У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.,

суддів

Гошовської Т.В., Пошви Б.М.

за участю прокурора

Глибченко Т.Г.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 27 грудня 2007 року кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи в
суді першої інстанції, на вирок Ленінського районного суду м. Севастополя від 19
грудня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

уродженця м. Луганська, громадянина України,

не судимого в силу ст. 89 КК України, -

засуджено за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на
5 років позбавлення волі без конфіскації майна, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього
обов'язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2
народження,

уродженця с. Великий Жванчик Дунаєвецького району

Хмельницької області, громадянина України,

раніше не судимого, -

засуджено за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на
5 років позбавлення волі без конфіскації майна, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання
з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов'язків,
передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1. і
ОСОБА_2. по 211 грн. 85 коп.
судових витрат за проведення судово-хімічної експертизи.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

Вироком суду ОСОБА_1. і ОСОБА_2. визнано винними та засуджено
за те, що вони за попередньою змовою між собою, з розподіленням ролей, вчинили
незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо
небезпечного наркотичного засобу в особливо великих розмірах за наступних
обставин.

Так, ОСОБА_2. у період часу до 12 червня 2006 року (точні дата і час в ході
досудового слідства не встановлені) у м. Хмельницькому у невстановленої слідством
особи незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - макову солому
в особливо великому розмірі вагою 7
кг 224,5 г та, зберігаючи при собі, поїздом № 301 сполученням “Хмельницький -
Сімферополь” перевіз на територію залізничного вокзалу м. Сімферополя АР Крим, де 13 червня 2006 року
приблизно о 09 годині 20 хвилин зустрівся із ОСОБА_1. Після цього ОСОБА_2.,
який перебував у стані алкогольного сп'яніння, та ОСОБА_1. на автомашині
останнього марки “ДЄУ-есперо”
д/нНОМЕР_1 з вищезазначеним наркотичним засобом з метою збуту
направились до м. Севастополя.

Злочинна діяльність ОСОБА_1. і ОСОБА_2. була припинена працівниками
міліції, котрі 13 червня 2006 року приблизно о 10 годині 25 хвилин на 717
кілометрі автомобільного шосе “Харків - Севастополь” затримали ОСОБА_1. і
ОСОБА_2. і вилучили у них з багажного відділення автомашини вищевказаний
наркотичний засіб.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи висновків суду про доведеність вини та кваліфікації дій
ОСОБА_2. і ОСОБА_1.,
просить вирок щодо них скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд у зв'язку із неправильним застосуванням кримінального закону та
невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину внаслідок
м'якості. При цьому посилається на те, що суд, призначаючи ОСОБА_1. і ОСОБА_2. покарання із застосуванням ст.
75 КК України, не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ними
злочину, який віднесений законом до особливо тяжкого, а також те, що предметом
злочину були особливо небезпечні засоби в особливо великому розмірі. Зазначає,
що твердження суду про те, що від злочину тяжких наслідків не настало, є
безпідставним, оскільки засуджені не змогли реалізувати вказаний наркотичний
засіб лише завдяки тому, що його було вилучено працівниками міліції.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, яка підтримала касаційне
подання, перевіривши матеріали справи та доводи подання, колегія суддів вважає,
що воно не підлягає задоволенню.

Правильність висновків суду стосовно доведеності обвинувачення та
кваліфікації дій засуджених ОСОБА_1. і ОСОБА_2. у касаційному поданні прокурора не оспорюється.

Призначення засудженим покарання із застосуванням ст. 69 КК України також
не оспорюється у касаційному поданні.

Що стосується посилань на необґрунтоване звільнення місцевим судом на
підставі ст. 75 КК України засуджених ОСОБА_1. і ОСОБА_2. від відбування покарання з
випробуванням, то вони є безпідставними.

При вирішенні цього питання судом у відповідності до вимог ст. 75 КК України
враховані ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особи засуджених, з яких
убачається, що вони раніше не судимі, ОСОБА_2. до кримінальної відповідальності
притягується вперше, обоє мають постійне місце проживання, працюють, за місцем
роботи та проживання характеризуються позитивно, наявність на утриманні
неповнолітніх дітей, їх щире каяття та визнання вини.

За таких обставин, висновок суду про можливість виправлення засуджених без
відбування покарання є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

Отже, підстав для скасування вироку місцевого суду з направленням справи на
новий судовий розгляд, як про це ставиться питання у касаційному поданні,
колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть
зміну чи скасування судових рішень, по справі не виявлено.

Керуючись статями 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді
першої інстанції, залишити без задоволення.

С У Д Д І:

Гошовська Т.В. Пивовар
В.Ф. Пошви Б.М.