АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«19» грудня 2014р. м. Чернівці колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції за участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2014 року, про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, неодруженому, з середньою освітою, раніше судимому:
- 07.02.2011 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до штрафу в розмірі 1360 гривень;
- 23.02.2012 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту, -
відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Провадження №11-кп/794/426/14 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_7
Категорія ст. ст. 537-539 КПК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

Вироком Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 03 червня 2013 року, ОСОБА_6 засуджений за ст. ст. 308 ч. 2, 309 ч. 2, 69, 70 ч. 1, 70 ч. 4, 72 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення полі без конфіскації майна.
Строк відбування основного покарання засудженому ОСОБА_6 відраховувався з 05 грудня 2013 року.
Ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 26 червня 2014 року на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» засудженому ОСОБА_6 скорочено невідбуту ним частину покарання у виді позбавлення волі, призначену йому вказаним вище вироком суду.
Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про амністію у 2014 році» новий строк покарання засудженому ОСОБА_6 обчислюється з 19 квітня 2014 року. Відповідно кінець строку 27 березня 2015 року.
Станом на час розгляду судом клопотання в районному суді засуджений ОСОБА_6 фактично відбув 11 місяців 15 днів, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом.
11 листопада 2014 року ОСОБА_6 подав до Сокирянського районного суду Чернівецької області клопотання про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2014 року відмовлено останньому у його задоволенні.
Рішення районного суду мотивоване тим, що ОСОБА_6 згідно характеристики з Сокирянської виправної колонії № 67 в Чернівецькій області характеризується посередньо, бажання працювати на підприємстві установи не виявляв. З квітня 2014 року по даний час працевлаштований в якості різноробочого цеху металовиробів, норму виробітку виконував не завжди (в квітні - 63%, в травні - 88,8%, в червні - 0%, в липні-вересні - 100%, в жовтні - 22,7%), що підтверджується довідкою відділу організації та нормування праці №997 від 03.11.2014 року.
Виховні заходи, які проводяться у відділенні, засуджений ОСОБА_6 відвідує, робить для себе відповідні висновки. Виконує роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань.
По відношенню до представників адміністрації вічливий, їх законні вимоги виконує. Бажання приймати участь у програмах диференційованого виховного впливу не виявляє.
Із атестаційного листа встановлено, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення, а тільки дотримується вимог режиму відбування покарання.
Згідно рішення засідання комісії СВК - 67 з розгляду питань щодо застосування до засуджених ст. ст. 81, 82 КК України, оформленого протоколом № 23 від 30.10.2014 року, засудженому ОСОБА_6 відмовлено у клопотанні перед судом про умовно-дострокове звільнення як особі, яка не довела свого виправлення.
На вказану ухвалу суду першої інстанції засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на незаконність ухвали районного суду та істотні порушення при винесенні рішення, просить скасувати рішення районного суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що при розгляді його клопотання районним судом було порушено його право на захист, розгляд справи проводився однобічно. Також посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини справи та його доводи, що в свою чергу потягли до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, міркування прокурора, який вважав, що ухвалу районного суду, як законну та обґрунтовану, слід залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення, розглянувши матеріали судового провадження, вивчивши особову справу засудженого, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, на підставі наступного.
Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та незаконність постановленого судом першої інстанції рішення є безпідставними.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і в ставленні його до праці за весь час відбування покарання.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Апеляційним переглядом ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.
Як вбачається з постановленої ухвали, суд першої інстанції, дослідивши довідку про заохочення та стягнення, відповідно до якої ОСОБА_6 жодних заохочень та стягнень не мав, а також характеристики засудженого, прийшов до висновку про те, що ОСОБА_6 не може бути звільнений умовно-достроково від призначеного покарання, оскільки встановлені обставини свідчать про те, що до закінчення призначеного судом строку покарання не відпадала необхідність в подальшому його виконанні.
При цьому, суд обґрунтовано послався на характеристику ОСОБА_6 від 10.11.2014 року, яка вказує на той факт, що засуджений проявив себе посередньо під час відбування покарання, а саме: з часу прибуття в установу бажання працювати на підприємстві установи не виявляв, норму виробітку виконував не завжди, виховні заходи, які проводились у відділенні, ОСОБА_6 відвідував, робив для себе відповідні висновки. Виконував роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань. По відношенню до представників адміністрації був вічливий, їх законні вимоги виконував. Бажання приймати участь у програмах диференційованого виховного впливу не виявляв.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання, оскільки в даному конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, а ухвала суду є такою, що відповідає характеру певного суспільного інтересу, визначеного КПК України.
Посилання засудженого ОСОБА_6 на те, що при розгляді його клопотання районним судом було порушено його право на захист, у зв`язку з тим, що його справа розглядалась без участі адвоката повністю спростовується клопотанням ОСОБА_6 (а. с . 2), в якому він просить розглянути дану справу без участі адвоката.
Рішення районного суду, з яким погоджується колегія суддів, є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20 листопада 2014 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання залишити без змін.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія вірна: суддя