АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11а -294/2008 р. Головуючий
у 1 інстанції: Челюбєєв Є.В.
164 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2008
року колегія судців судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду
Донецької області у складі:

головуючого:
Галатина О.М.

суддів: Єстеніної
В.В., Кулагіної В.Г.

за участю :

прокурора Єроклінцевої Н.С. розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місці Донецьку кримінальну справу за
апеляцією захисника ОСОБА_1
в інтересах засудженого ОСОБА_2 на
вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2007
року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, раніше судимого, засуджено за ч.2 ст.
164 КК України до 2 років обмеження волі; на підставі ст. .71 КК України до знову призначеного
покарання частково приєднана не відбута частина покарання, призначеного вироком того ж суду від 17
жовтня 2006 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців
обмеження волі.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком
суду засудженого ОСОБА_2 визнано винним
в тому, що він будучи зобов'язаним
відповідно до постанови Дзержинського міського суду від 10 квітня 1997 року до
сплати аліментів на користь ОСОБА_3. на утримання дочок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, в розмірі 1/3 частини з усіх видів
заробітку, але не менш 1/2 частини від
не обкладеного податками мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 28 березня 1997 року до
повноліття дочки ОСОБА_4, після чого - в
розмірі 1/4 частини заробітку до повноліття дочки ОСОБА_5, від сплати аліментів на утримання дітей
злісно ухилявся, за що вироком того ж
суду від 17 жовтня 2006 року був засуджений за ч.1 ст. 164 КК України до 1 року обмеження волі.
Належних висновків для себе ОСОБА_2 не
зробив, тривалий час не
працевлаштувався, добровільно
матеріальної допомоги на дітей не надавав,
злісно ухиляючись від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
За період часу з 1

2

листопада 2006 року по 16 березня 2007 року має заборгованість
з аліментів 1154 грн.82 коп.

В
апеляції захисник ОСОБА_1
в інтересах засудженого ОСОБА_2
просив вирок суду скасувати, а
провадження по справі закрити,
посилаючись на те, що засуджений
не ухилявся від сплати аліментів,
оскільки тяжко хворіє, а тому не
міг працевлаштуватися. Крім того,
засуджений передав колишній дружині свій дім і відповідно усної
домовленості з останньою та на підставі
ст. . 190 СК України є звільненим від сплати аліментів. Судом ці
обставини не досліджені, а тому висновок
про винуватість засудженого є необгрунтованим.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який не погодився з принесеною
апеляцією, дослідивши матеріали
кримінальної справи, колегія суддів
вважає, що апеляція захисника підлягає
частковому задоволенню, а вирок суду -
скасуванню з поверненням справи на новий судовий розгляд за таких підстав.

Відповідно
до вимог ст. .334 КПК України та п. 15
постанови Пленуму Верховного Суду України „Про виконання судами України
законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового
розгляду кримінальних справ і постановления
вироку" від 29.06.1990 року мотивувальна частина обвинувального вироку
повинна містити формуліровку обвинувачення,
визнаного судом доведеним, з
наведенням міста, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини та мотивів злочину. В цій частині
вироку необхідно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, наводяться обставини, що визначають ступінь тяжкості вчиненого
злочину, а також обставини, що визначають ступінь винності кожного з
підсудних, їх роль у вчиненні злочину. В
цій частині вироку наводяться також докази,
на яких ґрунтуються висновки суду,
з наведенням мотивів, за яких суд
приймає чи не приймає до уваги ці докази.

Як
вбачається з вироку суду, засудженого
ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він,
будучи судимим за ч.1 сит. 164 КК України , тобто - за злісне ухиляння від сплати
аліментів на утримання неповнолітніх дітей,
продовжував злісно ухилятися від виконання покладеного на нього рішенням
суду наведеного обов'язку, за період
часу з 1 листопада 2006 року по 16 березня 2007 року має заборгованість з
аліментів в розмірі 1154 грн.82 коп.

Обґрунтовуючи
наведений висновок, суд першої інстанції
послався як на докази по справі, на
показання потерпілої ОСОБА_3, свідка
ОСОБА_6, постанову суду прно стягнення
аліментів з засудженого на утримання дітей,
довідку-розрахунок про заборгованість та копію вироку, яким ОСОБА_2
засуджено за ч.1 ст. 164 КК
України .

В той же
час, суд в мотивувальній частині вироку
не наводить доказів, що підтверджували б
саме умисел засудженого на злісне ухиляння від сплати аліментів та не
навів, в чому полягало злісне ухиляння
засудженого від виконання обов'язку,
покладеного на нього судовим рішенням.

В той же
час, згідно матеріалів кримінальної
справи попередній вирок щодо ОСОБА_2
постановлено 17 жовтня 2006 року,
а 16 березня 2007 року останній звернуто до виконання, оскільки відповідно довідки на а.с. 34 саме тоді засудженому ОСОБА_2 було видано припис для відбування покарання у
вигляді обмеження волі в Штерівському виправному центрі № 137 Луганської
області.

За
наведений період, відповідно до
матеріалів кримінальної справи, жодного
попередження ОСОБА_2 стосовно ухиляння
від сплати аліментів йому зроблено не було.

Крім
того, засуджений в судовому засіданні
наголошував на тому, що згідно усної
домовленості з потерпілою він добровільно передав тій своє нерухоме майно у
вигляді жилого дому. Потерпіла цього факту в судовому засіданні не
заперечувала.

За наведених
обставин колегія суддів вважає, що
висновок суду про те, що засуджений
добровільно не надавав матеріальної допомоги дітям є передчасним , бо наведені обставини судом фактично не
досліджені.

3

За
наведених підстав колегія суддів вважає,
що вирок суду підлягає скасуванню,
бо постановлений з порушенням вимог
ст. . ст. 334, 368, 369 КПК України , а кримінальна справа - має бути повернута на
новий судовий розгляд, при якому суду
належить ретельно дослідити фактичні обставини по справі, встановити чи дійсно мало місце злісне
ухиляння засудженого від сплати аліментів на дитину, прийняти законне та обгрунтоване рішення по
суті справи.

Враховуючи
викладене та керуючись ст. 365-366 КПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
захисника ОСОБА_1
задовольнити частково; вирок Дзержинського міського суду від 10 жовтня 2007
року стосовно ОСОБА_2 скасувати, справу
повернути на новий судовий розгляд в той же суд, іншому складі суду.