Справа № 642/1754/15к
Провадження № 1-кп/642/266/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новочеркаська, Ростовської області, росіянина, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньо-технічною освітою, без визначеного місця мешкання та реєстрації, раніше судимого:

-26.01.1999 року Луганським обласним судом за ст.ст. 142 ч. 3, 93 п.п. «а», «з» КК України (в ред. 1960 р.) в силу ст. 42 КК України (в ред. 1960 р.) до 9 років позбавлення волі, звільнений 31.08.2007 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

-23.06.2008 року Київським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, 5.02.2010 року на підставі постанови Перевальського районного суду Луганської області від 28.01.2010 року невідбута частина покарання замінена на виправні роботи строком на 1 рік 10 місяців 9 днів з утриманням в дохід держави 10% заробітку за місцем відбування покарання;

-28.01.2011 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України в силу ст.ст. 71, 72 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

-06.04.2011 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ст.ст. 389 ч.2, 185 ч. 2 КК України в силу ч.ч.1,4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 27.01.2014р. за відбуттям строку покарання;

-11.09.2014 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 4 місяців 7 днів арешту, звільнений з зали суду по відбуттю покарання,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, ч.1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, останній раз 11.09.2014 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до 4 місяців і 7 днів арешту, звільнений по відбуттю покарання, маючи не зняту і не погашену у встановленому порядку судимість, знову вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 30 січня 2015 року близько 03.50 год. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу магазину «АТБ», розташованого на привокзальній площі Харків-пасажирський, на ґрунті особистих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кулаком лівої руки удар в обличчя, хапав її руками за волосся, руки, штовхав в область тулуба. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи №102-2015 від 04.02.2015р. були спричинені: синець на шкірі правої щоки, з переходом на область підборіддя справа та переднє-праву поверхню шиї у верхній і частково середній третині та синець на лівій руці, садна на правій та лівій руках, які утворились від тупих твердих предметів та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 06.02.2015 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , діючи повторно, перебуваючи біля будинку за адресою: м. Харків, вул. Слов`янська, 6, у стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи із корисних мотивів, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 та наказав йому віддати гроші. Після того, як потерпілий ОСОБА_5 відповів відмовою віддавати свої гроші, ОСОБА_6 схопив його руками за праву руку, чим спричинив ОСОБА_5 фізичний біль, і потягнув силою в арку будинку за вищевказаною адресою, де вихопив з рук потерпілого ОСОБА_5 гаманець, який для останнього матеріальної цінності не становить, та витягнув з гаманця гроші в сумі 286 гривень. Гаманець ОСОБА_6 кинув потерпілому ОСОБА_5 , а гроші, які були в гаманці, помістив до правого зовнішнього бокового карману своєї куртки та намагався з ними втекти, незважаючи на вимоги потерпілого повернути майно. Проте, ОСОБА_6 не довів свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення вищевказаного майна на суму 286 грн., до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки з викраденим майном при спробі втекти був затриманий робітниками міліції біля будинку за вищевказаною адресою.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України визнав, про обставини пояснив, що 30 січня 2015 року в залі очікування вокзалу вночі познайомився з потерпілою ОСОБА_4 , з якою домовились вжити спиртні напої, та пішли до магазину. Поблизу магазину «АТБ» на привокзальній площі у нього склалося враження, що остання полізла у його кишеню, він обурився цим, та наніс їй кулаком лівої руки удар в обличчя, хапав її руками за волосся, руки, штовхав в область тулуба. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 визнав частково, в частині доведених позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, в частині відшкодування моральної шкоди позов не визнав. Пояснив, що щиро покаявся у скоєному, вибачається перед потерпілою та вважає цього достатнім.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 винним себе не визнав, пояснив, що 6 лютого 2015 року він знаходився на зупинці зі знайомим ОСОБА_7 , був випивши. Катаржнов підійшов до ОСОБА_5 , і він подумав, що вони знайомі, та також підійшов до них обох. В ході розмови він - ОСОБА_8 - запропонував ОСОБА_5 «скинутися» на випивку, щоб продовжити знайомство, сказав, що у нього є лише 70-80 грн. на спиртне. Він запитав у ОСОБА_5 , чи є у того гроші. ОСОБА_5 не відмовив йому, мабуть, тому, що побачив, що він раніше судимий. ОСОБА_5 відкрив портмоне, дістав 200 грн. Він - ОСОБА_8 - взяв цю купюру 200 грн., сказав, що цих грошей досить, та він піде через дорогу до магазину, скупиться, повернеться та вони продовжать спілкування. Він лише перейшов дорогу на інший бік, як відразу був затриманий працівниками міліції. Грошові кошти у нього були вилучені. Під арку він потерпілого не вів. Грошову купюру 200 грн. ОСОБА_5 дав йому сам, добровільно, тому він вважає себе винним лише у замаху на шахрайство. Решта гроші - 86 грн., які у нього були вилучені, належать йому особисто, цих грошей у ОСОБА_5 він не брав. Також ОСОБА_6 зазначив, що був незаконно затриманий 6 лютого 2015 року, та до 9 лютого 2015 року перебував у приміщенні відділення міліції, було порушено його права.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень підтвердилась наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:

