АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/646/15 Справа № 201/840/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ
14 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

потерпілого: ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, раніше судимий:

-13.05.1980 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.140 КК України, ч.1 ст.229-6, ч.2 ст.141, ст.42 КК України 2001 року до 3 років позбавлення волі;

- 02.12.1983 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.140 КК України 2001 року до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 22.03.1988 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.140, ст.17, ч.2 ст.140, ст.42 КК України 2001 року до 3 років позбавлення волі;

- 27.09.1993 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ст.94 КК України 2001 року до 7 років позбавлення волі;

- 09.06.1994 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ст.198, ч.3 ст.42 КК України 2001 років до 7 років 4 місяців позбавлення волі;

- 29.11.2002 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.307 КК України 2001 року до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 19.01.2010 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився по відбуттю покарання 10.11.2012 року,

- 22.02.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 16.07.2013 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.187 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 10.10.2013 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України 2001 року до 3 років 10 днів позбавлення волі,

засуджений: - за п.13 ч.2 ст.115 КК України до 13 (тринадцяти) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.263 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10.10.2013 року, остаточно ОСОБА_10 призначено покарання у виді 13 (тринадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Цим же вироком з ОСОБА_7 стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 грн..

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочинів за таких обставин.

02.02.2013 року приблизно о 23.30 годин, ОСОБА_7 знаходячись по вул. Севастопольській, 17 у м.Дніпропетровську, зайшов до магазину Хороший, який розташований за вказаною адресою, з метою придбання алкогольних та тютюнових виробів. Знаходячись у вказаному магазині у ОСОБА_7 виникла сварка з реалізатором даного магазину, раніше незнайомою ОСОБА_11 , з приводу визначення суми решти наданих ОСОБА_7 грошових коштів за придбані товари. Під час зазначеної сварки ОСОБА_11 , не погоджуючись з ОСОБА_7 щодо суми решти грошових коштів за придбані товари, просила ОСОБА_7 залишити приміщення магазину, з чим останній не погоджувався та вимагав від ОСОБА_11 повернути йому грошові кошти. Після чого ОСОБА_11 словесно образила ОСОБА_7 та завдала йому один удар рукою в область обличчя, у зв`язку з чим, він вийшов з магазину.

Залишивши приміщення вищевказаного магазину, та перебуваючи у безпосередній близькості з магазином, ОСОБА_7 , будучи обуреним та роздратованим, відчуваючи себе ображеним ОСОБА_11 , почав спостерігати за її діями з вулиці, в результаті чого у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство. Далі ОСОБА_7 , побачивши, що через деякий час потерпіла ОСОБА_11 вийшла з магазину у бік підсобного приміщення, повернувся до магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.02.2013 року приблизно о 00.30 годин, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, підійшов до задніх дверей магазину, де побачив ОСОБА_11 , яка стояла біля відкритих дверей та курила. Підійшовши до ОСОБА_11 , ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_11 , з силою вдарив її по обличчю долонею правої руки, від чого остання, бажаючи захиститись, правою ногою вдарила ОСОБА_7 в область паху, від чого він зігнувся в колінах, присів та руками схопився нижче поясу. Після чого ОСОБА_7 за поясом штанів правою рукою дістав ніж, який він носив при собі, та навмисно, спрямовуючи ніж на ОСОБА_11 , став наносити ним удар, в свою чергу, потерпіла ОСОБА_11 , бажаючи захиститись від удару, підняла ліву руку вгору над собою, прикриваючи обличчя, в результаті чого ніж потрапив їй у ліву внутрішню поверхню лівого плеча. Налякана за своє життя ОСОБА_11 намагалась закричати, але ОСОБА_7 , бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, з силою замахнувшись правою рукою, став цілити ножем вище, спрямовуючи удари в життєво важливі органи потерпілої, таким чином, при нанесенні другого удару ножем ОСОБА_7 завдав ОСОБА_11 удару в шию. Коли ОСОБА_7 витягнув ножа, потерпіла ОСОБА_11 , зігнувшись від спричиненій їй болі, змогла увійти у приміщення магазину Хороший та зачинити за собою двері з середини, але від отриманих поранень остання померла в приміщенні магазину, де і була виявлена о 07.30 годин 03.02.2013 року.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №249 від 25.02.2013 року, смерть ОСОБА_11 наступила від проникаючого колото-різаного поранення шиї, яке супроводжувалося пошкодженням лівої внутрішньої сонної артерії і ускладнилося зовнішньою та внутрішньою кровотечею з розвитком гострої крововтрати, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупу та даними додаткових методів дослідження.
Крім того, ОСОБА_7 маючи злочинний умисел, направлений на придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, у невстановлені дату та час, з метою особистої самооборони у невстановленої особи незаконно придбав вогнепальну зброю, яка являє собою револьвер, та який він незаконно зберігав за місцем свого мешкання без передбаченого законом дозволу.

