Справа №1-14/2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2007 року Прилуцький
міськрайсуд Чернігівської області в складі : головуючого -
судді Кантур A.M. при секретарі Геєць О.О. з участю прокурора Сухонос А.В.,
адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Прилуки справу про обвинувачення за ч.І ст.191 КК України , ОСОБА_1, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1в м.Прилуки
Чсернігівської області, українку, гр-ку
України, з середньою освітою, не одружену,не працюючу, інвалідом не
визнану, не судиму, мешкає в АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

Працюючи
продавцем в магазині „Студент" (
по вул.Київській №180-а м.Прилуки) у приватного підприємця ОСОБА_2 та будучи
матеріально відповідальною особою на підставі письмового договору від
06.11.05р., з цієї дати по 06.01.06р. підсудна ОСОБА_1 безпідставно вилучила та присвоїла довірений їй товар на
суму 1463,59 грн., а
також внаслідок недобросовісного відношення до своїх обов'язків та порушення
ведення обліку довірених їй товарів та коштів при розрахунках з постачальниками
допустила розтрату таких на суму 18089,61
грн., і такою їх недостачею заподіяла ПП ОСОБА_2 матеріальні збитки на
загальну суму 19553,20 грн.

На досудовому
слідстві та в судових засіданнях підсудна ОСОБА_1по
суті визнала себе винною за пред"явленим обвинуваченням лише в частині
присвоєння нею до дня свого народження (08.11.05р.) продуктів харчування на
суму 1463,59 грн. з
магазину „Студент" ,
в якому вона працювала продавцем і така недостача була виявлена у неї при
ревізії потерпілої ОСОБА_2 Інших же підзвітних товарів чи грошових коштів вона
(підсудна) в період роботи продавцем в даному магазині з 06.11.06р. по
06.01.06р. не вилучала і не присвоювала, а виявлену на початку січня 2006р.
недостачу довіреної їй товарної маси на суму 18089,61 грн. може пояснити неправильним обліком товарів та коштів
по магазину „Студент", в якому у вихідні та святкові дні, в позаробочий
час торгувала також потерпіла ОСОБА_2 остання могла передати облікований по
цьому магазину товар для реалізації на свої дві торгові точки - по вул.Соборній
та вул. 8 Березня
м.Прилуки, - на які
могли залучатися готівкові кошти, обліковані по магазину „Студент" та
підзвітні їй (підсудній), для розрахунків з постачальниками товарів.

Однак, такі
заперечення підсудної ОСОБА_1 необхідно вважати її захисною версією від
пред"явленого обсягу обвинувачення, голослівними твердженнями, що
спростовуються сукупністю таких досліджених в суді доказів, а пред"явлене
їй обвинувачення обгрунтованим з таких підстав.

Зокрема,
потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що з 06.11.05р. вона
повторно прийняла підсудну ОСОБА_1
продавцем у свій власний магазин „Студент" з повною матеріальною
відповідальністю, про що була відповідна заява підсудної, було видано наказ та
укладено між сторонами письмовий договір про повну матеріальну відповідальність
підсудної та передано останній товарно-матеріальні цінності на суму 61318,92 грн. з терміном
дії цього договору на 1 рік
(а.с.55-58 т.1). В листопаді -
грудні 2005р. вона (потерпіла) була зайнята будівництвом своїх торгових
точок по вул.Соборній та вул.8 Березня м.Прилуки, їздила за товарами на різні
бази міст Прилуки, Києва, Харкова, Дніпропетровська, і з цих причин бувала в
магазині „Студент" рідко, ключів від нього не мала і не торгувала в ньому
при підсудній чи в її відсутність, але замітила, що та вживала на роботі
підзвітні їй печиво, воду та інші товари, що на роботу і з роботи вона їздила
на таксі. Якщо при проведеній першій ревізії 19.11.05р. було

2

виявлено недостачу довірених
підсудній товарів на 1463,59
грн. ОСОБА_1зізналася,
що взяла на цю суму продуктів харчування до свого дня народження і поверне дані
кошти, то при виявленні 16.12.05р. недостачі на суму 19261,61 грн. підсудна не
могла пояснити причини походження такої. При ревізії 28.12.05р. недостача по магазину
„Студент" становила 18356,83
грн., а по результатах ревізії 06.01.06р. - 19553,2 грн., але підсудна ОСОБА_1не
могла і не бажала пояснити причини походження цих недостач, поводила себе похабно з приводу її
(ОСОБА_2) вимоги повернути вивезені нею підзвітні товари, а недоставали фотоапарати та
деякі інші коштовні товари, намагалася повторно включити в невізовану нею
товарну масу уже облікований товар, не являлась для підписання актів ревізій,
учасниками яких була й сама. Як стверджує потерпіла ОСОБА_2, вона є приватним
підприємцем та сплачує єдиний податок, а тому веде сама бухгалтерській облік у
своїй книзі, передавала у підзвіт підсудної товари по касовій книзі магазину
„Студент", і рух товарів та коштів по цьому магазину в період з 01.11.05р.
по 06.01.06р. підтверджується підписами її та підсудної без стверджень
останньої.

З показань
свідка ОСОБА_5 на досудовому слідстві та в судовому засіданні 27.03.06р., на
протокол якого не поступало зауважень учасників судового розгляду по цій справі
(а.с.192-193 т.1), слідує, що в розглядуваний період цей свідок працювала
продавцем в належному потерпілій кіоску по вул.8 Березня м.Прилуки, отримувала
з магазину „Студент" від підсудної товар по накладній (іноді в меншій
кількості, ніж зазначалося в цих документах): по результатам ревізій 28.12.05р.
та 06.01.06р. було встановлено потерпілою недостачу підзвітних підсудній
товарів на суму близько 20000
грн., остання не була здивована такою недостачею, з приводу такої
телефонувала комусь, але відмовилася пояснювати причини недостачі та повернути
потерпілій недостаючий товар, а потім не являлася до потерпілої. Дійсно, в
листопаді-грудні 2005р. потерпіла ОСОБА_2 дуже часто бувала на будівництві
свого торгового об"єкту по вул.8 Березня м.Прилук, ключі від якого перебували
виключно в неї (Красулі); що обоє вони підписували акт останньої ревізії по
магазину „Студент" 06.01.06р. (а.с.86 т.1).

Зазначені
потерпілою ОСОБА_2 обставини виявлених нею недостач та їх розмір
кореспондується зі змістом її ж заяви від 13.01.06р. з проханням до начальника
Прилуцького МРВ УМВС про притягнення підсудної до кримінальної відповідальності
саме по цих фактах, обліковими записами потерпілої про рух переданих у підзвіт
підсудної товарно-облікових цінностей, актами по результатах ревізії таких в магазині
„Студент" за період з 01.11.05р. по 06.01.06р., по яких виведена загальна
недостача підзвітних підсудній ОСОБА_1 товарно-матеріальних цінностей за
згаданий період на суму 19553.20
грн. Всі вищезгадані документи підписані потерпілою та підсудною без застережень,
тобто визнані ними достовірними за своєю суттю, змістом (а.с.6-47, 59, 103-133,166-187 т.1).

Дослідивши ці ж
письмові розрахунки, акти ревізій за ініціативою потерпілої ОСОБА_2 опитавши її
та підсудну ОСОБА_1, ревізор -
провідний контролер контрольно-ревізійного відділу в м.Прилуки та
Прилуцькому районі КРУ в
Чернігівській області у своєму акті №15-02-18/268
від 20.03.07р. дійшов такого ж висновку , тобто що в період роботи продавцем в магазині
„Студент" у підсудної ОСОБА_1 з 01.11.05р. по 06.01.06р. була правильно
виявлена недостача підзвітних їй товарно-матеріальних цінностей на суму 1463,59 грн., 19261,61 грн., 18269,93 грн. та 19553,20 грн. остаточно
станом на 19 листопада,
16 та 28 грудня 2005р. і
06.01.06р. відповідно (т.2). До цього акту позапланованої виїзної ревізії
додано також свідоцтво про державну реєстрацію суб"єкта підприємницької
діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2з 20.11.1998р., свідоцтво про сплату нею протягом 2005-2006р.р.
єдиного податку, що - за
чинним законодавством України -
позбавляє її необхідності вести повну бухгалтерську документацію. При
роз"ясненні такого судового акту в судовому засіданні провідний
контролер-ревізор ОСОБА_6 підтвердила достовірність обревізованої нею в
присутності обох сторін облікової документації та своїх висновків по цьому
акту, який виписали обоє останніх також без якихось зауважень чи застережень.

з

За таких
обставин необхідно визнати, що органи досудового слідства правильно встановили
фактичні обставини та кваліфікували умисні дії підсудної ОСОБА_1 за ч.І ст.191
КК України - як
привласнення та розтрата чужого майна на загальну суму 19553,20 грн., яке було
ввірено їй потерпілою ОСОБА_2 та перебувало у віданні першої у зв"язку з
наявними між ними трудовими відносинами. При цьому необхідно виходити з вимог
п/п 6.1.1 п.6.1
ст.6,п.22.5 ст.22 ЗУ
„Про податок з доходів фізичних осіб", мінливості встановленої цим законом
податкової соціальної пільги в залежності від встановленої ЗУ „Про державний бюджет
України" на 2005р. та 2006р. мінімальної заробітної плати в 131 та 175 грн., сума
збитків на 19553,20 грн. не
перевищує у 250 разів
неоподатковуваний мінімум доходів громадян в розглядуваний період, і відповідно
до вимог ч.З або ч.4 примітки до ст.185 КК України не дає правових підстав для
кваліфікації даних злочинних дій за іншими частинами ст.191 КК України.

Призначаючи вид
та міру покарання, необхідно врахувати характер і ступінь суспільної небезпеки
скоєного, як злочину невеликої тяжкості, дані про особу підсудної ОСОБА_1,
котра молода віком, має постійне місце проживання, до кримінальної
відповідальності притягується вперше, а тому - за відсутності обтяжуючих її покарання обставин - достатнім для її
виправлення та попередження вчинення нового злочину буде призначення покарання
у виді штрафу в межах санкції інкримінованого закону з позбавленням права
займатися підприємницькою діяльністю та займати посади, пов"язані з
обліком, контролем та реалізацією товарно-матеріальних цінностей.

Визнаючи ОСОБА_1 винною в даному
злочині, відповідно до ст.ст. 22,23,1166,1167
ЦК України необхідно стягнути з неї в користь потерпілої ОСОБА_2 19553,20 грн.
матеріальних збитків та 3000
грн. моральної шкоди, оскільки заподіянням таких збитків потерпіла змушена
була звертатися в правоохоронні органи, втрачати свій час та інтенсивність
своєї підприємницької діяльності, терпіти приниження власної гідності та
дискомфорт серед рідних, близьких та оточуючих, що потягло погіршення її
здоров"я та душевні страждання. Виходячи з критеріїв достатності,
розумності та справедливості, необхідно відмовити в позові про стягнення
моральної шкоди в більшому розмірі.

Тому на підставі наведеного, керуючись ст. ст. 321-324 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1за ч.І ст.191 КК
України визнати винною та призначити їй покарання у виді штрафу в користь
держави в розмірі 1000 (однієї
тисячі) грн. з позбавленням її на 2
(два) роки права займатися підприємницькою діяльністю та займати посади,
пов"язані з обліком, контролем та реалізацією товарно-матеріальних
цінностей.

До набрання цим
вироком законної сили запобіжний захід засудженій ОСОБА_1 залишити попереднім - підписку про
невиїзд.

Стягнути з
засудженої ОСОБА_1. в користь потерпілої ОСОБА_219553,20 грн. матеріальних збитків та 3000 грн. моральної
шкоди, тобто всього -
22553 (двадцять дві дисячі п"ятсот п'ятдесят три) грн. 20 коп. , а в решті позову про
стягнення моральної шкоди -
відмовити за безпідставністю таких вимог.

На вирок протягом 15 діб після його
проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської
області через Прилуцький міськрайсуд.

Суддя A.M. Кантур