За епізодом заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4
- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , допитаної судом в режимі відеоконференції з приміщення Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3, де вона проходить стаціонарне лікування, яка пояснила, що 30 січня 2015 року вночі знаходилась на вокзалі ст. Харків-пасс., де проводжала знайому на поїзд. Після цього вона пішла до магазину АТБ, де на вході побачила раніше незнайомого ОСОБА_6 . У них виник словесний конфлікт, в ході якого він почав її ображати, висловився на її адресу непристойно, та вона йому також відповіла, що його розлютило, та він наніс їй удар кулаком лівої руки в область нижньої щелепи, вона відчула біль, схватила сумку, закриваючись від нього, а він хапав її руками за волосся, руки, штовхав в область тулуба. Вона стала уходити, а він продовжував чіплятися до неї. З кіоску вийшов хлопець та відтягнув його від неї;

- висновком судово-медичної експертизи №102-2015 від 04.02.2015р., відповідно до якого ОСОБА_4 були спричинені: синець на шкірі правої щоки, з переходом на область підборіддя справа та переднє-праву поверхню шиї у верхній і частково середній третині та синець на лівій руці, садна на правій та лівій руках, які утворились від тупих твердих предметів та відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.10);
- фактом впізнання потерпілою ОСОБА_4 серед пред`явлених для впізнання за фотознімками осіб ОСОБА_6 , який 30 січня 2015 року близько 3 год. 50 хвил. на Привокзальній площі поблизу супермаркету АТБ наніс їй тілесні ушкодження, згідно протоколу пред`явлення особи за фотознімками для впізнання від 24 лютого 2015 року (а.с.46-52);
- даними протоколів впізнання за фотознімками від 17 лютого 2015 року свідком ОСОБА_9 . ОСОБА_6 , який конфліктував 30 січня 2015 року на Привокзальній площі з жінкою (а.с.32-39); та свідком ОСОБА_10 ОСОБА_6 , який 30 січня 2015 року близько 3 год. наніс тілесні ушкодженні жінці (а.с.39-45);
За епізодом закінченого замаху на вчинення грабежу відносно потерпілого ОСОБА_5
- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив в судовому засіданні, що 6 лютого 2015 рок йшов з супермаркету з тачкою, та поздоровкався з раніше незнайомим супутником ОСОБА_6 . Обох раніше він не знав, лише обізнався. ОСОБА_6 казав йому на жаргоні, що слід надати гроші. На що він - потерпілий - відповів відмовою. ОСОБА_6 болісно схватив його руками за праву руку та повів силою під арку будинку, де він - потерпілий - сказав, що у нього є лише дрібні гроші - монети, діставши портмоне, а ОСОБА_6 вихватив з його рук гаманець, відкіля вихватив 286 грн. та швидко пішов з грошима, а гаманець кинув йому. Він - потерпілий - кликав його, щоб той віддав гроші, однак він не зупинявся, а продовжував швидко уходити, не обертаючись на його оклики. Метрів через 15 підішли працівники міліції, та зупинили ОСОБА_6 , у якого були вилучені вказані грошові кошти у розмірі 286 грн. Грошові кошти були різними купюрами, а 200 грн. однією купюрою, на якій він - потерпілий - написав номер телефону свого знайомого ОСОБА_11 ;
- даними протоколу огляду місця події від 06.02.2015 року, з якого вбачається, що в опорному пункті дільничних інспекторів Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області по вул. Слов`янській, 6, ОСОБА_6 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у присутності ОСОБА_5 , та понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на пропозицію добровільно видати предмети, здобуті злочинним шляхом, виклав з кишені своєї куртки грошові кошти у сумі 286 грн.: одну купюру 200 грн., дві купюри по 20 грн., одну купюру - 10 грн., шість купюр по 5 грн., 2 купюри по 2 грн, 2 купюри по 1 грн. , та фотознімками вказаних купюр. При цьому на купюрі 200 грн. виконаний напис олівцем номеру мобільного телефону Макса. Вказані грошові кошти в сумі 286 грн. вилучені (а.с.4-7);
- даними визнання речовими доказами вказаних грошових коштів у сумі 286 грн. згідно з постановою слідчого від 07.02.2015 року (а.с.24);
- показаннями свідка ОСОБА_14 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що 6 лютого 2015 року о 15 год. 30 хвил. бачила, як біля арки на вул. Червоноармійській, йдучи до залізничних кас на АДРЕСА_1 стояли двоє чоловіків - раніше незнайомі ОСОБА_6 та потерпілий хлопець. ОСОБА_6 силою схватив ОСОБА_5 за руку та проти його волі потягнув в арку. Вона побачила, що в арці ОСОБА_6 вирвав у потерпілого з рук гаманець. Потерпілий кричав, що це його гроші, щоб він йому повернув, а ОСОБА_6 пішов від нього, потерпілий хлопець йшов слідом та кричав йому, щоб він повернув гроші, Про побачене вона повідомила працівників міліції та хлопців у форменому одязі блакитного кольору, які були з працівниками міліції. Їй було пред`явлено фотокартки, та в вона в числі пред`явлених фотокарток 4-х осіб впізнала ОСОБА_6 , який вирвав гаманець у потерпілого;
- фактом впізнання свідком ОСОБА_14 серед пред`явлених осіб ОСОБА_6 , який 6 лютого 2015 року о 15 год. 30 хвил. в арці будинку АДРЕСА_1 відкрито забрав гаманець у молодого хлопця, після чого швидко пішов в сторону вул. Червоноармійської, згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.02.2015 року (а.с.28-30);
- показаннями свідка ОСОБА_12 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що 6 лютого 2015 року був присутнім у якості понятого при вилученні з кишені у раніше незнайомого ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, пом`ятих грошових коштів у розмірі 286 грн. На одній купюрі було записано номер телефону. При цьому був присутнім потерпілий хлопець, який відразу повідомив, що ОСОБА_6 у нього забрав гроші. ОСОБА_6 визнавав, що забрав гроші. Було складено протокол огляду, який він свідок - підписав та зазначені в ньому дані повністю підтвердив в суді. Також був присутній інший понятий - ОСОБА_15 . Якась жінка у дворі зателефонувала та викликала працівників міліції, та він був ними відразу зупинений у якості понятого.
- показаннями свідка ОСОБА_16 , курсанта університету Повітряних Сил, який пояснив в судовому засіданні, що разом з двома працівниками міліції та двома курсантами університету Повітряних Сил ОСОБА_17 та ОСОБА_18 він здійснював патрулювання території поблизу Південного вокзалу. До них підбігла жінка напроти вокзалу, повідомила, що неподалік у молодого хлопця забирають гроші, та вони пішли у вказаному напрямку. Вона вказала на раніше незнайомих їм трьох осіб, у тому числі на ОСОБА_6 , які стояли напроти вокзалу, через дорогу, на куті. Потерпілий хлопець стояв та дивився з острахом на цих двох осіб. ОСОБА_6 був випивши. За вказівкою дільничного інспектора вказаних осіб повели для з`ясування обставин в пункт міліції.

- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_18 , курсанта університету Повітряних Сил, допитаного в судовому засіданні. Також він пояснив, що бачив, що ОСОБА_6 тримав хлопця, був явний конфлікт між ними;

- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_17 , курсанта університету Повітряних Сил, допитаного в судовому засіданні.

Оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, і не викликають у суду сумнівів, тому суд кладе їх в основу вироку.

Доводи ОСОБА_6 про добровільне надання йому потерпілим ОСОБА_5 коштів у сумі лише 200 грн. спростовані вищенаведеними показаннями потерпілого ОСОБА_5 , які повністю узгоджуються з іншими доказами та не викликають у суду сумніву, вищенаведеними показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , які пояснили, що потерпілий дивився на ОСОБА_6 , який його тримав за руку, з острахом, був явний конфлікт, показаннями свідка ОСОБА_14 , фактом вилучення у ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 286 грн., у тому числі купюри 200 грн. з написаним номером.

Суд не вбачає протиріч у показаннях потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_14 , на що посилається обвинувачений, оскільки свідок ОСОБА_14 стверджувала, що обвинувачений вихватив гаманець з рук потерпілого та пішов, а потерплий просив повернути гроші, далі вона пішла та всіх подальших подій не бачила, а потерпілий пояснив, що ОСОБА_6 вихватив гаманець, витягнув з нього грошові кошти, а гаманець повернув йому. Отже, ці показання узгоджуються між собою, свідок бачила частину подій, а подальші події судом з`ясовані з показань потерпілого.

Суд приходить до висновку, що вказані доводи свідчать про обраний ним спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та наведені ним з метою уникнення покарання за тяжке кримінальне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми діями 30 січня 2015 року ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесні ушкодження.

