Справа № 1319/6631/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/56/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляції прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, засудженого ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 30 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Караганда Республіка Казахстан, німця, громадянина Федеративної Республіки Німеччина, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого водієм підприємства «Ельменхорст», судимості не має, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України та призначено покарання :

- за ч. 3 ст. 305 КК України вісім років позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів та з конфіскаццією належного на праві власності майна;

- за ч. 3 ст. 307 КК України дев`ять позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 призначено остаточне покарання дев`ять років позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів та з конфіскаццією належного на праві власності майна.

На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 звільнено від подальшого відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Киданів Бучацького району Тернопільської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, згідно з ст. 89 КК України судимості не має, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України та призначено покарання :

- за ч. 3 ст. 305 КК України вісім років позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів та з конфіскаццією належного на праві власності майна;

- за ч. 3 ст. 307 КК України дев`ять позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання дев`ять років позбавлення волі з конфіскацією наркотичних засобів та з конфіскаццією належного на праві власності майна.

ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 305 (по одному окремому епізоду) та ч. 2 ст. 309 КК України визнано невинуватим та виправдано.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з 30 грудня 2014 року із зарахуванням часу перебування його під вартою з 27 листопада 2011 року по 11 вересня 2013 року.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що він у листопаді 2011 року за попередньою змовою з ОСОБА_10 , громадянином Федеративної Республіки Німеччина, здійснили контрабанду наркотичного засобу - кокаїну в особливо великих розмірах, тобто переміщення такого через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, за наступних обставин. Відповідно до спільно розробленого злочинного плану ОСОБА_6 та ОСОБА_11 повинні були придбати на території Королівства Нідерландів наркотичний засіб - кокаїн, після чого перемістити такий через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Так, ОСОБА_6 17 листопада 2011 року прибув з м. Одеса в м. Львів, де зустрівся з ОСОБА_12 з метою спільної поїздки до Королівства Нідерландів. Того ж дня ОСОБА_6 разом з ОСОБА_12 рейсовим автобусом сполученням «Львів-Гамбург» виїхали з м. Львова у м. Гамбург (Федеративна Республіка Німеччина) та в подальшому деталізували злочинний план переміщення наркотичного засобу, кокаїну, через митний кордон України та вирішили, що придбаний ними кокаїн Адлер Йозеф за грошову винагороду перемістить через митний кордон України, а ОСОБА_6 при цьому буде очікувати надходження зазначеного кокаїну в м. Львові. В подальшому, 18 листопада 2011 року ОСОБА_6 разом з ОСОБА_12 прибули в м. Ноешанс, Королівство Нідерландів, до знайомого ОСОБА_13 , де домовилися про купівлю 250 грам наркотичного засобу кокаїну, а 19 листопада 2011 р. ОСОБА_6 передав вказаній особі 12500 євро для придбання кокаїну, з метою в подальшому перемістити даний наркотичний засіб через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. При цьому, у ході купівлі кокаїну ОСОБА_14 виступав в ролі перекладача. 21 листопада 2011 року ОСОБА_6 разом з ОСОБА_12 прибули до ОСОБА_15 додому, де одержали від останнього наркотичний засіб - кокаїн у кількості 259,187 грам, після чого з метою приховання кокаїну при переміщенні його через митний кордон України розділили на дві частини та упакували зазначений наркотичний засіб у два поліетиленових пакети, помістивши їх у два презервативи, та обмотавши їх прозорою плівкою для харчових продуктів. Зазначені пакети з кокаїном ОСОБА_6 та ОСОБА_11 помістили на дно пластикової пляшки чорного кольору, що містила в собі розчин у вигляді гелю, призначений для прання білизни. Виготовивши таким чином схованку та приховавши в ній зазначений наркотичний засіб, 23 листопада 2011 року ОСОБА_6 та ОСОБА_14 направились до м. Емден (ФРН), де перебуваючи в готелі, ОСОБА_6 , діючи до раніше обумовленого плану, передав ОСОБА_16 вищевказану пластикову пляшку з гелем для прання білизни, у якій знаходився прихований ними кокаїн, для подальшого незаконного переміщення останнім зазначеного наркотичного засобу через митний кордон України. ОСОБА_6 , побоюючись можливого виявлення зазначеного наркотичного засобу при переміщенні його через митний кордон України, 23 листопада 2011 року відправився до м. Львів, де в подальшому в готелі «Оріон» очікував ОСОБА_17 , який повинен був доставити йому придбаний наркотичний засіб - кокаїн. 26 листопада 2011 року о 23.41 год ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , слідуючи з Республіка Польша в Україну, керуючи автомобілем марки «Опель-Вектра», р.н. НОМЕР_1 , незаконно перемістив через митний кордон України в пункті пропуску «Шегині» Львівської митниці з приховуванням від митного контролю пластикову пляшку з гелем для прання білизни, з наркотичним засобом - кокаїном, попередньо приховавши таку пляшку у своїй сумці під особистими речами, тобто способом, що ускладнює виявлення, не заявивши про наявність наркотичного засобу при проходженні митного контролю. Однак, після переміщення наркотичного засобу через митний кордон України, при проведенні митного контролю, в ході огляду автомобіля, яким керував ОСОБА_11 , співробітниками Львівської митниці в сумці останнього під особистими речами, у пластмасовій пляшці з гелем (рідиною) для прання білизни було виявлено два презервативи, обмотані прозорою плівкою для харчових продуктів, у яких знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору, вилучена в подальшому під час огляду місця події, масою 123,425 г та 135,762 г, та є наркотичним засобом, обіг якого обмежений - кокаїном, загальною масою 259,187 г, що становить особливо великий розмір наркотичних засобів, незалежно від наявності наповнювачів.