06.11.2013 року, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05.11.2013 року, за місцем мешкання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , під час проведення обшуку у приміщенні літньої кухні, розташованої на подвір`ї вказаного будинку, за сервантом у поліетиленовому пакеті в присутності двох понятих виявлено та вилучено предмет, який згідно висновку експерта № 69/07-63 від 18.11.2013 року, являє собою револьвер, виготовлений саморобним способом, та відноситься до категорії ручної нестандартної короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї; діаметр каналу стволу револьвера 12,5 мм.; револьвер придатний до проведення пострілів; конструкція револьвера дозволяє проводити постріли способом роздільного спорядження з використанням в якості займистого складу будівельно-монтажних патронів групи В, а в якості снаряда - шроту або картечі діаметром до 12,5 мм; при цьому забезпечується достатня вражаюча дія вистріляних з нього снарядів, який ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання без передбаченого законом дозволу.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій засудженого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, при цьому ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: - за п.13 ч.2 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі; - за ч.1 ст.263 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 15 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10.10.2013 року, остаточно ОСОБА_10 призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі. Доводи своєї апеляції прокурор аргументує тим, що ОСОБА_7 був неодноразово судимий, вини в інкримінованих йому злочинах не визнав, не працює, суспільно-корисною працею не займається, обтяжуючою покарання обставиною, за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України, визнано рецидив злочину. Крім цього прокурор зазначає, що суд не в повній мірі врахував обставини вчинення умисного вбивства та спосіб його скоєння, поведінку обвинуваченого в процесі та після його вчинення, а також відношення ОСОБА_7 до скоєних злочинів.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили вирок суду залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, потерпілого ОСОБА_9 , який вважав за необхідне апеляцію прокурора задовольнити, перевіривши матеріали справи, вивчивши і проаналізувавши доводи, що містяться в апеляції, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 підлягає скасуванню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, повністю ґрунтуються на розглянутих у судовому засіданні та наведених у вироку доказах, при цьому в апеляції прокурором не оскаржуються.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції, органами досудового слідства та судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи.

Порушень в ході досудового слідства або в судовому засіданні вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування або зміни вироку, перевіркою матеріалів справи не виявлено. Докази, зібрані по справі є допустимими, достатніми та достовірними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених: - п.13 ч.2 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство; - ч.1 ст.263 КК України, як незаконне зберігання, придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Що стосується доводів апеляції прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, оскільки на думку колегії суддів, в порушення ст.414 КПК України, судом першої інстанції ОСОБА_7 призначено надто м`яке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого, та за своїм видом та розміром є явно не справедливим.

До такого висновку колегія суддів прийшла виходячи з того, що суд першої інстанції не в повному обсязі прийняв до уваги, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення у відповідності до ст.12 КК України є особливо тяжким.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції не достатньо повно враховані данні, які характеризують особу винного, характер його дій при вчинені умисного вбивства потерпілої.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 є особою неодноразово судимою, в тому числі і за скоєння умисного вбивства, вчинив злочини через менш ніж три місяці після звільнення з місць позбавлення волі, в ході досудового слідства переховувався від органів міліції, своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнавав та не розкаявся у скоєному, жодних заходів для відшкодування потерпілим завданої шкоди не прийняв.

Також у вироку суду першої інстанції зазначено, що обставини які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відсутні. Обставиною, обтяжуючою покарання за вчинення злочину за ч.1 ст.263 КК України, судом встановлено рецидив злочину.

Відповідно до ст.ст.50,65 КК України, покарання має на меті нести не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Суд, при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначення покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідно до ч.2 ст.409 КПК України є підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Виходячи з вище викладеного та погоджуючись з доводами, наведеними в апеляції прокурора, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст.ст.413,414 КПК України вирок суду в частині призначеного покарання у відношенні ОСОБА_7 скасувати, та у відповідності зі ст.420 КПК України, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 більш суворе покарання.

Керуючись ст.ст. 374,407,414,418,420 КПК України, колегія суддів,-

Засудила:
Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити в повному обсязі.

Вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2015 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 - скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за п.13 ч.2 ст.115 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.263 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10.10.2013 року, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії вироку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії вироку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4