Крім того, 6 лютого 2015 року ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України - закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

ОСОБА_6 послався на неправомірні дії працівників міліції, незаконне затримання з 06.02.2015 року по 09.02.2015 року у приміщенні Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, невручення повідомлення про підозру, порушення його прав.

Розглядаючи його вказані доводи, суд встановив наступне.

В матеріалах кримінального провадження № 0000327 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України (а.с.23) є корінець повістки про виклик ОСОБА_6 до слідчого на 9 лютого 2015 року о 11 год. до Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, з його особистим розписом у отриманні цієї повістки 06.02.2015 року, чим спростовуються доводи ОСОБА_6 про його затримання 06.02.2015 року.

9 лютого 2015 року о 12 год. 00 хвил. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, (а.с.34-37) , в той же день йому була вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного (а.с.39-40), згідно з протоколом від 9 лютого 2015 року, складеного о 12 год. 20 хвил. йому роз`яснено право на захист (а.с.38); та в цей же день з 12 год. 30 хвил. до 12 год. 35 хвил. він був допитаний у якості підозрюваного в приміщенні кабінету №42 Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, де він відмовився від дачі показань з посиланням на ст. 63 Конституції України, про що він особисто розписався, ніяких зауважень не зазначив, та ніяких клопотань та скарг на незаконне затримання ним заявлено не було, як і заяв про порушення його прав, хоч йому роз`яснено право на безоплатну правову допомогу (а.с.39-40).
9 лютого 2015 року слідчим направлено слідчому судді Ленінського районного суду м. Харкова узгоджене з прокурором клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 9 лютого 2015 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі на 60 днів,та в ухвалі суду зазначено строк, з якого слід рахувати його тримання під вартою - з 9 лютого 2015 року. Вказана ухвала ОСОБА_6 не оскаржена.

Будь-яких даних, які б спростовували вищевикладене, обвинувачений ОСОБА_6 суду не надав, тому його доводи щодо його незаконного затримання та порушення його прав суд вважає необґрунтованими та спростованими наведеними доказами.

Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він на обліку у нарколога та психіатра не перебуває Раніше неодноразово судимий. Не працює. Не має постійного місця проживання та реєстрації.

За місцем відбування покарання та за місцем утримання в Харківському слідчому ізоляторі характеризується задовільно, встановлення адміністративного нагляду після звільнення з місць позбавлення волі визнано недоцільним.

При призначенні ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 125 КК України суд враховує обставину, яка пом`якшує його покарання відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття, та обставину, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує його покарання - рецидив злочинів.

При призначенні ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України суд враховує обставину, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує його покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують його покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень - кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, є невеликої тяжкості, а ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України - тяжким, вищенаведені обставини, вищезазначені дані про його особу, те, що злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України не доведений до кінця з причин, не залежних від його волі, та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, а за ч.2 ст. 15, ч.2. ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі, з урахуванням положень ч.3 ст. 68 КК України

Відповідно до ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів суд застосовує принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди на загальну суму 15 500 грн., у тому числі матеріальної шкоди - на суму 4 500 грн., який вона обґрунтовує вартістю пошкоджених зубних протезів 3 500 грн., витрат на придбання ліків, знімків, обстеження - 1 000 грн., та моральної шкоди у розмірі 11 000 грн., заподіяної їй внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 128 КПК України цивільний позов, заявлений ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки ніяких доказів на підтвердження вказаних витрат та наявності причинного зв`язку між цими витратами та діями обвинуваченого потерпіла суду не надала.

Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3,4 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Враховуючи, що потерпіла ОСОБА_4 внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, який спричинив їй легкі тілесні ушкодження, зазнала фізичного болю, душевних страждань, переляку, суд приходить до висновку, що діями обвинуваченого їй завдана моральна шкода, розмір якої судом визначений у сумі 4 000 грн.
Доказів заподіяння моральної шкоди потерпілій у більшому розмірі суду не надано.
Суд вважає, що саме такий розмір грошового відшкодування разом із винесенням обвинуваченому ОСОБА_6 обвинувального вироку та призначенням останньому покарання за вчинений злочин буде відповідати обсягу моральних страждань потерпілої ОСОБА_4 .
Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст. 125 КК України - 200 годин громадських робіт;

- за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України - 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у вигляді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі.

Строк покарання рахувати з дня затримання - з 9 лютого 2015 року.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_4 , про стягнення 15 500 грн., задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 4 000 грн., в інший частині позовних вимог відмовити.
Речові докази - грошові кошти однією купюрою 286 грн., повернуті потерпілому ОСОБА_5 , залишити в його розпорядженні.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - з дня вручення копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1