Дата документу Справа № 219/6549/2014-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №219/6549/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/707/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002750 від 7 жовтня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Артемівськ Донецької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з Артемівським міськрайонним судом Донецької області.

ВСТАНОВИВ:
3 березня 2015 року на адресу Апеляційного суду Запорізької області надійшли матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 з апеляційною скаргою прокурора Артемівської міжрайонної прокуратури Донецької області ОСОБА_8 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.79 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_6 , просить вищевказаний вирок суду першої інстанції щодо останньої скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, та прийняти рішення щодо речових доказів, і запобіжного заходу стосовно обвинуваченої. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при призначенні останній покарання суд не дотримався вимог ст.65 КК України, ст.ст.370, 374 КПК України, оскільки не врахував належним чином особу винної, конкретні обставини, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, та не вмотивував своє рішення. Також, на думку апелянта, суд не обґрунтував застосування ст.79 КК України, та можливість звільнення обвинуваченої від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком. Крім того, суд, в порушення вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у вироку не вирішив долю речових доказів у кримінальному провадженні, та не прийняв рішення щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченої.

Згідно з оскаржуваним вироком суду, ОСОБА_6 визнано виною та засуджено за те, що вона 4 жовтня 2014 року приблизно о 22-00 годині, знаходячись в кімнаті АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом спрямованим на таємне викрадення чужого майна і звернення його у свою власність, усвідомлюючи протиправність і соціально-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, перебуваючи в гостях у потерпілого ОСОБА_9 , скориставшись тим, що останній знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, не звертає на неї увагу та не контролює її дії, шляхом вільного доступу, зі столу таємно викрала майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_9 - ноутбук марки Асер, з зарядним пристроєм до нього, вартістю 3050 грн; електронний носій інформації (флеш карту), об`ємом 16 ГБ, вартістю 84 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3143,00 грн.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який заперечував проти доводів викладених в апеляційній скарзі і вважав, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим; обвинувачену ОСОБА_6 , яка також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просила залишити вказаний вирок суду стосовно неї без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 при розгляді справи судом першої інстанції повністю визнала себе винною, дала показання по суті пред`явленого їй обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченої ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене нею кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості цього правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, не працює, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, знаходиться на 9 місяці вагітності. Обставинами, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, а також вчинення правопорушення жінкою у стані вагітності. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі - у межах санкції статті обвинувачення.

Приймаючи до уваги обставини кримінального провадження, та відомості про особу обвинуваченої у сукупності, відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченої у зв`язку з відшкодуванням йому завданої шкоди, суд зробив правильні висновки про можливість звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі положень ст.ст.79, 76 КК України.

При цьому суд першої інстанції належним чином вмотивував своє рішення.

Інші обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі - щодо невирішення судом у вироку долі речових доказів, а також питання стосовно запобіжного заходу відносно обвинуваченої, на думку колегії суддів, не є підставою для скасування вироку суду у розумінні ст.409 КПК України, оскільки це не перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Окрім того, ухвалою суду від 16 січня 2015 року вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Артемівської міжрайонної прокуратури Донецької області ОСОБА_8 залишити без змін, а вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4