Справа № 11-89
2007р. Головуючий у 1-й інстанції - Лобко А.В.
Категорія - ст. 185 ч.2 КК Доповідач - Лантушенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року лютого 13 дня. Колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
ЯщенкаВ.А.,

суддів - Лантушенка Ю.Ф., Гончарова М.В.,

з участю

прокурора - Ворфоломеєвої Н.П.,

адвоката - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2,

засудженого - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми
кримінальну справу за апеляціями адвоката
ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_3 на
вирок Зарічного районного суду м.Суми від 21 листопада 2006р.,

яким,- ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимий:

1) 27.09.1991р. за ст.ст. 141 ч.2,208, 42, 25-1 КК України на 3 роки позбавлення волі умовно з
обов"язковим залученням до
праці, а 12.10.1992р.
повернутий в місця
позбавлення волі на 2 роки 3 місяці позбавлення волі;

2)
19.07.1996р. за ст.ст. 142 ч.3,140 ч.2, 17, 215-3 ч.2, 42 КК України
на 7 років 6 місяців позбавлення волі, уродженець і
житель м.Суми,-

засуджений за ст. 185 ч.2 КК України на один рік обмеження волі.

Цим вироком ОСОБА_3 засуджений за вчинення такого злочину.

15 жовтня 2006р., близько 20 години, ОСОБА_3 в стані алкогольного сп"яніння
перебував в гуртожитку по АДРЕСА_1 у свого знайомого ОСОБА_4, а після того, як
останній провів ОСОБА_3 на ґанок гуртожитку, то ОСОБА_3
повернувся до холу гуртожитку, де таємно з дивана
викрав жіночу сумку ОСОБА_5 з її майном загальною вартістю 1376 грн.

В апеляції адвокат ОСОБА_1, не оспорюючи фактичних, обставин справи, вважає вирок щодо ОСОБА_3 занадто суворим,
оскільки судом в недостатній мірі враховано,
що ОСОБА_3 визнав свою вину,

розкаявся у
вчиненому, потерпілій все майно повернуто, злочин не є тяжким і тяжких
наслідків не наступило, ОСОБА_3 позитивно характеризується
за місцями роботи і проживання, має сім"ю і утримує дружину з дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2, з вродженим пороком серця та потребує лікування зі
значними матеріальними витратами, а дружина його перенесла операцію в 2005р. і
також потребує лікування та їй протипоказані фізичні навантаження. У ОСОБА_3 немає батька, дуже хвора мати і майже не
пересувається, яка фактично знаходилася на утриманні сина. З урахуванням
викладеного адвокат прохає вирок щодо ОСОБА_3 змінити, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувати
ст.75 КК України.

В апеляції засуджений ОСОБА_3, не оспорюючи фактичних обставин справи,
вважає, що при призначенні покарання, суд в неповному обсязі врахував те, що
ОСОБА_3 єдиний працюючий чоловік у сім"ї, дружина у декретній відпустці за дитиною віком 1 рік 2 місяці, в сім"ї
ще дитина 16 років. Менша дитина має вроджений порок
серця і потребує особливого контролю та лікування.
Призначений йому вид покарання дуже ускладнює та погіршує сімейні обставини.
Прохає змінити вирок, змінивши обмеження волі на виправні роботи.

Вислухавши доповідь судді, виступи засудженого ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_1,
захисника ОСОБА_2, які підтримали подані апеляції,
думку прокурора Ворфоломеєвої Н.П. про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляцій, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.

Так, при призначенні засудженому ОСОБА_3 покарання, суд 1 інстанції, згідно вимог ст.65 КК України, врахував
ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання, включаючи і ті
пом"якшуючі обставини, на які посилаються
апелянти. При цьому суд призначив ОСОБА_3 мінімальне покарання, яке передбачене санкцією ст. 185 ч.2 КК України, за якою ОСОБА_3 засуджено.

З урахуванням викладеного, у колегії суддів немає підстав для
пом"якшення засудженому ОСОБА_3 покарання за поданими апеляціями, тому ці апеляції задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 362, 366, 377 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Зарічного районного суду м.Суми від 21 листопада 2006р. щодо ОСОБА_3 залишити без змін, а його та
адвоката ОСОБА_1 апеляції, -
без задоволення.