Справа № 1-107/11
В И Р О К

іменем України

28.04.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Лисенка Владислава Вікторовича

при секретарі: Ярмольській І.В.

за участі прокурора: Юркової Ю.В.

представника потерпілої: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має середню технічну освіту, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, -

· у вчиненні злочину, передбаченого ч 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В період часу з липня 2009 року по грудень 2009 року ОСОБА_2, працюючи збиральником меблів, не являючись матеріально-відповідальною особою, переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на своєму робочому місці в складському приміщенні, розташованому на території TOB «Тургор», що в м. Вишневе по вул. Промисловій, 5 Києво-Святошинського району Київської області, скориставшись відсутностю власника ОСОБА_3 умисно, з корисливих спонукань, таємно викрав індивідуальне майно ОСОБА_3, а саме: меблевий деревяний журнальний стіл марки «Ledi Diana» вартістю 2 000 грн.; ліжко із сіткою марки «Benjuet» вартістю 10 000 грн.; диван марки «Tolego» вартістю 16 000 грн.; мякі крісла в кількості 2 шт., марки «Greorl» загальною вартістю 12 000 грн.; ліжко марки «Grilly» вартістю 13 000 грн.; барну вітрину марки «Corsini» вартістю 7 000 гривень 00 коп.; книжкове бюро (арт.3008) вартістю 6 000 гривень 00 коп.; барний стілець марки «Somaschini» вартістю 1 500 гривень 00 коп.; торшер (арт.552) в кількості 2 шт., загальною вартістю 10 000 гривень 00 коп.; стіл журнальний (арт.2003) вартістю 2 500 гривень 00 коп.; ліжко (арт.3002) вартістю 7 000 гривень 00 коп., до нього тумбочка (арт.3002) вартістю 1 500 гривень 00 коп.; вітрина марки «Carponelli» вартістю 12 000 гривень 00 коп.; стіл журнальний (арт.221) вартістю 3 000 гривень 00 коп.; стільці в кількості 6 шт., марки «Posa Gialla» загальною вартістю 9 000 гривень 00 коп.; стіл журнальний (арт.221) вартістю 1 500 гривень 00 коп.; крісло мяке офісне (арт.2008) вартістю 2 200 гривень 00 коп.; стільці (арт.3008) в кількості 2 шт., загальною вартістю 1 400 гривень 00 коп.; кришталеву люстру вартістю 10 000 гривень 00 коп.; меблева шафа (арт.3008) вартістю 8 000 грн. 00 коп.; стіл деревяний округлої форми, ніжки якого оброблені жовтим покрівельним матеріалом вартістю 20 000 грн. 00 коп.; вази фарфорові в кількості 2-х штук загальною вартістю 6 000 грн. 00 коп.; стіл деревяний округлої форми вартістю 10 000 грн. 00 коп., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_3 Е.М. матеріального збитку: в період часу з липня по вересень місяць 2009 року на загальну суму 53 000 грн., що при встановленому законодавством України неоподаткованому мінімуму доходів громадян 630 грн. 00 коп., рівне 84,1 неоподаткованому мінімуму доходів громадян на момент вчинення злочину; в період часу з жовтня 2009 року по листопад 2009 року на загальну суму 59 500 грн., що при встановленому законодавством України неоподаткованому мінімуму доходів громадян 650 грн. 00 коп., рівне 91,5 неоподаткованому мінімуму доходів громадян на момент вчинення злочину; в період часу з 01 грудня 2009 року по 06 грудня 2009 року збитку на загальну суму 59 100 грн., що при встановленому законодавством України неоподаткованому мінімуму доходів громадян 669 грн. 00 коп., рівне 88,3 неоподаткованому мінімуму доходів громадян на момент вчинення злочину.

Викрадене індивідуальне майно ОСОБА_2 збував невстановленим досудовим слідством водіям великовантажних автомобілів, які в поруч розташовані складські приміщення привозили продукцію та не усвідомлювали протиправних злочинних дій ОСОБА_2, який повідомляв, що меблі належать особисто йому. Виручені грошові кошти витрачав за власним розсудом.

