пр. № 1-кп/759/284/15 ун. № 759/3158/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсон, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, -

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , інші учасники потерпілий ЖОВТИЙ ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
Вказаний обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 02 березня 2015 року.

Прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту, вважаючи, що по справі дотримані вимоги, передбачені ст. ст. 32, 291 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, які підтримали думку прокурора про можливість призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту, вивчивши долучені до обвинувального акту додатки, вважаю, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, містити виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, відповідне формулювання обвинувачення, анкетні відомості обвинуваченого, зокрема дані про його громадянство.

Натомість вказані вимоги закону виконані не були.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. За вказаним обвинувальним актом встановлено та ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 31 грудня 2014 року, приблизно в 03 год 30 хв, знаходячись біля буд. № 87 по бул. А.Вернадського в м. Києві, намагався повторно таємно викрасти чуже майно…, однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі (абз. 2 арк. 4, абз. 2 арк. 5). Ці дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна.

Отже обвинувальний акт не містить належного викладу фактичних обставин злочину та формулювання обвинувачення, які відповідали б наведеній правовій кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки ст. 15 КК України не містить такого поняття як «намагався» і лише визначає замах як окрему стадію злочину, розкриваючи її форми відповідно.

Більш того, як фактичні обставини, так і формулювання обвинувачення в цій частині викладено вкрай суперечливо. Так, в акті одночасно вказується на те, що ОСОБА_5 «… з метою обернення на свою користь…, повторно, таємно викрав» належне потерпілому майно, тобто все ж таки вчинив закінчений злочин, і про те, - що «довести злочин до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками міліції разом з наявним при ньому чужим майном, яке … намагався викрасти» (абзаци 5, 6 арк. 4 та 5).

Вказаний недолік фактично унеможливлює здійснення судового розгляду, оскільки згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 337 КПК України такий проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів робить ілюзорними засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.

Аналогічну правову позицію сформулював Апеляційний суд міста Києва у своїй ухвалі від 22 вересня 2014 року, яка є остаточною (№ 11п/796/1003/2013).

Також, всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті анкетні відомості про обвинуваченого не повні (відсутні дані про громадянство).

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд визнає невідповідність обвинувального акта вимогам закону щодо їх змісту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 315, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт (кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011786 від 31 грудня 2014р.) стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, разом з додатками, - повернути прокурору прокуратури Святошинського району міста Києва ОСОБА_4 внаслідок невідповідності обвинувального акта та його додатків вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Апеляційного суду міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_9