Крім цього, підсудний Адлер Йозеф за попередньою змовою з підсудним ОСОБА_6 26 листопада 2011 року безпосередньо після контрабандного переміщення через митний кордон України наркотичного засобу - кокаїну, у кількості 259,187 грам, перебуваючи в пункті пропуску «Шегині» Львівської митниці, незаконно зберігав та перевозив автомобілем марки «Опель-Вектра», р.н. НОМЕР_2 , по території України, з метою доставки такого ОСОБА_6 , який очікував ОСОБА_17 у готелі «Оріон» поблизу м. Львова, та подальшого збуту. Однак, цього ж дня при проведенні митного контролю, під час огляду автомобіля, яким керував ОСОБА_11 , співробітниками Львівської митниці в його сумці під особистими речами в пластмасовій пляшці з гелем (рідиною) для прання білизни було виявлено та вилучено два презервативи, обмотані прозорою плівкою для харчових продуктів, у яких знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору, яку ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , діючи спільно та за попередньою змовою, незаконно придбали у Королівстві Нідерландів, а також за попередньою змовою вчинили незаконне зберігання і перевезення з метою подальшого збуту, масою 123,425 г та 135, 762 г, та є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - кокаїном, загальною масою 259,187 г, що становить особливо великий розмір наркотичних засобів, незалежно від наявності наповнювачів.

На вирок суду прокурор, який брав участь в суді першої інстанції, та засуджений ОСОБА_6 подали апеляції.

В своїй апеляції прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_18 , вважає вказаний вирок суду незаконним з причин істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону при оцінці судом доказів винуватості засудженого ОСОБА_6 .

Зазначає, що суд допустився помилки, виправдовуючи ОСОБА_6 по епізоду незаконного придбання при невстановлених слідством обставинах, а також незаконного зберігання в орендованій ним квартирі без мети збуту наркотични х засобів.

Вказує, що в порушення вимог ст. 334 КПК України судом не наведено мотивів не взяття до уваги показань свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які брали участь у якості понятих при огляді автомобіля «AUDI А6», д.н.з. НОМЕР_3 , в ході якого у вказаному автомобілі була виявлена трубочка жовтого кольору із залишками порошку білого кольору та пластикова пляшка від медичного препарату, у середині якої знаходилася речовина рослинного кольору.

При цьому, в своїх показах в якості свідка ОСОБА_6 зазначав, що це марихуана, яку йому подарували його товариші в м. Амстердамі, і яку він привіз на Україну з метою особистого вживання.

А тому прокурор вважає даний вирок в частині випрадання ОСОБА_6 за цими епізодами за ч. 2 ст. 305 та ч. 2 ст. 309 КК України незаконним, у зв`язку з чим просить даний вирок суду скасувати, а скерувати справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_6 вважає вирок суду першої інстанції в частині його засудження за ч. 3 ст. 305 та ч. 3 ст. 307 КК України незаконним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що судом першої інстанції допущено невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. При цьому суд неправомірно використав як доказ його пояснення, дані в ході дізнання, не мав права засуджувати його на підставі даних на досудовому слідстві показів засудженого ОСОБА_17 , не можуть визнаватися допустимими і речові докази, які було вилучено під час зафіксованого зазначеним протоколом огляду місця події.

Зазначає, що жодних злочинів не скоював, а вирок суду не може ґрунтуватися на припущеннях, у зв`язку з чим просить скасувати даний вирок Сихівського районного суду м. Львова від 30 грудня 2014 року в частині його засудження за ч. 3 ст. 305 та ч. 3 ст. 307 КК України, та закрити провадження відносно нього на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про задоволення його апеляції та відхилення апеляції засудженого ОСОБА_6 , думку засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які просили задоволити апеляцію засудженого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого ОСОБА_6 та прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинених обвинуваченими злочинів. Висновки суду про доведеність їх вини ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку.

При цьому, на думку колегії суддів, незважаючи на невизнання своєї вини підсудним ОСОБА_6 , його вина у вчиненні злочинів повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового слідства доказами, а саме: показами свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , явкою з повинною ОСОБА_17 , явкою з повинною ОСОБА_6 , даними протоколу очної ставки між ОСОБА_12 та ОСОБА_6 від 02 грудня 2011 року, даними протоколу огляду місця події від 27 листопада 2011 року, даними акту від 27 листопада 2011 року, висновком експерта НДЕКЦ при ГУ МВС України в Одеській області № 1826 від 20 грудня 2011 року, даними матеріалів за результатами оперативно-технічних заходів щодо зняття інформації з каналів зв`язку, якими підтверджується факт планування та вчинення спільно ОСОБА_12 та ОСОБА_6 контрабанди та незаконного придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів в особливо великих розмірах з метою збуту на території України та іншими письмовими та речовими доказами по справі.

Крім того, судом першої інстанці критично оцінено показання підсудних щодо невизнання ними винуватості в частині обвинувачення, визнаного судом доведеним. Показання підсудних в судовому засіданні суперечать зібраним у справі та перевіреним у ході судового слідства доказам.

Зокрема, підсудний ОСОБА_11 протягом усього дізнання та досудового слідства визнавав повністю вину у вчиненому, давав послідовні та однакові за своїм змістом пояснення та показання, неодноразово стверджував, що розкаюється у вчиненому та має намір сприяти встановленню істини у справі.

Підсудний ОСОБА_6 в ході досудового слідства написав явку з повинною, в якій вказав, що йому було відомо про придбання кокаїну, особисто передав за наркотичний засіб значну суму коштів, яку привіз з собою з України, був присутній при зважуванні та упакуванні кокаїну способом, що утруднює його виявлення, з метою подальшого переміщення на територію України для збуту.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного переконання, що такі пояснення ОСОБА_17 та ОСОБА_6 є правдивими, оскільки є послідовними, схожими за своїм змістом та досить деталізованими, що свідчить про те, що могли бути відомими лише безпосереднім учасникам подій, а також свідчить про те, що підсудні вчиняли злочини за попередньою змовою, усі їх подальші дії були між ними попередньо погодженими. В основній частині первинні пояснення та показання обох підсудних в ході досудового слідства співпадають за змістом, хоча надані ними окремо один від одного. Явка з повинною ОСОБА_17 та його показання в ході досудового слідства, які є однаковими за змістом, суд вважає такими, що повно та об`єктивно відтворюють події, що мали місце за участі обох підсудних. Певні розбіжності в явці з повинною ОСОБА_6 та в його первинних показаннях з явкою з повинною та показаннями ОСОБА_17 на переконання суду є намаганням ОСОБА_6 вже в ході досудового слідства спотворити дійсні обставини з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене. При цьому суд визнає беззаперечним доказом участі ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, поряд з його первинним поясненнями та показаннями про те, що останньому було відомо про кількість так званого «товару», вартість одного граму якого становила 50 євро, а відповідно йому було відомо, що це кокаїн, що ним зазначено в явці з повинною. Крім цього, судом не встановлено підстав у ОСОБА_17 обмовляти ОСОБА_6 , оскільки останні товаришували декілька років, мали спільних друзів та їх поєднували спільні справи.

Також, на думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно не взято до уваги показів засудженого ОСОБА_6 щодо повернення його в Україну у зв`язку з відмовою від вчинення злочину, та розцінено критично, оскільки такі спростовуються поясненнями та показаннями в ході досудового слідства ОСОБА_17 , які суд визнав правдивими, показаннями свідків, що були присутні під час огляду автомобіля ОСОБА_17 , під час його зізнання в ході огляду в перевезенні через кордон наркотичного засобу для ОСОБА_6 та під час його телефонного дзвінка до ОСОБА_6 . Відповідно до змісту телефонних розмов між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 від 24 та 26 листопада 2011 року останні підтверджували свої наміри діяти за раніше обдуманим планом, ОСОБА_11 ще з території Польщі розмовляв по телефону з ОСОБА_6 , якому повідомив про те, що їде до м. Львова, на що ОСОБА_6 зовсім не здивувався, в свою чергу повідомив, де саме перебуває та очікував ОСОБА_36 .

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, районний суд прийшов до правильного висновку, що контрабанда наркотичного засобу та перевезення такого охоплювалися спільним умислом обох підсудних, які домовлялися саме про це та діяли як співвиконавці злочину. Вважає, що невизнання винуватості підсудними спрямоване на спотворення фактичних обставин справи для уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Крім цього, судом вірно взято до уваги первинні пояснення та показання під час досудового слідства ОСОБА_6 в частині, що не суперечить поясненням та показанням ОСОБА_17 , про повне визнання винуватості у вчиненні злочинів, оскільки такі були дані безпосередньо після вчинення злочинів, є послідовними та об`єктивно, в цілому і з висвітленням деталей відтворюють події, які можуть бути відомими лише очевидцям та учасникам подій, а також відповідають показанням свідків, іншим зібраним та дослідженим у ході судового слідства доказам.

У зв`язку з цим, на переконання колегії суддів, дії підсудного ОСОБА_6 та ОСОБА_17 правильного кваліфіковані за ч. З ст. 305 КК України, оскільки останні за попередньою змовою групою осіб, перемістили через митний кордон України з приховуванням від митного контролю наркотичні засоби в особливо великих розмірах, та за ч. З ст. 307 КК України, оскільки вони за попередньою змовою групою осіб, незаконно придбали, зберігали та перевезли з метою збуту наркотичні засоби в особливо великих розмірах.

При цьому, колегія суддів також приймає до уваги ту обставину, що засуджений ОСОБА_11 відмовився від своєї апеляційної скарги, погодившись фактично із зазначеним вироком та кваліфікацією дій засуджених.

Разом з тим, на думку колегії суддів, судом першої інстанції ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 305 (по одному окремому епізоду) та ч. 2 ст. 309 КК України вірно визнано невинуватим та виправдано, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства.

Так, приймаючи вищевказане рішення, суд першої інстанції виходив з наступного:

ОСОБА_6 органом досудового слідства серед іншого обвинувачувався в тому, що 24 листопада 2011 р. о 19.18 год, слідуючи з Республіки Польща в Україну в якості пасажира мікроавтобуса, д/н НОМЕР_4 , незаконно перемістив через митний кордон України в пункті пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці з приховуванням від митного контролю наркотичний засіб - канабіс, попередньо приховавши його в пакет із замком-застібкою, а також полімерну пляшку з етикеткою «Донорміл», помістивши їх у полімерну пляшку білого кольору з етикеткою «Кехішп», також дорожню сумку під особисті речі, тобто способом, що ускладнює його виявлення, не заявивши про його наявність під час усного опитування, проведеного співробітниками митниці. Того ж дня, контрабандно перемістивши особливо небезпечний наркотичний засіб ОСОБА_6 незаконно перевіз по території України у м. Львів, де 26.11.2011 р. оселився в готелі «Оріон» у номері 26, залишивши прихований ним канабіс у багажному відділенні автомобіля «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_5 , на території паркінгу готелю. 27.11.2011р. у ході проведеного огляду автомобіля «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_5 , що знаходився на території паркінгу готеля «Оріон» розташованого за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Кожичі, вул. Шевченка, 1 співробітниками СБУ в дорожній сумці, яка належала ОСОБА_37 та знаходилася в багажному відділенні вказаного автомобіля, була виявлена та вилучена полімерна пляшка білого кольору з етикеткою «Кехішп», всередині якої перебував полімерний пакет із замком-застібкою, а також полімерна пляшка з етикеткою «Донорміл», у яких знаходилася речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору - канабіс, загальною вагою в перерахунку на висушену речовину 2,852 грами, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

При цьому, в ході судового слідства судом встановлено, що ОСОБА_6 перетнув кордон України, повертаючись з ФРН, 24.11.2011 р., а наркотичний засіб у нього було виявлено 26 листопада 2011 р., тобто не під час перетину кордону. Крім цього, на момент виявлення та вилучення такий наркотичний засіб знаходився в автомобілі „Ауді", р.н. НОМЕР_5 , на якому ОСОБА_6 кордону не перетинав, а такий знаходився під час його поїздки до ФРН у м. Львові.

Як видно із протоколу огляду місця події від 27 листопада 2011 р. (Т.1 а.с.65-67), огляд автомобіля „Ауді", р.н. НОМЕР_5 здійснено за участі ОСОБА_6 , та в ході такого огляду останній зазначив, що виявлений наркотичний засіб є марихуаною, яку йому подарували друзі у м. Амстердам під час туристичної подорожі, та такий наркотичний засіб перевіз на територію України для власного вживання. Проте, на третьому аркуші вищевказаного протоколу, де саме і наявні такі пояснення ОСОБА_6 , відсутній його підпис. В судовому засіданні ОСОБА_6 дану обставину пояснив тим, що не погоджувався зі з містом третього аркуша протоколу, а крім цього, перебував у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим не в повному обсязі усвідомлював те, що відбувається. Факт відмови ОСОБА_6 від підпису та вживання ним напередодні ввечері алкогольних напоїв підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , який були понятим. Підсудний ОСОБА_11 в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_6 прибув до ФРН з дорожньою сумкою, а наркотичний засіб виявлено в іншій сумці, яка схожа на валізу (чемодан).

У своїх первинних поясненнях та показаннях ОСОБА_6 вказував, що виявлену в ході огляду автомобіля колбу (баночку) з наркотичним засобом раніше знайшов в себе в автомобілі, не знав, що це наркотична речовина, проте ці речі не викинув, а колбу з марихуаною поклав до своєї сумки, проте відкрити таку не зміг та не бачив її вмісту. Повідомив, що не поставив свій підпис на третьому аркуші протоколу огляду місця події від 27 листопада 2011 р., оскільки заперечував зазначені в такому протоколі пояснення про те, що колбу з наркотичною речовиною привіз в Україну з м. Амстердам.

Крім цього, ОСОБА_6 органом досудового слідства серед іншого обвинувачується в тому, що під час проведеного 28 листопада 2011р. огляду орендованої ним квартири АДРЕСА_3 , співробітниками служби безпеки України було виявлено та вилучено металеву чайну ложку та полімерну трубочку жовто-зеленого кольору з нашаруванням речовини білого кольору, а також поліетиленовий пакет з пазовим замком, у якому перебувала порошкоподібна речовина білого кольору, яка є наркотичним засобом - кокаїном, обіг якого обмежений, загальною масою 0,8388 грама, що становить більш, ніж незначний розмір, але при цьому не відноситься до великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів. Зазначену порошкоподібну речовину, ОСОБА_6 незаконно придбав за невстановлених слідством обставин, а також незаконно зберігав в орендованій ним квартирі без мети збуту.

Проте, в ході судового слідства із показань підсудного ОСОБА_6 , які відповідають його показанням в ході досудового слідства, та з оголошених показань свідків, які бували в його орендованій одеській квартирі, зокрема, ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , а також власниці квартири ОСОБА_40 , встановлено, що ОСОБА_6 часто запрошував до орендованої квартири інших осіб, тривалі періоди там не проживав, зокрема, перед затриманням, надавав квартиру в короткотермінову оренду іншим особам, дозволяв проживати іншим особам, в зв`язку з чим неодноразово віддавав свої ключі від квартири. У зв`язку з цим прямих та достовірних доказів того, що виявлені у вказаній квартирі наркотичні засоби належали саме ОСОБА_6 , не здобуто.

Отже, враховуючи вищевказані проаналізовані судом докази, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні контрабанди наркотичного засобу - канабісу, загальною вагою у висушеному стані 2,852 грами, а також у незаконному зберіганні та придбанні без мети збуту наркотичного засобу - кокаїну, ґрунтується на припущеннях, виключно на документах та показаннях свідків, які підтверджують лише факт виявлення наркотичних засобів, проте з таких неможливо достовірно встановити джерело походження таких наркотичних засобів, у зв`язку з чим, згідно з ч. 2 ст. 62 Констистуції України, такі сумніви слід тлумачити на користь підсудного.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у зв`язку з недоведеністю винуватості засудженого за даними епізодами та відсутністю будь-яких процесуальних можливостей здобути докази за вищевказаними епізодами на даний час, а відтак відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину за вищевказаними епізодами обвинувачення останнього в цій частині обвинувачення, судом вірно прийнято рішення щодо виправдання ОСОБА_6 в цій частині обвинувачення.

Крім того, у зв`язку з тим, що за ч. 2 ст. 305 КК України ОСОБА_6 виправдано, то з його обвинувачення за ч. З ст. 305 КК України вірно виключено таку кваліфікуючу ознаку, як повторність.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні підсудному ОСОБА_6 покарання врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які є особливо тяжкими, особу підсудного, який неодружений, не працює, відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, його характеристики за місцем проживання та реєстрації, та прийшов до вірного висновку, що останньому необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення є неможливим без ізоляції від суспільства, та з конфіскацією наркотичних засобів і з конфіскацією майна.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє засудженому ОСОБА_6 та прокурору, який брав участь в суді першої інстанції, в задоволенні їх апеляцій.

Керуючись ст. ст. 362, 366 та 367 КПК України (1960 року), колегія суддів

у х в а л и л а :
Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 30 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , залишити без змін а апеляції прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, та засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Головуючий:
Судді: