ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. м. Бобровиця Чернігівської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2011 року за ст. 186 ч.2, ст.. 75 КК України до 05 років позбавлення волі з випробування на 3 роки, зареєстрованого в АДРЕСА_1

у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України
В С Т А Н О В И В :

Наприкінці січня 2015 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_7 , з ціллю заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, через соціальні мережі Інтернет, де він розмістив свої дані під вигаданим ім`ям « ОСОБА_8 », познайомився із гр. ОСОБА_5 і запропонував їй спілкування для можливого сумісного проживання та створення сім`ї.

Під час спілкування ОСОБА_7 налагодив контакт з сином потерпілої, якому передав банківську картку нібито з грошима, запрошував потерпілу до ресторану, відвідував автосалон з використанням тест драйву, розповідав про добре оплачувану роботу, про успішний бізнес і таким чином увійшов до довіри потерпілої, а потім після декількох днів спілкування, зловживаючи довірою потерпілої, для заволодіння її грошима, отримав від неї банківську картку № НОМЕР_1 з паролем, нібито для вчинення термінового платежу на незначну суму,з якої 02.02.2015 року в період часу з 08.28 до 20.39 години зняв гроші потерпілої в сумі 9025 грн., якими повторно заволодів шляхом шахрайства.

04.02.2015 року, у невстановлений ранковий час, ОСОБА_7 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , в квартирі потерпілої ОСОБА_5 , повторно, зловживаючи довірою потерпілої, під вигаданим приводом нібито для повернення боргу на банківську картку потерпілої, отримав у неї банківську картку «ОТП Банк» № НОМЕР_2 з пін кодом, з якої зняв гроші потерпілої в сумі 7 426 грн. 46 коп., якими заволодів шляхом шахрайства.

01 лютого 2015 року, у невстановлений час, ОСОБА_7 знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , зі шкатулки, що знаходилась в кімнаті, діючи повторно, таємно викрав золотий ланцюжок 585 проби, вагою 10.59 гр., вартістю 10 738 грн. 26 коп., що належить потерпілій ОСОБА_5

04 лютого 2015 року , у невстановлений час, ОСОБА_7 перебуваючи в гостях у потерпілої ОСОБА_5 , зловживаючи її довірою, з ціллю заволодіння її майном, шляхом шахрайства, попросив у неї планшет «Ipad», вартістю 6 412 грн., нібито для тимчасового користування, яким заволодів і з міста вчинення злочину втік.

05 лютого 2015 року, у невстановлений час, ОСОБА_7 знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , зі шкатулки, що знаходилась в кімнаті, діючи повторно, таємно викрав золоту каблучку 585 проби, вагою 08.48 гр., вартістю 8 588 грн. 58 коп., що належить потерпілій ОСОБА_5 ..

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у інкримінованих йому злочинах визнав частково, суду пояснив, що він дійсно через мережі Інтернет познайомився з потерпілою,провів деякий час з нею, разом з потерпілою відвідували ресторани, користувалися послугами таксі і разом витрачали гроші. Потерпіла сама давала йому банківські картки, з яких він знімав гроші і ці гроші вони разом витрачали.

Крім того потерпіла йому дала для користування планшет, який зламався і він його викинув у річку.

Визнає себе винним тільки у крадіжці золотого ланцюжка з квартири потерпілої, який він викрав 01.02.2015 року коли перебував у неї в гостях і потім здав до ломбарду.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що з ОСОБА_7 познайомилася через Інтернет, назвався ОСОБА_8 , сказав, що працює в ОСОБА_9 , має бізнес, планує приїхати у Дніпропетровськ і запропонував зустрітися.
При зустрічі справив на неї добре враження, був гарно вдягнений, запропонував поїхати в автосалон «Мерседес» і подивитись машину для кума, в салоні вів себе впевнено, замовив «тест драйв». Дізнався, що в неї є син і став наполягати на зустрічі з ним, в розмові з сином знайшов з ним спільну мову, наступного дня всі разом поїхали дивитись квадроцикли про які мріяв син, потім в ресторан де ОСОБА_10 замовляв досить щиро, змушував офіціантів обслуговувати краще, передав сину банківську картку і сказав що там 22 000 грн. і запропонував користуватись нею.
Пізніше, коли син поїхав на навчання, ОСОБА_10 стали надходити дзвінки з проханням виручити грошима, він пообіцяв, а потім схаменувся, що картка у сина і грошей в нього немає, попросив готівку яка є, було мало тому спитав про банківську картку і запевнив, що як тільки син приїде він зі своєї картки все поверне.
Коли їй стали приходити повідомлення, що з картки вже знято 9000 гривень вона запанікувала і заблокувала картку. Наступного дня зустрілися він заспокоїв, що гроші необхідні його знайомому і що він все поверне, разом провели цілий день і вона заспокоїлась, оскільки знову вірила йому.
04.02.2015 року ОСОБА_7 заявив, що йому прийшли гроші і що він готовий повернути все, що взяв, але треба перевести їх з картки на картку, взяв її банківську картку і уїхав. Їй почали приходити повідомлення про зняття готівки, вона йому передзвонила і запитала, що відбувається, він щось став пояснювати, зранку з`явився і став розповідати маловірогідні історії. Вона стала вимагати повернення грошей. ОСОБА_10 запросив таксиста, якого звали ОСОБА_11 , дав йому свою картку і сказав, що з неї треба перевести гроші на її картку, але вона не віддала свою картку. Ярешко знову розповів їй, що йому терміново потрібні гроші і що він їх обов`язково поверне, вона чомусь йому повірила і дала готівкою ще 3 600 грн..
Під час перебування у неї ОСОБА_10 користувався її планшетом, брав його з собою, вона декілька разів вимагала повернути його, оскільки їм користувався її син, але він його не повернув.
Коли ОСОБА_10 взяв готівку та поїхав кудись вона виявила, що в неї з шкатулки зник золотий ланцюжок та каблучка, вона зателефонувала ОСОБА_10 і спитала в нього чи не брав він золото, той все заперечував, сказав що зараз приїде і все уладнає.
Ще декілька разів вона йому телефонувала і він казав, що вже їде і казав по якій вулиці, побачивши, що дома немає планшету вона на телефоні включила функцію відстеження і побачила, що він рухається в сторону Запоріжжя.
Зателефонувала в міліцію, а потім знову ОСОБА_10 , той сказав, що вже під`їжджає, вона не витримала і сказала, що він бреше, що вона його бачить у Запоріжжі і тут раптово зв`язок з планшетом зник.
Потерпіла заявила цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином у розмірі 40096 грн., та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн..
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він працює водієм таксі, на початку лютого 2015 року через потерпілу познайомився з ОСОБА_10 , який запропонував йому роботу з оплатою 4000 грн. на місяць йому і 4000 грн. напарнику. Він його возив по ОСОБА_13 в тому числі і з потерпілою, також возив його в м. Запоріжжя де у ОСОБА_10 була дівчина по імені ОСОБА_14 . Потім ОСОБА_10 сказав, що він йому не підходе і не розрахувався з ним.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що ОСОБА_5 викликала службу такси і пасажиром був ОСОБА_10 , який йому запропонував працювати на нього. Він його возив від однієї дівчини до другої. Був свідком того, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_16 був якийсь інцидент ОСОБА_10 сказав йому взяти картку у ОСОБА_16 і перевести на його картку гроші, він відмовився, у цей час у нього в машині сиділа інша дівчина ОСОБА_10 , яку він потім відвіз до Запоріжжя. Ярешко з ним також остаточно не розрахувався.
Судом досліджено договір між ПТ «Ломбард «Мідас» та ОСОБА_7 від 01.02.2015 року відповідно до якого ОСОБА_10 заклав золотий ланцюжок 585 проби вагою 10.59 гр. і отримав 4 640 грн..
Вказаний золотий ланцюжок був вилучений і переданий на зберігання потерпілій.
Під час досудового слідства потерпіла добровільно представила для огляду свій мобільний телефон, який було оглянуто і з нього вилучено фотографії обвинуваченого та результати відстеження пересування обвинуваченого 05.02.2015 року, що підтверджує покази потерпілої, щодо шахрайський дій з боку Ярешка.
Судом досліджено довідки про стан карткового рахунку ОСОБА_5 за період з 02.02.2015 по 05.02.2015 рік, з якої вбачається зняття готівки, а також фотознімок з камери відео спостереження де зафіксовано як чоловік подібний на ОСОБА_10 користується банкоматом.
Таким чином із аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах доказана повністю.
Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює як намагання ухилитись від кримінальної відповідальності.
Суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 повинен нести кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, а також за таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно..
Дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ст. 190 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий за аналогічні злочини.
Обставиною , що пом`якшують чи обтяжують покарання, суд не вбачає.
З врахуванням наведених обставин справи особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням не знятої і непогашеної судимості за аналогічні злочини, суд не бачить підстав для призначення більш м`якого покарання та застосування покарання з випробуванням.

Цивільний позов потерпілої, щодо відшкодування матеріальної шкоди обґрунтований, підтверджується представленими доказами, а тому підлягає задоволенню.

Цивільний позов про відшкодування моральної шкоді підлягає частковому задоволенню на суму 10 000 грн., сама така сума, на думку суду буде достатньою сатисфакцією для потерпілої за перенесене нею приниження, страждання та переживання.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -
У х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 та ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання :

За ст.190 ч.2 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

За ст. 185 ч.2 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення більш суворим покарання менш суворого, призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2011 року за ст. 186 ч.2, ст. 75 КК України, остаточно визначити покарання у виді шести років позбавлення волі.

Запобіжний захід- тримання під вартою - до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Строк покарання обчислювати з 16 лютого 2015 року.

Речовий доказ золотий ланцюжок - залишити потерпілій.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 40096 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоді, а всього стягнути 50 096 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: