У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10,
при секретарі судового засідання ОСОБА_11,

розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду щодо ОСОБА_6,

за участю прокурора ОСОБА_12,

встановила:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено в повному обсязі. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 4074, 92 грн. та 5000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2015 року захиснику ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду щодо ОСОБА_6, апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду в цьому суді внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Скаржник вважає безпідставним висновок апеляційного суду про відсутність поважних причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду щодо ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи захиснику ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Святошинського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що посилання захисника на перебування його на стаціонарному лікуванні із 26 жовтня по 07 листопада 2014 року та амбулаторному лікуванні із 11 листопада по 19 грудня 2014 року, а також настання 24 грудня 2014 року дорожньо-транспортної пригоди з його участю не свідчать про поважність причин пропуску строку на оскарження, оскільки апеляційну скаргу ним подано лише 30 грудня 2014 року, тобто зі значним пропуском цього строку.

З таким висновком погоджується і суд касаційної інстанції, оскільки викладені в ухвалі апеляційного суду висновки відповідають вимогам процесуального закону та ґрунтуються на наявних у матеріалах провадження документах.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що угоду про надання правової допомоги між захисником ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 було укладено 24 листопада 2014 року, тобто у період перебування захисника на амбулаторному лікуванні (а.с. 85). Наведене свідчить про те, що зазначене лікування не перешкоджало здійсненню професійної діяльності захисника, а отже немає підстав стверджувати про поважність причин для пропуску строку для звернення ОСОБА_5 з апеляційною скаргою, яку він подав лише 30 грудня 2014 року (тобто більше, ніж через місяць після укладення угоди із обвинуваченим).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до ст. 412 КПК були би підставами для скасування судового рішення, не встановлено. А тому касаційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433-436 КПК, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2015 року - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10