докази, вважає наведені покази
підсудного ОСОБА_3
неповними та надуманими,
використаними ним під час судового слідства з метою пом'якшити свою
відповідальність за вчинений злочин.

З досліджених письмових матеріалів справи: протоколу огляду місця
події, висновків судово-медичних
експертиз, огляду безпосередньо
помешкання по АДРЕСА_2 з приєднаними фотознімками (а.с.13-29, 180-189,
278-290), вбачається, що побиття ОСОБА_5,6 відбувалося в їх
помешканні досить тривалий час, удари
наносилися фактично по всім частинам тіла потерпілих, з значною силою прикладання, а плями крові були розташовані на
стінах, підлозі, білизні,
одежі та взутті, на предметах
домашнього вжитку, а також на одежі й
самого ОСОБА_3

Таким чином,
оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає повністю доведеною вину ОСОБА_3 в умисному
вбивстві, тобто умисному протиправному
заподіянні смерті двом особам: ОСОБА_5 і ОСОБА_6, вчиненому з особливою жорстокістю, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч.2, п.п.1, 4 КК України.

7

Враховуючи тяжкість заподіяних потерпілим тілесних
ушкоджень, їх кількість та
характер, вік ОСОБА_5 і ОСОБА_6, а також спосіб позбавлення їх життя, оцінюючи об'єктивно надані та досліджені по
справі докази під час досудового і судового слідства, у суду відсутні будь-які сумніви щодо
необхідності кваліфікації протиправних дій,
здійснених ОСОБА_3 8 вересня 2006 року,
саме за ч.2 ст. 115 п.п.1, 4 КК України.

Визначаючи міру та вид покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки
вчиненого злочину, характеристику особи
підсудного, обставини, які пом'якшують та обтяжують покарання.

Підсудний ОСОБА_3 - вину
визнав та розкаявся за вчинений злочин,
відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимий, має неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, що суд відносить до пом'якшуючих покарання
обставин.

ОСОБА_3 злочин
вчинив у стані алкогольного сп'яніння,
що суд відносить до обставин, які
обтяжують покарання.

Органами досудового слідства ОСОБА_3 вмінено обтяжуючу обставину - рецидив злочину.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_3
не судимий відповідно до ст. 89 КК України. Згідно змісту та вимог ст. 34
КК України рецидивом визнається вчинення нового, умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

А тому, враховуючи наведене, суд вважає,
за необхідне виключити щодо підсудного ОСОБА_3 таку обтяжуючу
покарання обставину як рецидив злочину.

Характеризується ОСОБА_3
з негативної сторони. Тривалий час зловживаючи спиртними напоями, він офіційно ніде не працював.

Оцінюючи характеристику особи ОСОБА_3, суд приймає до уваги ті обставини, що він у минулому неодноразово притягався до
кримінальної відповідальності та засуджувався до реальних мір покарань, які відбував у місцях позбавлення волі: за
вчинення злочинів, пов'язаних з заволодінням
чужим майном, посяганням на здоров'я
громадян та заподіянням тілесних ушкоджень.

Досліджені по справі: покази свідків ОСОБА_12, ОСОБА_10 (а.с.81-155,
165-170, 176) матеріали перевірки за рапортом оператора служби 02 Житомирського
міськвідділу УМВС, виклик швидкої
допомоги у липні 2006 року свідчать також і про те, що ОСОБА_3, проживаючи зі своїми батьками по АДРЕСА_2, неодноразово створював конфліктні ситуації з
ними, застосовуючи до вказаних осіб
фізичну силу. Згодом ОСОБА_6 в
черговий раз, 24.07.2006 року побив
ОСОБА_6, намагаючись втопити її у діжці
з водою.

Таким чином,
враховуючи наведені обставини справи,
суд вважає, що ОСОБА_3 як особа
становить підвищену суспільну небезпеку,
у зв'язку з чим його виправлення та перевиховання можливі тільки в
умовах повної ізоляції від суспільства у максимальних межах, передбачених санкцією ст. 115

8 ч.2 КК України.

Згідно висновку судово-наркологічної експертизи (а.с.199)
ОСОБА_3 страждає
хронічним алкоголізмом, потребуючи
лікування. Обговорюючи питання можливості застосування до підсудного ст. 96 КК
України, суд не вважає за необхідне
застосовувати до ОСОБА_3 примусове лікування від алкоголізму, оскільки вказане захворювання не становить
небезпеки для здоров'я інших осіб.

Долю речових доказів суд вирішує,
виходячи з доцільності їх використання.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324
КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 115 ч.2, п.п.1,
4 КК України та призначити покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому, до набрання вироком законної сили, залишити попередню - тримання під вартою.

Початок відбуття строку покарання рахувати засудженому ОСОБА_3 з 1 жовтня 2006
року.

Речові докази по справі: тапки, два простирадла, тапки та шкарпетки, вилучені під час огляду місця події -
знищити, спортивні штани, вилучені у ОСОБА_3,
повернути засудженому ОСОБА_3.

Вирок може бути оскаржено до Верховного Суду України
через апеляційний суд Житомирської області на протязі 1 (одного) місяця з
моменту проголошення, а засудженим
ОСОБА_3 в той же
строк з моменту отримання копії вироку.