Справа № 1-40/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2012 Білоцерківський міськрайонний
суд в складі:

головуючий - суддя Бобкова Н.
В. ,

при секретарі - Тарасенко А.
В.,

за участю прокурора - Савченка
В.О.

захисника - ОСОБА_1

представника
потерпілого- адвоката ОСОБА_2,

законного представника
потерпілого - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
обвинуваченням

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Узин Білоцерківського р-ну Київської
обл., українця, гр-на України, з
середньою освітою, неодруженого, не
працюючого, студента 1 курсу факультету
заочного навчання цивільних осіб
навчально-наукового інституту
заочного та дистанційного навчання
Київського національного університету
внутрішніх справ, студента 1 курсу
заочного факультету з напрямком
підготовки "право" Національного
університету державної податкової
служби України, зареєстрованого та
проживаючого в АДРЕСА_1, раніше не
судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121
ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 умисно заподіяв тяжке тілесне
ушкодження, небезпечне для життя
потерпілого ОСОБА_4 в момент
заподіяння, за таких обставин.

10.04.2008 р. в період часу з 08 год. 30 хв. до 10
год. 05 хв. ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
знаходячись в лекційній аудиторії № 1
корпусу № 6 юридичного факультету
Білоцерківського національного
аграрного університету, розташованого
по бул. 50-р. Перемоги, 96 в м. Біла Церква,
з метою розважитись під час
навчального процесу - лекції, почергово
кинули кілька зім'ятих папірців по
своєму одногрупникові - ОСОБА_4, який
теж знаходився на лекції. На грунті
цього між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла
незначна словесна суперечка.

Близько 10 год. 10 хв., після
закінчення лекції, ОСОБА_4 підійшов до
ОСОБА_5 та запропонував останньому
з'ясувати стосунки і обоє вийшли з
лекційної аудиторії в коридор, де стали
поруч з вхідними дверима в лекційну
аудиторію.

Знаходячись в коридорі після
нетривалої суперечки ОСОБА_4,
розвернувшись, почав рухатися в бік
деканату та виходу з приміщення, а
ОСОБА_5 в цей час на грунті раптово
виниклих особистих неприязних
стосунків, з метою заподіяння тілесних
ушкоджень, знаходячись позаду ОСОБА_4,
наздогнав останнього та умисно наніс
кілька ударів рукою по тулубу ОСОБА_4,
зокрема - два удари в область підребер'я
зліва, спричинивши останньому тілесні
ушкодження у вигляді двохмоментного
розриву селезінки, внутрішньочеревну
кровотечу (700 мл крові).

Згідно з висновком
судово-медичної експертизи №169/д від
23.05.2008 р. вищезазначені тілесні
ушкодження заподіяні тупими
предметами, могли виникнути, як від
одного так і від кількох ударів в
область тулуба і відносяться до
категорії тяжких тілесних ушкоджень,
по критерію як небезпечні для життя.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні
інкримінованого йому злочину не визнав
і суду показав, що з вересня 2007 р.
навчався на юридичному факультеті
Білоцерківського національного
аграрного університету в одній групі з
ОСОБА_4

10.04.2008 р. знаходився в аудиторії на
лекції, де він, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кинули
зім'яті папірці в бік, де сиділи
студенти ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_10
Вказані їх дії не сподобалися ОСОБА_4,
який запропонував після лекції вийти
та поговорити. Після лекції, в коридорі
університету, де був натовп студентів,
які виходили після занять, ОСОБА_4
почав його ображати, при цьому
висловлювався нецензурними словами.
Проігнорувавши вказані дії ОСОБА_4 він
(ОСОБА_6) пішов в сторону виходу з
приміщення і в цей час хтось його
штовхнув у праве плече, від чого з плеча
впав його рюкзак. Подумав, що його
штовхнув ОСОБА_4, який рухався позаду та
в цей час обходив його. У відповідь на
вказані дії ОСОБА_4, щоб не втратити
авторитет серед студентів, які це
бачили, штовхнув останнього двома
руками у праве плече та пішов до виходу.
Ніяких ударів ОСОБА_4 не наносив,
останній від його поштовху не падав і
не втрачав рівновагу, лише швидко перед
ним пішов на вихід.

Оскільки ніяких конфліктів з
ОСОБА_4 у нього не було, підстав та
умислу спричиняти йому якісь тілесні
ушкодження, тим більше тяжкі - не мав.

Вважає, що зазначену в
обвинуваченні травму потерпілий
ОСОБА_4 міг отримати в іншому місці,
після вищевказаного конфлікту, а під
час слідства та в суді його оговорює з
метою отримати гроші.