Таким чином, ОСОБА_2 в період часу з липня по грудень 2009 року таємно викрав індивідуальне майно ОСОБА_3 на загальну суму 171 600 грн., яка з урахуванням встановлених законодавством України неоподаткованих мінімумів доходів громадян у вказаний період, рівне 263, 9 неоподаткованим мінімумам доходів громадян і являється великим розміром.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину визнав частково та суду пояснив, що з 2001 року він працював різноробочим в ТОВ «СІМПО ЕЛІТ». Товариство займалося закупкою меблів за кордоном, які потім продавали в Україні. В 2008 році товариство збанкрутіло, а він залишився без роботи. Вказане товариство розрахувалося з ОСОБА_3 за борги меблями. Коли ОСОБА_3 забирала меблі у вигляді боргу, він підійшов до останньої та попросився до неї працювати, а саме складати меблі, які вона забирає, пояснивши, що знає, як їх складати. В кінці лютого 2009 року почав складати меблі в складському приміщенні, яке розташоване по вул. Промисловій, 5 в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, взяте в оренду ОСОБА_3 В період роботи у потерпілої у нього виникли фінансові проблеми, тому в липні 2009 року, точної дати не памятає, вирішив скласти, а потім продати без дозволу власниці та отримати гроші, меблевий деревяний журнальний стіл марки «Ledi Diana». З вказаною метою, він пізно ввечері, побачивши, що неподалік складу нікого немає, виніс столик із приміщення, заховав його на рампі, яка розташована поруч із складом та в цей же день продав незнайомому чоловіку за 400 грн. Вказаний чоловік на вантажному автомобілі приїхав в склад, який розташований поруч із складом, де він працював. Побачивши, що ОСОБА_3 не помітила зникнення столика, вирішив знову із складського приміщення продати деякі меблі, за більш дорогою ціною. Напротязі липня, серпня та вересня 2009 року, працюючи в складському приміщенні, зібрав та продав водіям-далекобійникам наступні меблі: ліжко із сіткою марки «Benjuet», ліжко марки «Grilly». Від продажу вказаних меблів отримав приблизно 2000-2500 грн.

Потерпіла не помічала відсудність меблів, а він, в свою чергу, намагався добре виконувати свою роботу, щоб ОСОБА_3 була задоволена та не почала переглядати меблі. Особливо він не хвилювався, тому що складське приміщення було досить великих розмірів та повністю було заповнене меблями. Тому відразу зрозуміти, що деякі меблі відсутні, неможливо, лише якщо робити звірку.

В жовтні та листопаді 2009 року зібрав та продав незнайомим йому чоловікам наступні меблі: барну вітрину марки «Corsini», книжкове бюро, барний стілець марки «Somaschini», два торшери, стіл журнальний, ліжко з тумбочкою, вітрину марки «Carponelli», стіл журнальний, шість стільців марки «Posa Gialla». За продаж вказаних меблів заробив приблизно 3000-3500 грн.

01 грудня 2009 року продав незнайомому чоловікові стіл журнальний, крісло мяке офісне, два стільці, кришталеву люстру. За вказані речі отримав 2 000 грн.

03 грудня 2009 року продав шафу, яку ввечері виніс по частинах із складу через хвіртку, яка розташована за складським приміщенням та веде на територію магазину «Фозі», щоб не побачили охоронці. Кожну деталь до шафи заніс до підсобного приміщення роздягальні, яким користувався його товариш ОСОБА_4, а йому пояснив, що купив меблеву шафу, яку на даний час у нього немає змоги перевезти та попросив дозволу залишити на деякий час в підсобці, тобто доки він не знайде автомобіль перевезти її собі додому. ОСОБА_4 не знав, що він працює на складі, збирає меблі, він йому лише розповідав, що працює в складі, а на якій посаді не казав. Продати шафу не зміг, не міг знайти покупця.

06 грудня 2009 року, коли він був на роботі, до складу зайшов невідомий чоловік далекобійник, який приїхав до сусіднього складу із вантажем, та попросив його зайти до складу подивитися меблі, поки його автомобіль розвантажиться, він дозволив йому зайти до складу. В ході розмови чоловік запитав у нього, чи не можна купити щось із меблів. Він відповів, що можна і продав йому стіл деревяний округлої форми, ніжки якого оброблені жовтим покрівельним матеріалом, дві вази фарфорові, стіл деревяний округлої форми. Вказані речі продав за 1000 гривень.

