АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/344/15 Справа № 206/5685/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

25 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0000526 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року, та апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , старшого прокурора прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, працюючого тренером-викладачем КП НЗ «ДЮСШ №11», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 170 грн..

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року виправлено технічну описку в резолютивній частині вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 , а саме в абзаці першому резолютивної частини вироку зазначити вірно « ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.».

Обвинуваченим ОСОБА_7 , його захисником ОСОБА_8 та старшим прокурором прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська на вищенаведений вирок та ухвалу принесені апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї, обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Провадження № 11-кп/774/344/15 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 126 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2 .
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема показання потерпілого, непослідовні та не узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які в свою чергу є заінтересованими особами та давали неправдиві свідчення з метою обмовити його. Судом та стороною обвинувачення не були взяті до уваги показання свідка ОСОБА_11 . Крім того, місцевим судом спотворені пояснення лікаря ОСОБА_12 та не надана належна оцінка тому, що залишився ряд недопитаних свідків, зокрема батьків дітей, які приймали участь в турнірі. При цьому, ОСОБА_7 вказує на те, що факт «відчуття болю», яку зазнав потерпілий після отримання травми, спростовується показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .. Також, зазначає, що судом не було досліджено питання можливості симуляції травми потерпілим ОСОБА_15 .. Отже, на думку заявника, обвинувальний вирок побудований на припущеннях, а його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не доведена.

Адвокат ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 в принесеній апеляції, просить скасувати вирок щодо ОСОБА_7 та ухватили новий виправдувальний вирок.

Обґрунтовуючи вимоги принесеної апеляційної скарги, захисник вказує на те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, так як останній жодних ударів потерпілому ОСОБА_15 не наносив. Так, адвокат зазначає, що в основу вироку покладені свідчення свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які носять упереджений характер, а показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , котрими спростовуються показання вищенаведених свідків, залишені судом без належної оцінки та поза увагою. Також, захисник, як і обвинувачений, звертає увагу на пояснення свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , з яких випливає, що потерпілий ОСОБА_15 через декілька годин після інциденту з ОСОБА_7 , грав у настільний теніс, що на думку захисника, ставить під сумнів отримання потерпілим істотних ушкоджень ноги. Таким чином, на переконання адвоката, вина ОСОБА_7 , з врахуванням вимог ст. 62 Конституції України і доказів, що містяться в матеріалах провадження, не доведена.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_7 і його захисник ОСОБА_8 просять скасувати ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року, якою було виправлено технічну описку, допущену в резолютивній частині вироку, вказуючи, що оскаржувана ухвала є незаконною, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Так, заявники зазначають, що в порушення вимог ч. 2 ст. 379 КПК України, жодних повідомлень про час, дату та місце розгляду питання щодо виправлення технічної описки у вироку суду, не отримували. При цьому, на переконання апелянтів, є неприпустимим, в ході вирішення питання щодо виправлення описок, що передбачено ч. 1 ст. 379 КПК України, змінювати розмір призначеного судом штрафу.

Не погоджуючись з ухваленим вироком щодо ОСОБА_7 , прокурор прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська в апеляційній скарзі просить скасувати вирок через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 126 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Вироком судом першої інстанції встановлено, що 25 березня 2014 року близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_15 знаходились у приміщенні турнірного залу комунального позашкільного навчального закладу «Дитяча юнацька спортивна школа № 11», що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космонавтів, 8, в якому проводився шаховий турнір. Під час проведення шахового турніру, у вказаний час, між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 виникла сварка пов`язана з тим, що ОСОБА_15 висловив в голос зауваження з приводу недотримання правил проведення ОСОБА_7 даного шахового турніру, яка переросла в бійку. В ході бійки, що виникла між останніми на ґрунті раптово-виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_15 штовхнув ОСОБА_7 руками в груди від чого останній втратив рівновагу та впав назад на підлогу, після чого ОСОБА_7 маючи раптово виниклий умисел на завдання удару ОСОБА_15 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків, взяв в руки дерев`яний стілець та наніс вказаним стільцем один удар по лівій нозі ОСОБА_15 , спричинивши останньому згідно висновку судово-медичної експертизи: забій лівого колінного суглобу, травматизацію внутрішньої бічної зв`язки, чим завдав фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_17 підтримали свої апеляційні скарги, повторили доводи, викладені в них та просили скасувати як ухвалу суду, так і вирок.

Прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила ухвалити новий вирок. Щодо апеляцій обвинуваченого та адвоката, то, на думку прокурора, винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджена належними та допустимими доказами.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляції обвинуваченого та захисника, які стосуються ухвали суду про виправлення технічної описки підлягають задоволенню. Частковому задоволенню підлягає і апеляція прокурора. Що ж стосується апеляції ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок суду, то задоволенню ці апеляції не підлягають.

Колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляцій обвинуваченого та його захисника щодо незаконності ухвали суду, якою була виправлена технічна описка в резолютивній частині вироку.

Так, відповідно до вироку суду, обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 126 КК України було призначено покарання у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 170 гривень.