Дослідивши в судовому засіданні
всі обставини та докази по справі, суд
вважає, що вина підсудного ОСОБА_5 у
вчиненні інкримінованого йому
досудовим слідством злочину доведена
повністю наступними доказами.

Як вбачається з заяви ОСОБА_3 від
10.04.2008 р. на ім'я начальника
Білоцерківського МВМ-2 про притягнення
до відповідальності ОСОБА_5, який цього
дня - 10 квітня 2008 р. на території
Білоцерківського національного
аграрного університету вчинив з його
сином - ОСОБА_4 бійку, в ході якої
останній отримав тілесні ушкодження
(т.1 а.с. 6)

З рапорту помічника чергового на
ім'я начальника Білоцерківського МВМ-2
вбачається, що 12 квітня 2008 р. о 07 год. 20
хв. до чергової частини вказаного
відділу міліції по телефону надійшло
повідомлення про те, що 12 квітня 2008 р. о
07 год. 20 хв. до міської лікарні №2 за
медичною допомогою звернувся ОСОБА_4,
1990 р.н. з діагнозом: закрита травма
живота (т.1 а.с. 5)

З рапорту помічника чергового на
ім'я т.в.о. начальника Білоцерківського
МВМ-1 вбачається, що 12 квітня 2008 р. о 08
год. 05 хв. до чергової частини вказаного
відділу міліції по телефону надійшло
повідомлення про те, що 12 квітня 2008 р. о
07 год. 20 хв. до міської лікарні № 2 за
медичною допомогою звернувся ОСОБА_4,
1990 р.н. з діагнозом: закрита травма
живота (т.1 а.с. 4).

З протоколу огляду місця події,
проведеного 23.05.2008 р. та фототаблиці
вбачається, що в присутності понятих
була оглянута частина коридору біля
лекційної аудиторії №1 корпусу №6
юридичного факультету
Білоцерківського національного
аграрного університету по бул. 50 р.
Перемоги, 96 в м. Біла Церква (т.1 а.с. 62-63).

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що
10.04.2008 р. під час лекції в аудиторії
університету ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_7
кидали в нього папірцями. Після лекції
дійсно запропонував ОСОБА_5 піти до
деканату для вирішення цього
конфлікту і сам пішов до деканату, а
ОСОБА_5 йшов позаду нього.

В коридорі університету відчув
сильний поштовх руками, розвернувся до
ОСОБА_5, який налетів на нього та наніс
декілька ударів руками по його тулубу в
область підребер'я, від чого він відчув
біль, хоча і не падав.

Не відповідаючи на ці дії ОСОБА_5,
швидко пішов додому, де розповів батьку
про подію. До лікарні в той день не
звертався, оскільки не передбачав, що
отримав важку травму і можуть настати
якісь наслідки. Інших будь-яких
побутових травм не отримував.

11.04.2008 р. його стан здоров'я погіршився і
приблизно о 23 год. його мама викликала
швидку допомогу. Його відвезли до
стаціонару, де прооперували та
видалили селезінку.

При проведенні відтворення
обстановки та обставин події ОСОБА_4
ствердив і показав, що в коридорі
університету ОСОБА_5 двома руками
штовхнув його в область лопаток, після
чого він розвернувся обличчям до
ОСОБА_5, який намагався наносити йому
удари руками, від яких він ухилився,
однак ОСОБА_5 все ж таки наніс один
сильний удар правою рукою в ліву
частину його тулуба з боку підребер'я
(т.1 а.с. 104-108).

Свідок ОСОБА_8 ствердив суду, що
10.04.2008 р. був на навчанні в університеті,
де під час лекції студенти кидались
папірцями. Після закінчення лекції
ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 вийти
поговорити. В коридорі на відстані 4-5 м.
дійсно бачив, як біля аудиторії ОСОБА_4
похилився вперед, а ОСОБА_5 замахнувся
на нього (ОСОБА_4) правою рукою. Оскільки
знаходився позаду них, та був натовп
студентів, чи наніс ОСОБА_5 удар ОСОБА_4
не бачив.

Аналогічні покази свідок давав
під час відтворення обстановки та
обставин події, показавши що бачив лише
те, як ОСОБА_5 замахнувся правою рукою
на ОСОБА_4, однак чи це був поштовх, чи
удар він не знає (т.1 а.с. 125-131) та в
минулому судовому засіданні (т.3 а.с.
69-71).

Свідок ОСОБА_7 ствердив суду, що в
день події на лекції разом з ОСОБА_8 та
ОСОБА_5, як і інші студенти кидались
папірцями. По телефону ОСОБА_4
повідомив, що хоче поговорити з ОСОБА_5
Після лекції в коридорі університету
знаходився неподалік від ОСОБА_5 та
побачив, як останній після словесної
перепалки, один раз штовхнув ОСОБА_4
правою рукою у спину, але куди саме не
знає. Поряд з ОСОБА_4 в цей час
знаходились ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Аналогічні покази свідок давав в
минулому судовому засіданні (т.3 а.с.
74-77).

Свідок ОСОБА_9 ствердив суду, що в
день події, на лекції між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 виникла суперечка з приводу
кидання папірців, на перерві вони
вийшли з аудиторії. В коридорі було
багато студентів, однак він чітко
бачив, як ОСОБА_5 підбіг ззаду до ОСОБА_4
і наніс декілька ударів руками в
поперекову область, ближче до нирок.
Поряд знаходився ОСОБА_10, який також
міг це бачити. Після вказаних дій
ОСОБА_5, ОСОБА_4 пішов на вихід і
наступного дня в університет не
приходив.

Після операції ОСОБА_4 розповідав, що
травму отримав внаслідок вищевказаних
дій ОСОБА_5

Аналогічні покази свідок ОСОБА_9
давав і під час відтворення обстановки
та обставин події, вказавши на
статистові, як саме ОСОБА_5 наніс
потерпілому ОСОБА_4 три удари обома
руками в бік тулуба - двічі вдарив в
лівий бік, один раз - в правий бік (т.1 а.с.
109-113) та дав аналогічні покази в
судовому засіданні (т.3 а.с. 71-74).

Свідок ОСОБА_10 ствердив суду, що
10.04.2008 р. під час лекції в університеті
ОСОБА_5 разом з друзями кидали по ОСОБА_4
зім'яті папірці. На перерві всі вийшли
в коридор, де ОСОБА_4 йшов в бік виходу,
а ОСОБА_5 один чи два рази вдарив
останнього в нижню частину спини.

При проведенні відтворення
обстановки та обставин події свідок
ОСОБА_10 показав, як в коридорі
Білоцерківського національного
аграрного університету ОСОБА_5
спочатку вдарив ОСОБА_4 лівою рукою по
центру спини в область хребта, потім
наніс один удар правою рукою і ще один
удар лівою рукою. Останні два удари
бачив погано, тому точно куди були
нанесені удари показати не може (т.1 а.с.
115-116) та дав аналогічні покази в
судовому засіданні (т.3 а.с. 86-88).

Свідок ОСОБА_11, покази якого
оголошено та перепровірено в судовому
засіданні в зв'язку з неявкою в суд по
поважній причині, показав, що бачив, як
ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_4 рукою в плече,
при цьому вони стояли обличчям один до
одного (т.1 а.с. 76). В судовому засіданні
свідок вказані покази ствердив ( т.3 а.с.
77-78).

Свідок ОСОБА_12, покази якої
оголошено та перепровірено в судовому
засіданні в зв'язку з неявкою в суд по
поважній причині, показала, що в день
події в коридорі університету бачила,
як ОСОБА_5 один раз штовхнув рукою
ОСОБА_4 у плече ( т.1 а.с.70, т.3 а.с. 79-80).

При проведенні відтворення
обстановки та обставин події свідок
ОСОБА_12 також показала, що бачила лише
те, що ОСОБА_5 штовхнув правою рукою в
область правої лопатки ОСОБА_4 (т.1 а.с.
132-133).

Свідок ОСОБА_13, покази якого
оголошено та перепровірено в судовому
засіданні в зв'язку з неявкою в суд по
поважній причині, показав, що в день
події, знаходячись на навчанні в
університеті, виходячи з аудиторії
бачив, як ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_4 у
спину (т.т.1 а.с.77, т.3 а.с. 80-81).

Свідок ОСОБА_14, покази якого
оголошено та перепровірено в судовому
засіданні в зв'язку з неявкою в суд по
поважній причині, показав, що
очевидцем події не був, від студентів
дізнався, що ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_4
долонею руки по спині (т.1 а.с. 75, т.3 а.с. 78
).

Свідок ОСОБА_15 покази якого
оголошено та перепровірено в судовому
засіданні в зв'язку з неявкою в суд по
поважній причині, показав, що 10.04.2008 р.
виходив з корпусу університету та
побачив, як з з корпусу вийшов ОСОБА_4,
за ним вийшов ОСОБА_5 та покликав його.
ОСОБА_4 повернувся та швидко побіг.
Бійки між ними не бачив (т.1 а.с.83, т.3 а.с.
84).

Свідок ОСОБА_16, покази якої
оголошено та перепровірено в судовому
засіданні в зв'язку з неявкою в суд по
поважній причині, показала, що в день
події бачила, як в натовпі студентів
ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_4 в область
лопатки, ударів не бачила (т.1 а.с.71, т.3
а.с. 89-90).

При проведенні на досудовому
слідстві відтворення обстановки та
обставин події свідок ОСОБА_16 показала,
що в день події бачила, як в коридорі
університету ОСОБА_5 правою рукою
штовхнув ОСОБА_4 в область лівої
лопатки (т.1 а.с. 134-136).

Свідок ОСОБА_17, покази якого
оголошено та перепровірено в судовому
засіданні в зв'язку з неявкою в суд по
поважній причині, показав, що виходячи
з аудиторії бачив в коридорі якусь
штовханину. Людей в коридорі було
багато, звернув увагу на ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, які стояли в коридорі, як
перешкода у русі потоку студентів, тому
звернув на них увагу, але не бачив, щоб
ОСОБА_5 наносив удари ОСОБА_4 (т.1 а.с.79, т.3
а.с. 96-98).

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19, покази
яких оголошено та перепровірено в
судовому засіданні, показали, що про
конфлікт, який відбувся між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 дізнались від студентів,
особисто конфлікту не бачили (т.1 а.с.82,
т.1 а.с.74, т.3 а.с. 85-86, 93-94).

Свідок ОСОБА_20, покази якого
оголошено та перепровірено в судовому
засіданні в зв'язку з неявкою в суд по
поважній причині, показав, що бачив, як
в коридорі ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_4
правою рукою ззаду в ліве плече. Після
цього ОСОБА_4 пішов до виходу, а ОСОБА_5
намагався його наздогнати, але потім
повернувся до входу в корпус. (т.1 а.с.73)

Свідок ОСОБА_21, покази якого
оголошено та перепровірено в судовому
засіданні в зв'язку з неявкою в суд по
поважній причині, показав, що бачив, як
в коридорі ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_4 (т.1
а.с.68)

В суді свідок уточнив, що не бачив
того, як ОСОБА_5 наніс удар ОСОБА_4, але
знаходячись разом з іншими студентами
в коридорі університету бачив, як
ОСОБА_5 замахнувся рукою в область
спини ОСОБА_4 (т.3 а.с.107-109 ).

Свідок ОСОБА_22 ствердив суду, що
працює викладачем у Білоцерківському
національному аграрному університеті.
Про конфлікт, що відбувся між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 10.04.2008 р., дізнався через кілька
днів після події від учнів, коли ОСОБА_4
вже знаходився у лікарні і був
прооперований. Охарактеризував і
підсудного ОСОБА_5 і потерпілого ОСОБА_4
з позитивної сторони.

Свідок ОСОБА_23, покази якого
оголошено та перепровірено в судовому
засіданні в зв'язку з неявкою в суд по
поважній причині, показав, що з 11 на 12
квітня 2008 р. він як лікар-хірург
перебував на добовому чергуванні в
Білоцерківської міської лікарні №2 і
після 23 год. в приймальне відділення
каретою швидкої допомоги був
доставлений ОСОБА_4 зі скаргами на біль
в животі. Він оглянув ОСОБА_4 і
госпіталізував з діагнозом "закрита
травма живота, розлитий перитоніт".
ОСОБА_4 пояснив, що 10.04.2008 р. його по
спині вдарив одногрупник, від чого він
відразу відчував біль у лівому
підребер'ї, на другий день йому стало
краще, а увечері 11.04.2008 р. о 19 год. стало
гірше.

Проаналізувавши клінічну картину
та виявлені ушкодження зробив
висновок, що у ОСОБА_4 двохмоментний
розрив селезінки, тобто під час
отримання травми був розрив селезінки
без пошкодження капсули, яка її
вкриває, а розрив капсули настав
спонтанно, в той час як хворому стало
гірше, т.я. розрив капсули спричинив
внутрішню кровотечу. Якби капсула
лопнула 10.04.2008 р., то хворому стало б
погано ще тоді. (т.1 а.с.94)

По справі буро проведено ряд
судово-медичних експертиз.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи №169/д від 23.05.2008 р. при
вивченні медичних документів (історії
хвороби №4646 хірургічного відділення
Білоцерківської міської лікарні №2,
амбулаторної картки на ім'я ОСОБА_4.)
знайдено наступні ушкодження:
двохмоментний розрив селезінки,
внутрішньочеревна кровотеча (700 мл
крові). Описані ушкодження заподіяні
тупими предметами і могли виникнути як
від одного, так і від декількох ударів в
область тулуба, можливо в строк,
указаний у постанові слідчого (10 квітня
2008 р. близько 10 год.15 хв.) і відносяться
до категорії тяжких тілесних ушкоджень
по критерію - як небезпечні для життя
(т.1 а.с. 139).

Судово-медична експертиза № 188/д
від 26.05.2008 р. прийшла до висновку, що
перераховані в пункті 1 підсумків
висновку експерта №169/д від 23.05.2008 р.
тілесні ушкодження (двохмоментний
розрив селезінки, внутрішньочеревна
кровотеча) могли виникнути як за
обставин, на які вказує потерпілий
ОСОБА_4, так і за обставин, на які
вказують свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
згідно протоколів відтворення
обстановки та обставин події (т.1 а.с.143),
тобто могли виникнути від удару(ударів)
в область спини.

Також експерт дійшов висновку, що
виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження
не вкладаються в механізм їх
виникнення при обставинах, на які
вказують як підозрюваний ОСОБА_5, так і
свідки ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_8 згідно
протоколів відтворення обстановки і
обставин події від 16 травня 2008 р. та
свідки ОСОБА_21, ОСОБА_20 згідно свідчень,
вказаних в справі (т.1 а.с. 143).

Тобто даним висновком
судово-медичної експертизи тілесні
ушкодження, виявлені у ОСОБА_4, не могли
виникнути від поштовху в спину або
плече.

Комісійна судово-медична
експертиза №149/к, проведена в період з 16
вересня 2008 р. по 17 жовтня 2008 р. прийшла
до висновку, що при розриві селезінки,
при травмі живота, що супроводжується
первинною кровотечею, інтенсивний біль
виникає одразу. Кровотеча в об'ємі 700 мл
при розриві селезінки може виникнути
протягом від декількох хвилин до
декількох годин, це залежить від
характеру розриву органу - локалізації,
глибини, від калібру ушкодженої судини,
тиску крові, хворобливих змін органу та
інше. Відсутність макроскопічного та
гістологічного дослідження ушкодженої
селезінки не дає можливості встановити
проміжок часу протягом якого з
ушкодженої селезінки в черевну
порожнину вилилось 700 мл крові, стан
якої, згідно з медичною документацією,
був рідкий. Симптоми нестерпної болі
пов'язані із внутрішньою кровотечею.
Розрив селезінки у ОСОБА_4 відбувся 11
квітня 2008 року близько 19 години, коли
з'явився інтенсивний біль в животі (за
даними анамнезу хвороби із медичної
карти стаціонарного хворого). Розрив
селезінки у ОСОБА_4 не пов'язаний з
видаленою пупковою грижею та
видаленням грижового мішка під час
операції (т.2 а.с.56 - матеріали виконання
судового доручення).

Після дослідження доказів по
справі, допиту хірурга ОСОБА_23, який
проводив операцію по видаленню ОСОБА_4
селезінки (т.3 а.с. 99-102), фельдшера
станції швидкої допомоги ОСОБА_24, який
проводив госпіталізацію ОСОБА_4 (т.3 а.с.
104-105), суд надавав судове доручення для
проведення вилучення висновків
патогістологічного дослідження
видаленої у ОСОБА_4 селезінки,
вилучення медичних документів на його
ім'я та проведення повторної
судово-медичної експертизи.

Повторна комісійна
судово-медична експертиза, проведена з
17.08.2010 р. по 17.09.2010 р., на дослідження якої
надавалися матеріали кримінальної
справи, медична карта №4646 хірургічного
відділення Білоцерківської міської
лікарні №2 на ім'я ОСОБА_4, медична карта
№02.244002 амбулаторного хворого на ім'я
ОСОБА_4, медична карта №119042
амбулаторного хворого на ім'я ОСОБА_4, а
також 1-не гістологічне скельце з
маркуванням 10652-5/07 (препарат селезінки
хворого ОСОБА_4.) зробила підсумки, що
при вивченні медичної документації на
ім'я ОСОБА_4, 1990 р.н., встановлено, що у
нього мало місце тілесне ушкодження у
вигляді закритої травми живота,
двохмоментного розриву селезінки з
розвитком внутрічеревної кровотечі.

У протоколі проведеного ОСОБА_4
оперативного втручання вказано: "...В
животі до 700 мл рідкої темної крові...
При ревізії виявлено, що селезінка
значно збільшена за рахунок
внутрішньої гематоми та має дефект по
задній поверхні неправильної форми
4х2см, із якого незначне підтікання
крові... Аутогемотрансфузія не
проводилась через гемоліз крові...".

Гемоліз крові, яка внаслідок
закритих травм внутрішніх органів
поступає у черевну порожнину або
накопичується під капсулами органів,
як правило, настає у строк, більший за 12
год. після травмування.

Згідно до даних
судово-гістологічного дослідження
препарату селезінки ОСОБА_4 у
потерпілого мав місце двохмоментний
розрив селезінки: перша фаза розриву
(пошкодження тканини органу) відбулася
у строк, більший за 24 год. до моменту
видалення органу, розрив капсули
селезінки міг статися у строк близько 6
год. до моменту спленектомії.

Виходячи з вищенаведеного, на
підставі даних протоколу оперативного
втручання від 12.04.2008 р. та результатів
судово-гістологічного дослідження
після операційного гістологічного
препарату селезінки слід вважати, що
виявлене у ОСОБА_4 тілесне ушкодження
могло виникнути в строк та при
обставинах, викладених в постанові про
призначення даної експертизи.

При відповіді на питання №1
постанови (На протязі якого часу після
травми у ОСОБА_4 відбувся крововилив 700
мл крові, характерний для розриву
селезінки в організмі) орієнтуватися
тільки на об'єм кровотечі, описаний в
протоколі оперативного втручання від
12.04.2008 р. неможливо, так як об'єм
кровотечі з пошкодженого органу
залежить не тільки від часу, що пройшов
від його травмування до проведення
операції, а також від багатьох інших
причин: розміру та характеру
ушкодження, стану системи згортання
крові, індивідуальних особливостей
організму та інше (т.3 а.с. 211, 214-220).

В судовому засіданні експерти
ОСОБА_25 та ОСОБА_26 підтвердили свій
висновок.

Проаналізувавши докази в їх
сукупності, суд приходить до такого
висновку.

Фактичними даними, отриманими в
установленому законом порядку,
доведено, що 10.04.2008 р. близько 10 год. 10 хв.
в коридорі, що поруч з лекційною
аудиторією №1 в корпусі №6
Білоцерківського національного
аграрного університету ОСОБА_5, після
словесної суперечки, на грунті раптово
виниклих особистих неприязних
стосунків, умисно наніс два удари рукою
в область підребер'я ОСОБА_4 зліва.

Вказані дії ОСОБА_5 не носили
необережного характеру, це
підтверджують як сам підсудний, так і
потерпілий ОСОБА_4 та свідки - очевидці
події ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Інші свідки по справі - ОСОБА_8,
ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_16, ОСОБА_17 ствердили те, що бачили
або поштовх, або замах рукою ОСОБА_5 в
бік ОСОБА_4

Цей факт, на думку суду,
поясняється тим, що під час перерви між
лекційними заняттями в коридорі був
натовп студентів, які рухалися у
різних напрямках, що стверджують всі
свідки по справі, і тому вищевказані
свідки не бачили як ОСОБА_5 наніс удари
ОСОБА_4

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_19
ОСОБА_27 ствердили, що про конфлікт,
який відбувся між ОСОБА_5 та ОСОБА_4
дізналися від інших осіб, тобто
очевидцями події не були.

У суду немає підстав для сумнівів
в правдивості показів свідків ОСОБА_9
та ОСОБА_10, які пояснили, що перебували
у нормальних стосунках як з підсудним,
так і з потерпілим по справі, не є
зацікавленими особами, тому причин для
дачі ними неправдивих свідчень судом
не встановлено. Посилання ОСОБА_5 на те,
що вказані свідки дружили з ОСОБА_4 і
тому оговорюють його (ОСОБА_5), самі по
собі не можуть беззаперечно свідчити
про їх зацікавленість, оскільки покази
зазначених осіб на протязі всього
слідства є логічними, послідовними та
узгоджуються з іншими матеріалами
справи та обставинами, встановленими в
суді.

Підсудний ОСОБА_5, не визнаючи
свою вину в умисному спричиненні
потерпілому тілесних ушкоджень,
наполягає на тому, що тяжкі тілесні
ушкодженні потерпілий ОСОБА_4 міг
отримати за інших обставин, оскільки до
лікарні звернувся лише ввечері 11
квітня 2008 р.

Судом перевірялася дана
обставина і не встановлено, що
потерпілий міг отримати тілесні
ушкодження за інших обставин.

Законний представник потерпілого
- ОСОБА_3 в день події - 10 квітня 2008 р.
звернувся із заявою до
Білоцерківського МВМ-2 про притягнення
до відповідальності ОСОБА_5, який 10
квітня 2008 р. на території
Білоцерківського національного
аграрного університету вчинив з його
сином - ОСОБА_4 бійку, в ході якої
останній отримав тілесні ушкодження
(т.1 а.с. 6)

Свідок ОСОБА_28 суду показала, що
ОСОБА_4 - її син, день народження якого -11
квітня. 10 квітня 2008 р. син після занять
в університеті прийшов додому,
зателефонував батькові і вони разом
кудись поїхали. Повернувшись, син
нічого не розповідав. Від чоловіка
дізналася, що він разом з сином їздили
до міліції, оскільки ОСОБА_4 вдарив
одногрупник. Наступного дня, 11 квітня
2008 р., син на навчання не пішов, але на
сильну біль не скаржився. Протягом
цього дня до неї додому заходили
сусідки - ОСОБА_29, ОСОБА_30, хлопці -
ОСОБА_31, ОСОБА_32 Ввечері пішла в церкву,
повернувшись побачила, що син лежить на
дивані, йому стало погано і тому
викликала швидку допомогу. Вночі сину
зробили операцію. Дізналася від сина,
що в інституті 10.04.2008 р. його вдарив
одногрупник - ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_32 суду показав, що 10
квітня 2008 р. приблизно о 15 год. заходив
додому до ОСОБА_4 після навчання,
останній перебував у поганому стані,
повідомив про те, що відбувся інцидент
в університеті, під час якого його
вдарив одногрупник в область тулубу і
тому він погано себе почуває. 11 квітня
2008 р. приблизно о 15-16 год. телефонував до
ОСОБА_4, який знаходився вдома і
поздоровив з днем народження. Через
кілька днів дізнався про операцію по
видаленню селезінки, яку зробили
ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_31 ствердив суду, що 10
квітня 2008 р. в другій половині дня
заходив до ОСОБА_4 щоб піти погуляти,
однак той відмовився піти на річку. 11
квітня 2008 р. зателефонував ОСОБА_4, який
був дома, та привітав з днем народження.

Свідок ОСОБА_29 суду показала, що
проживає по-сусідству з сім'єю ОСОБА_4. 10
квітня 2008 р. приблизно о 12-13 год. бачила,
як ОСОБА_4 разом з батьком приїхали
додому на автомобілі. 11 квітня 2008 р.
близько 13 год. вирішила привітати
ОСОБА_4 з днем народження, прийшла до
його матері. Остання в розмові
повідомила, що ОСОБА_4 знаходиться
дома, не пішов на заняття через те, що
якийсь хлопець його напередодні вдарив
в університеті. Пізніше від ОСОБА_3
дізналася про те, що ОСОБА_4 зробили
операцію.

Свідок ОСОБА_30 показала суду, що
проживає по-сусідству з ОСОБА_4.

11 квітня 2008 р. приблизно об 11 год.
побачила, що ОСОБА_4 знаходиться дома.
Спитала у його матері, чому той не
навчається і остання відповіла, що
його в університеті вдарив хлопець і
тому ОСОБА_4 погано себе почуває. 12
квітня 2008 р. вранці дізналася від
ОСОБА_28 про те, що ОСОБА_4 зробили
операцію.

Свідок ОСОБА_33 ствердив суду, що
11.04.2008 р. близько 14 год. їхав на футбол і
бачив на зупинці громадського
транспорту біля Укртелекому в м. Біла
Церква ОСОБА_4, який був разом з ОСОБА_10
та ОСОБА_9

Сам по собі вказаний факт, якщо
він мав місце, не може беззаперечно
свідчити про можливість отримання
потерпілим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень
після конфлікту в університеті за
інших обставин, а не від умисних дій
ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_34 суду показав, що і
10 і 11 квітня 2008 р. приходив до ОСОБА_4
додому. Останній не повідомляв йому про
обставини його побиття. Через деякий
час ОСОБА_4 показував йому
післяопераційний шов та розповів, що
постраждав від дій ОСОБА_5 під час
сутички на навчанні.

Суду були надані медичні
документи про те, що ОСОБА_34 11.04.2008 р.
перебував на стаціонарному лікуванні в
м. Києві, тому до показів свідка в тій
частині, що він 11 квітня 2008 р. заходив
додому до ОСОБА_4 суд ставиться
критично,

Тобто, з показів вказаних свідків
та законного представника потерпілого
також не встановлено, що ОСОБА_4 міг
отримати наявні в нього тяжкі тілесні
ушкодження за інших обставин, ніж
вказані в обвинуваченні.

Згідно до даних
судово-гістологічного дослідження
препарату селезінки ОСОБА_4 у
потерпілого мав місце двохмоментний
розрив селезінки: перша фаза розриву
(пошкодження тканини органу) відбулася
у строк, більший за 24 год. до моменту
видалення органу, розрив капсули
селезінки міг статися у строк близько 6
год. до моменту спленектомії.

Виходячи з вищенаведеного, на
підставі даних протоколу оперативного
втручання від 12.04.2008р. та результатів
судово-гістологічного дослідження
після операційного гістологічного
препарату селезінки слід вважати, що
виявлене у ОСОБА_4 тілесне ушкодження
могло виникнути в строк та при
обставинах, викладених в постанові про
призначення даної експертизи, тобто
саме 10 квітня 2008 р. о 10 год. 10 хв.

Отже фактичними даними, які
отримані в ході досудового та судового
слідства по справі, встановлено, що
тілесні ушкодження ОСОБА_4 заподіяні
ОСОБА_5 10 квітня 2008 р. в коридорі
корпусу №6 юридичного факультету
Білоцерківського національного
аграрного університету.

Діями ОСОБА_5, які виразились в
умисному нанесенні потерпілому ОСОБА_4
двох ударів рукою в область підребер'я
зліва, потерпілому завдані тяжкі
тілесні ушкодження, небезпечні для
життя в момент їх заподіяння.

Між діями ОСОБА_5 та наслідками у
виді тяжких тілесних ушкоджень у
ОСОБА_4 є прямий причинний зв'язок.

Підсудний стверджує, що умислу на
спричинення потерпілому тяжких
тілесних ушкоджень у нього не було, що
нецензурна лайка та образи з боку
потерпілого не могли викликати в нього
відповідну реакцію та бажання вдарити
ОСОБА_4

При цьому ОСОБА_5 вказує, що йому
не притаманна агресивність, однак
отримавши в людному місці поштовх в
плече, від якого у нього впав рюкзак,
побачивши поряд ОСОБА_4 і вважаючи, що
саме останній його штовхнув, у
відповідь також штовхнув його двома
руками, при цьому пояснити свої дії по
відношенню до ОСОБА_4 не може.

До показів ОСОБА_5 про те, що він не
вдарив ОСОБА_4, а лише штовхнув його
долонями рук, суд відноситься критично
і вважає їх як спосіб захисту з метою
уникнення покарання за скоєне,
оскільки вони спростовуються
вищенаведеними доказами.

Згідно чинного законодавства при
неконкретизованому і непрямому умислі
інкримінуються наслідки, що фактично
настали.

Таким чином, суд рахує, що вина
підсудного у вчиненні інкримінованих
йому дій повністю доведена, дії ОСОБА_5
на досудовому слідстві вірно
кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України, як
умисне заподіяння тяжких тілесних
ушкоджень, небезпечних для життя
потерпілого в момент їх заподіяння.

При визначенні покарання
підсудному ОСОБА_5, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого підсудним
злочину, дані про його особу, обставини
справи.

Злочин, вчинений підсудним,
віднесений до категорії тяжких.

ОСОБА_5 раніше не судимий і вперше
притягується до кримінальної
відповідальності, за місцем навчання у
Білоцерківському національному
аграрному університеті
характеризувався позитивно, за місцем
проживання скарг на нього не надходило.
На даний час навчається на факультеті
заочного навчання цивільних осіб
навчально-наукового інституту
заочного та дистанційного навчання
Київського національного університету
внутрішніх справ, та на заочному
факультеті з напрямком підготовки
"право" Національного університету
державної податкової служби України.

Згідно висновку Амбулаторної
комплексної судової
психолого-психіатричної експертизи
№461 від 14.05.2008 р. ОСОБА_5 під час скоєння
інкримінованих йому дій на психічне
захворювання не страждав, в тому числі
не знаходився в тимчасовому
хворобливому стані, тому він міг
усвідомлювати свої дії та керувати
ними. Під час проведення обстеження
ознак психічного захворювання у нього
не виявлено, він може усвідомлювати
свої дії та керувати ними. Примусових
заходів медичного характеру не
потребує. ОСОБА_5 під час скоєння
інкримінованих йому дій в стані
фізіологічного афекту не перебував.
ОСОБА_5 не притаманні будь-які
індивідуально-психологічні
особливості, які могли б здійснити
суттєвий вплив на його свідомість,
діяльність під час скоєння
інкримінованих йому дій (т.1 а.с. 147-148).
Тобто ОСОБА_5 є осудним.

Суд також враховує дані про особу
потерпілого ОСОБА_4, який як особа
позитивно характеризується за місцем
проживання та за місцем навчання.

Враховуючи обставини справи та
наведені дані про особу підсудного,
який вперше притягується до
кримінальної відповідальності та
виключно позитивно характеризується,
суд вважає за можливе звільнити його
від відбування покарання з
випробуванням, встановивши
максимальний іспитовий строк,
передбачений Законом для доведення
свого виправлення.

Цивільні позови потерпілого та
його законного представника під час
судового слідства по справі були
залишені судом без розгляду - за їх
клопотанням.

Витрати лікарняного закладу на
лікування ОСОБА_4 відшкодовані.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 321-324 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК
України і призначити покарання у виді 5
(п'яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України
звільнити ОСОБА_5 від відбування
призначеного судом покарання з
випробуванням, з іспитовим строком -
3(три) роки, зобов'язавши не виїжджати за
межі України без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти вказану інспекцію про
зміну місця проживання та навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5,
до вступу вироку в законну силу
необхідно залишити попередній - у виді
підписки про невиїзд з постійного
місця проживання.

Вирок суду може бути оскаржений
всіма учасниками процесу до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом 15 діб з моменту його
проголошення.

Суддя:
Н. В. Бобкова