Справа №487/7134/14-к 10.08.2015 10.08.2015 10.08.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/228/15 Головуюча у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.122 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 :
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
потерпілий ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати його невинним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
ОСОБА_6 визнано винним за ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь департаменту фінансів Миколаївської міської Ради 6759 грн. 36 коп. відшкодування витрат на лікування потерпілого, а також на користь потерпілого ОСОБА_8 відшкодування 1546 грн. майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Посилається на неповноту і упередженість досудового розслідування та судового розгляду, суперечливість доказів та не умотивування судом висновку у вироку про доведеність його ( ОСОБА_6 ) винуватості, а також на те, що злочину не вчиняв, оскільки потерпілого не бив.
Стверджує, що судом не були допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були очевидцями події, могли підтвердити, що у сутичці брали участь інші особи, а сам він ( ОСОБА_6 ) лише намагався вгамувати нападників, проте суд відмовив у їх виклику в судове засідання.
Вказує на неузгодженість у показах свідків та самого потерпілого, згідно яких потерпілий та свідок ОСОБА_11 стверджують, що він наносив потерпілому удари стільцем, в той час, як свідок ОСОБА_12 вказав, що він наносив удари тільки руками та ногами.
Зазначає, що при намаганні розборонити осіб, що приймали участь у бійці, сам отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ліктьової кістки, встановлений лікарем-травматологом міської лікарні № 4 м. Миколаєва (згідно копії лікарняної картки та виписки з медичної карти амбулаторного хворого).
Не погоджується із стягненням матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_8 і держави, оскільки сам захищався від протиправних дій потерпілого ОСОБА_8 та між його діями і завданою шкодою відсутній причинний зв`язок.
Крім того, посилається на свою позитивну характеристику, надану релігійною громадою Української православної церкви Чернігівської єпархії.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
19 травня 2014 року, приблизно о 19 год. 45 хв., в приміщенні бару «Місячне сяйво», розташованому по вул. Генерала Карпенка в м. Миколаєві, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, вимагаючи від ОСОБА_8 повернення грошового боргу в розмірі 360 грн., умисно наніс один удар кулаком правої руки, від чого потерпілий впав на підлогу, а обвинувачений, продовжуючи свої дії, направлені на умисне спричинення тілесних ушкоджень, продовжив наносити удари ногою в область обличчя потерпілого, від чого останній втратив свідомість.
Діями ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора і потерпілого про залишення оскаржуваного вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, допитавши свідків та дослідивши надані апеляційному суду документи, обговоривши доводи скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Оцінивши перевірені докази, районний суд обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості за обставин, викладених у вироку.
Так, сам ОСОБА_6 у суді, хоча винуватим себе не визнав, проте не заперечував, що 19 травня 2014 року, біля 19 години, знаходився в барі «Місячне сяйво», де вживав алкогольні напої, бачив бійку між ОСОБА_8 та двома незнайомими йому чоловіками, намагався їх заспокоїти, розбороняв, штовхав їх, проте, ударів не наносив, у тому числі, і потерпілому.
Потерпілий ОСОБА_8 надав пояснення, що знаходився у барі «Місячне сяйво», де разом пив пиво. До нього підійшов ОСОБА_6 , який був п`яний, став вимагати повернення не існуючого боргу в сумі 300 грн. Він хотів встати із-за столу, але ОСОБА_6 вдарив його рукою по тулубу і він впав. Тоді ОСОБА_6 почав бити його ногою в обличчя. На деякий час він втратив свідомість, а коли отямився, обвинувачений знову наніс декілька ударів стільцем по голові.
Свідок ОСОБА_12 у суді пояснив, що у барі «Місячне сяйво» бачив побиття ОСОБА_8 , який лежав на підлозі, а обвинувачений ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, бив його руками та ногами по голові і тулубу. Приблизно, через 10 хвилин приїхали працівники міліції і ОСОБА_6 намагався втекти, але його наздогнали.
Свідок ОСОБА_13 показала, що увечері, проходячи мимо бару «Місячне сяйво», бачила сутичку між двома чоловіками. ОСОБА_8 лежав на підлозі та прикривав голову руками, а бив його обвинувачений ОСОБА_6 . Потім останній вибіг з бару, через деякий час повернувся, взяв стілець та вдарив ним потерпілого по тілу. Обвинувачений був у сильному алкогольному сп`яніння. Після бійки, біля обвинуваченого вона побачила жінку, яка спочатку намагалась заспокоїти обвинуваченого, а коли приїхали працівники міліції, намагалась вивезти його із приміщення бару, але його було затримано.
На досудовому слідстві, відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання, через декілька днів після події, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 впізнали ОСОБА_6 як особу, що спричинила тілесні ушкодження потерпілому.
За висновком судово-медичного експерта, у ОСОБА_8 мали місце тілесні пошкодження у вигляді кровотеч, саден обличчя, крововиливів білонної оболонки лівого ока, закритого перелому верхньої стінки лівої верхньої щелепної пазухи, котрі могли утворитись від дії тупого твердого предмету та при обставинах, вказаних у постанові про призначення експертизи, що не виключається.
Ушкодження у вигляді кровотеч, саден, крововиливів відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а перелому верхньої стінки лівої верхньої щелепної пазухи - до середнього ступеня тяжкості.
Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, потерпілому нанесено не менше 3-4 ударних впливів тупими твердими предметами, котрими могли бути руки, ноги та інше.
Утворення даних тілесних пошкоджень при падінні з висоти власного росту на плоскість виключається.
Факт перебування ОСОБА_6 у стані наркотичного та алкогольного сп`яніння під час побиття потерпілого підтверджений витягом із медичної картки, за яким ОСОБА_6 19.05.2014 р., о 22 год.15 хв., оглянуто в Миколаївському обласному наркологічному диспансері та встановлено діагноз: гостра інтоксикація внаслідок вживання канабіноідів та алкоголю.
Об`єктивні данні, що містяться в наведених вище доказах, а саме, що побиття потерпілого вчинене саме ОСОБА_6 , а не іншою особою, що вбачається із пояснень потерпілого та двох очевидців події, механізм утворення тілесних ушкоджень, а також намагання обвинуваченого втекти з місця події з метою уникнути відповідальності за скоєне, на переконання суду 1-ї інстанції беззаперечно свідчать про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.
Крім того, апеляційним судом повторно допитано свідка ОСОБА_13 , котра як і у суді 1-ї інстанції, беззаперечно підтвердила, що ОСОБА_6 , перебуваючи у стані сп`яніння, бив потерпілого руками та ногами, кричав, чи зрозумів його потерпілий, а потім ударив його і стільцем. Після намагався втекти, але його затримали та повернули. Інші особи участі у цій бійці не приймали. Потерпілий обвинуваченому ударів не наносив.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 , тому підстав для скасування вироку з мотивів недоведеності вини та закриття кримінального провадження, про що фактично просить апелянт, не вбачає.
Доводи в апеляційній скарзі про те, що потерпілого побила інша особа (або інші особи) не відповідають дійсності, оскільки спростовані вище наведеними фактичними даними та висновками.
Більш того, очевидці події заперечували у суді причетність до побиття, окрім ОСОБА_6 , інших осіб.
Посилання у скарзі на відмову у допиті судом в якості свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , що були очевидцями події, не вагомі, оскільки ці особи за клопотанням сторони захисту були допитані апеляційним судом.
Так, свідок ОСОБА_14 , надала пояснення про те, що знайома з обвинуваченим та потерпілим, який мав борг перед баром, де вона працювала.
Коли йому про цей борг нагадали, він почав їх ображати, за них вступились двоє невідомих хлопців, з яким потерпілий почав битися і вони впали на підлогу. До них підбіг інший хлопець, на ім`я ОСОБА_15 , який бив потерпілого стільцем, а потім підбіг ОСОБА_6 , став їх розбороняти та відтягнув ОСОБА_16 від потерпілого.
Свідок ОСОБА_17 фактично надала суду аналогічні пояснення, хоча не бачила, хто конкретно і як бив потерпілого, оскільки подія сталась не у приміщенні бару, а на його зовнішній терасі.
До цих свідчень працівників бару «Місячне сяйво» апеляційний суд ставиться критично, оскільки їх пояснення про побиття потерпілого двома невідомими та чоловіком, на ім`я ОСОБА_15 , окрім пояснень самого обвинуваченого, іншими об`єктивними даними не підтверджені.
Більш того, вони суперечать свідченням, як самого потерпілого, так і свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , що були очевидцями події, та, будучи попереджені судом про відповідальність за надання завідомо неправдивих пояснень, настоювали на тому, що потерпілого бив саме і тільки один ОСОБА_6 . Ніхто інший, крім нього, ударів ОСОБА_8 не наносив, не від кого він потерпілого не боронив, а після події намагався втекти.
Ні в районному, ні в апеляційному суді не встановлено будь-яких обставин, що свідчили б про наявність у потерпілого та цих свідків підстав для обмови ними обвинуваченого, якого свідок ОСОБА_13 взагалі до події не знала.
За такого, пояснення працівників бару, які, до того ж, є знайомими обвинуваченого, а отже мають упереджене ставлення до ним вчиненого, викликають у суду апеляційної інстанції сумнів щодо їх щирості, а тому і до об`єктивності викладення ними обставин злочину, скоєного відносно потерпілого ОСОБА_8 .
Суд також критично ставиться і до пояснень в апеляційному розгляді свідка ОСОБА_18 про те, що потерпілого били дві невідомі особи, а не ОСОБА_6 , оскільки ці свідчення суперечать вище викладеним доказам, а також, що свідок підтримує дружні стосунки з обвинуваченим, а отже є зацікавленою особою на користь останнього.
Твердження про суперечливість пояснень потерпілого та свідків щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень - ногою чи стільцем - не суттєві, тому як за змістом обвинувачення, визнаного судом доведеним, тілесні ушкодження у потерпілого виникли внаслідок завдання ударів руками та ногами.
Наявність у ОСОБА_6 тілесного ушкодження - перелому правої ліктьової кістки - відношення до чинного кримінального провадження не має, оскільки це ушкодження отримане 20.05.2014 р. (наступного дня після події) та при падінні з дерева, що вбачається із копії виписки з медичної картки амбулаторного хворого міської лікарні № 4.
Щодо позитивної характеристики обвинуваченого з релігійної громади, то її видано 06.02.2015 р., тобто після постановлення вироку у провадженні, отже суд не мав можливості врахувати її при мотивування покарання обвинуваченого.
Крім того, у скарзі не зазначено, яким чином ця характеристика має вплинути на законність вироку щодо ОСОБА_6 , оскільки апелянтом оспорюється лише доведеність вини, а не вид чи розмір призначеного покарання.
Доводи про безпідставність стягнень на відшкодування майнової та моральної шкоди суперечать обставинам провадження, оскільки вироком повністю доведено винуватість ОСОБА_6 у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень, тому він, на підставі ст.ст.1166,1167 Цивільного кодексу України, повинен відшкодувати державі витрати на лікування потерпілого (позов прокурора) та самому потерпілому - завдану злочином шкоду - майнову і моральну.
З урахуванням викладеного, всі апеляційні доводи є неприйнятними, тому вирок районного суду має бути залишений без зміни.
Керуючись ст.ст.405,407,424,426,532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2015 року у відношенні ОСОБА_6 - без зміни.
Ухвала апеляційного суд набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий
Судді: