Справа № 465/565/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/368/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року у м. Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, з участю

прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а:
вироком Франківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2015 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алчевськ Луганської області, без постійного місця проживання,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання 6 /шість/ місяців арешту.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з 31 грудня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта НДЕКЦ при ГУМВСУ у Львівській області, у зв`язку з проведення експертизи у розмірі 196,56 грн.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , 31.12.2014 року, близько 17:20 год., перебуваючи в приміщенні офісного центру, що за адресою м. Львів вул. Героїв УПА, 73, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна /крадіжку/, переслідуючи корисливу зацікавленість, зайшов в офіс адвокатської компанії «УКРЗАХІДЮРСЕРВІС», що знаходиться на третьому поверсі вказаного офісного центру, де шляхом вільного доступу викрав ноутбук марки «МSmegabookS270», який належить ОСОБА_9 , чим спричинив останній, матеріальної шкоди на загальну суму 700 гривень, однак свій умисел не довів з причин, що не залежали від його волі та не вчинив усіх дій, які вважав необхідними, для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий в приміщенні офісного центру сторожем ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, зменшивши строк покарання до можливого мінімуму. Свою вину в інкримінованому злочині обвинувачений ОСОБА_6 не визнає. Покликається в доводах на застосування до нього психологічного та фізичного тиску з боку працівників міліції і як наслідок визнання ним своєї вини у вчиненому. Просить суд врахувати його вік, статус переселенця та стан здоров`я /наявність епілепсії та туберкульозу/.

При апеляційному розгляді справи:

Прокурор ОСОБА_7 заперечила апеляцію обвинуваченого, просила таку залишити без задоволення, погоджується з вироком суду першої інстанції;

обвинувачений ОСОБА_6 підтримав заявлену в апеляційній скарзі позицію та навів аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі;

захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 навів аналогічні доводи.

Заслухавши доповідь судді, сторону обвинувачення та сторону захисту, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні суду першої інстанції повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися.

Оскільки на підставі ст. 349 КПК України ОСОБА_6 у судовому засіданні суду першої інстанції було роз`яснено, що він буде позбавлений права оскарження фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини і кваліфікації його злочинних дій в апеляційному порядку у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині, апеляційним судом не перевіряється.

Водночас, у контексті перевірки доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , з якої вбачається, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання є надто суворим, оскільки під час судового розгляду не враховано ряд пом`якшуючих покарання обставин / його віку, стану здоров`я, статусу переселенця/, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно положень ч.ч.1 і 2 ст.65 КК України, як норми котра встановлює загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначене судом з дотриманням вимог ст. ст. 65,66,67 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обране з врахуванням усіх даних про особу обвинуваченого /в тому числі те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, згідно акту судово-психіатричного експерта № 754 від 18.11.2014р. виявляє ознаки органічного розладу особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного ґенезу травматичного, інтоксикаційного з нерізко вираженим психоорганічним синдромом та рідкими судомними нападами/; обставин, що впливають на покарання /щирого каяття, сприяння органам слідства, як обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання/.

Підстав для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України колегія суддів не вбачає, оскільки, всі обставини справи, в тому числі й ті, які зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого, враховані та наведені у вироку суду.

Що ж стосується його покликань про застосування до нього психологічного та фізичного тиску з боку працівників міліції і як наслідок визнання ним своєї вини, то це спростовується заявами ОСОБА_6 на досудовому слідстві та в суді першої інстанції щодо добровільності, правдивості його показань та відсутності претензій до правоохоронних органів, іншими матеріалами.

З огляду на наведене, вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, а засудженим, який тримається під вартою, протягом трьох місяців з дня її отримання.

Головуючий
Судді