Виправляючи технічну описку, суд послався на ст. 379 КПК України та зазначив в ухвалі, що в резолютивній частині вироку слід правильним вважати засудженим ОСОБА_7 до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 510 гривень.

Відповідно до вказаної норми кримінально-процесуального закону, суд дійсно наділяється правом виправляти описки, допущені у вироку, однак опискою судового рішення вважається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.

Не враховуючи ці вимоги процесуального закону, місцевий суд, за відсутності будь яких описок у вироку, своєю ухвалою фактично призначив обвинуваченому нове покарання.

Ці обставини вказують на незаконність ухвали суду про виправлення технічної описки, а тому, ця ухвала, як така що суперечить ст. 379 КПК України, підлягає скасуванню.

Доводи апеляцій обвинуваченого та захисника про незаконність вироку через допущену судом неповноту та необ`єктивність судового слідства, безпідставність висновку суду щодо винності ОСОБА_7 , суперечливість доказів, які покладені в основу вироку, зацікавленість свідків ОСОБА_18 та інші, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Мотивуючи свій висновок про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, суд, перш за все, послався на покази свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , тобто покази прямих очевидців конфлікту між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_15 , який відбувся в школі під час шахового турніру.

Перевіривши під час судового слідства доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що ці свідки обмовляють його, та даючи оцінку показам свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про безпідставність таких заяв обвинуваченого, вказавши у вироку що приведені до присяги свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 давали об`єктивні покази, а їх пояснення щодо обставин злочину були послідовними, постійними та незмінними по своїй суті як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду кримінального провадження.

На підтвердження цих висновків, суд послався на той факт, що за результатами вказаного конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , останній, своїми діями спричинив ОСОБА_7 необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, за що був засуджений за ст. 128 КК України вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2014 року.

В цьому вироку суд також послався на покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які підтвердили, що під час конфлікту ОСОБА_15 відштовхнув від себе ОСОБА_7 і останній впав на підлогу. В той час коли ОСОБА_15 розглядав свій ноутбук, ОСОБА_7 підвівся з підлоги, взяв стілець двома руками та вдарив ним цілеспрямовано з усієї сили в момент розвороту ОСОБА_15 по його лівому коліну, наносячи удар по дузі.

Таким чином свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_9 по різним кримінальним провадженням, як свідки обвинувачення, свідчили як проти ОСОБА_15 , так і проти ОСОБА_7 ..

В свою чергу колегія суддів апеляційного суду також не вбачає об`єктивних підстав ставити під сумнів покази потерпілого ОСОБА_15 та свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_9 .

Обґрунтовано місцевий суд дав критичну оцінку і показам свідка ОСОБА_11 , на яку в апеляціях посилаються обвинувачений та захисник і покази якої, на їх думку, підтверджують невинність ОСОБА_7 , оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

В якості підстав для скасування вироку ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 піддають сумніву висновки експертизи щодо потерпілого, показання лікаря ОСОБА_12 та експерта ОСОБА_19 , вказуючи на те, що потерпілий ОСОБА_15 симулював травму, через декілька годин після інциденту з ОСОБА_7 , грав у настільний теніс, що ставить під сумнів отримання потерпілим істотних ушкоджень ноги.

Однак, такі твердження апелянтів не узгоджуються з диспозицією ч. 1 ст. 126 КК України, об`єктивна сторона злочину якого полягає у нанесенні удару, який завдав фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень. Під фізичним болем в даному випадку розуміється психічний стан потерпілого, який характеризується стражданням, спричиненим фізичним впливом на його тіло.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що обвинувачений та захисник висували такі ж доводи і під час судового слідства, однак суд, перевіривши їх, обґрунтовано вказав у вироку, що твердження обвинуваченого на відсутність болю в коліні потерпілого, є виключно його суб`єктивним припущенням та не спростовує факту завдання ОСОБА_7 по коліну потерпілого умисного удару стільцем, який спричинив останньому фізичного болю.

Таким чином, вирок суду щодо винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

В апеляційній скарзі прокурора приведені дві підстави для скасування вироку суду першої інстанції і постановленні апеляційним судом нового вироку. В якості таких підстав, на думку прокурора, є невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ці доводи сторони обвинувачення щодо винесення апеляційним судом нового вироку колегія суддів вважає частково обґрунтованими.

Призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 за ст. 126 ч. 1 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд не взяв до уваги положення Загальної частини Кримінального Кодексу України, в якій визначені розміри штрафу та його межі.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, покарання у виді штрафу не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК України, тобто мінімальний штраф, який може бути призначено судом, складає тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим апеляційний суд не знаходить підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу в його максимальному розмірі, передбаченому санкцією вказаної норми.

Колегія суддів, виходячи з конкретних обставин вчиненого злочину, його тяжкості та даних про особу обвинуваченого, вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника ОСОБА_8 щодо ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року, якою була виправлена технічна описка в резолютивній частині вироку, задовольнити.

Скасувати ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року про виправлення технічної описки в резолютивній частині вироку цього ж суду від 12 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 ..

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок суду залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 , скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 126 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня його проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області