Диван та мякі крісла він не викрадав, а забруднив їх фарбою, за що домовився з потерпілою, що розрахується.

У вчиненому розкаявся. Просив його суворо не карати та не позбавляти волі.

Незважаючи на часткове визнання вини підсудним ОСОБА_2, його вина підтверджується:

- показами потерпілої ОСОБА_3, яка суду пояснила, що влітку 2008 року вона позичила ТОВ „Сімпо, яке займалось продажем меблів, велику суму грошей. Гроші їй не було повернуті, тому вона звернулась до суду з позовом і за рішенням суду в рахунок погашення боргу їй було передано меблі, що належали ТОВ „Сімпо. В той час, коли зі складу ТОВ „Сімпо на її склад перевозились меблі, до неї звернувся ОСОБА_2 та запропонував свої послуги. Він пояснив, що він вже 10 років працює в ТОВ „Сімпо та займається збиранням меблів. В лютому 2009 року вони з ОСОБА_2 уклали усуну угоду про те, що ОСОБА_2 буде збирати в неї меблі. Про оплату його послуг вони домовились, що вона оплатить його роботу після того, як він закінчить збирати меблі. ОСОБА_2 попросив її в якості авансу 10 000 грн. Він також знайшов собі напарника на імя Володимир, якому вона щотижня платила по 100-200 грн. Вказані гроші вона передавала через ОСОБА_2 Влітку 2009 року вона стала помічати зникнення деяких речей зі складу. Це були дрібні речі, на які вона не звертала увагу. Поки ОСОБА_2 працював він неодноразово брав в неї різні суми коштів.

В вересні 2009 року вона помітила зникнення великої кількості меблів зі складу. Після розмови з ОСОБА_2, він пояснив, що дійсно він викрав меблі та пообіцяв повернути все напротязі трьох тижнів. За минуванням трьох тижнів ОСОБА_2 нічого не повернув та не відшкодував, в звязку з чим вона звернулась до міліції. Після цього ОСОБА_2 знову вчинив крадіжку з її складу і вона була змушена вдруге звернутись до міліції.

З приводу того, що ОСОБА_2 домовлявся з нею, що відшкодую пошкоджені ним диван та крісла, то їй про це нічого невідомо, вважає, що ОСОБА_2 говорить неправду. Жодних коштів підсудний їй не відшкодовував. Свій цивільний позов підтримала в повному обсязі;

- показами свідка ОСОБА_4, який суду пояснив, що з 1999 року він працював в ТОВ «Експансія» магазині «Фозі», що розташований в м. Вишневе по вул. Промисловій, 5 Києво-Святошиського району Київської області, на посаді вантажника. В його розпорядженні знаходилось приміщення роздягальні. Від вказаного приміщення у нього були ключі. В кінці серпня 2009 року він познайомився із ОСОБА_2, який розповів, що також працює в складському приміщені, яке розташоване поруч із магазином «Фозі», але, що саме робить на складі, не розповідав. З ОСОБА_2 він бачився не часто, інколи під час обідньої перерви в магазині «Пепсі», який розташований на території «Фозі». У грудні 2009 року до приміщення підсобки прийшов ОСОБА_2 та розповів, що купив меблеву деревяну шафу в розібраному вигляді. Шафу йому не було, чим доставити за його місцем проживання в м. Боярка, тому попросив, щоб розібрана шафа декілька днів постояла в його підсобному приміщенні, поки він не знайде автомобіль для перевезення шафи. Він погодився. Про те, що шафу ОСОБА_2 викрав, він дізнався від працівників міліції.

Крім того, вину підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину повністю підтверджують докази, які є в матеріалах справи і які були досліджені в ході судового слідства, а саме:

· заява потерпілої ОСОБА_3, в якій вона просить прийняти міри до ОСОБА_2, який заволодів її меблями на суму 26760 грн. (а.с. 7);

· протокол огляду місця події, обєктом якого являється складське приміщення ТОВ „Тургор, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5 (а.с. 8);

· копія рішення Соломянського районного суду м. Києва, яким стягнуто з ТОВ „СІМПО ЕЛІТ на користь ОСОБА_3 2648201,38 грн. заборгованості (а.с. 12-13);

· копія додатку до акта опису й арешту майна (а.с. 14-15);

· копія акту опису й арешту майна ТОВ „Сімпо-Еліт (а.с. 16-18); - зазначені документи свідчать про те, що ОСОБА_3 була правовмірно визнана потерпілою по справі, оскільки меблі, які в подальшому викрав ОСОБА_2 були передані останній як стягувачу згідно рішення суду і виконавчих документів;

· заява потерпілої ОСОБА_3, в якій вона просить прйняти міри до ОСОБА_2, який заволодів її меблями (а.с. 20);

· протокол про зявлення із зізнанням ОСОБА_2М, в якому він зізнається у вчиненні крадіжки меблів зі складі ОСОБА_3 (а.с. 26);

· протокол очної ставки, проведеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 В ході очнї ставк ОСОБА_2 частково погодився з показами потерпілої ОСОБА_3 Не погодився в тій частині, що другого разу 07.12.2009 року лише комод деревяний під телевізор, два стола деревяні один округлої форми, другий овальної форми із напиленням жовтої фарби, дві фарфорові вази (а.с. 69-72);

· протокол огляду місця події, обєктом якого являється підсобне приміщення-роздягальня, яка розташована в м. Вишневе на території ТОВ „Експансія (а.с. 73-74);

· протокол відтворення обстановки та обставин події, в ході якого ОСОБА_2 детально та послідовно розповів про обставини вчиненого ним злочину, показав місце вчинення злочину (а.с. 91-94).

Суд визнає, що потерпіла ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_4 давали правдиві покази суду, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими в ході судового слідства.

Суд визнає, що підсудний ОСОБА_2 давав частково правдиві покази суду, а саме покази ОСОБА_2 в частині, що він не викрадав диван марки «Tolego» та два мякі крісла марки «Greorl», а пошкодив їх і домовився з потерпілою, що відшкодує їх вартість, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються показами поетрпілої ОСОБА_3, яка в судовому засіданні пояснила, що про таку домовленість їй нічого невідомо. В решті покази підсудного ОСОБА_2 суд визнає правдивими та такими, що підтверджуються іншими доказами, дослідженими в ході судового слідства.

Тому, оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що вина підсудного ОСОБА_2 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене у великих розмірах.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_2, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає зявлення із зізнанням та щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_2, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2, суд, крім обставин, що помякшують його покарання, враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу підсудного ОСОБА_2, який вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, збитки потерпіілй не відшкодував, тому з урахуванням обставин справи і даних про особу підсудного, суд приходить до переконання про необхідність призначити підсудному покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті 185 ч 4 КК України.

Суд визнає, що злочинними діями підсудного ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_3 заподіяно матеріальну шкоду, яка складається з вартості викраденого майна і ця шкода відповідно до ст. 1166 ЦК України, повинна бути відшкодована особою, що її заподіяла, тобто підсудним, тому суд частково задовольняє цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 відповідно до наданих суду доказів, тобто в межах пред′явленого обвинувачення, та з врахуванням повернутої шафи.

Судові витрати по справі відсутні. Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 81 КПК україни.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6-ти (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту затримання, тобто з 02 вересня 2010 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити взяття під варту та тримання в СІЗО Управління ДДУ з ПВП в м. Києві.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 163600 (сто шістдесят три тисячі шістсот) гривень завданої матеріальної шкоди.

Речові докази: меблеву деревяну шафу у розібраному вигляді із 15 частин-перегородок, 1 шухляди, 1 металевого каркасу та один піддон для ліжка марки «Benjuet», передані на зберігання ОСОБА_3, - зашити потерпілій ОСОБА_3 (прож.: ІНФОРМАЦІЯ_5).

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд прокурором, потерпілою, представником потерпілої, а засудженим, - в той же термін з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ: В.В. Лисенко