У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.

суддів

Кармазіна Ю.М., Школярова В.Ф.

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 18 грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи апеляційним
судом, на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27
листопада 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від
18 травня 2007 року.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 27 листопада 2006 року

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого:

- 11.10.1996 року за ст.ст. 141 ч. 2, 46-1 КК України на
3 роки позбавлення волі з відстрочкою на 2 роки;

- 22.11.2001 року за ст.ст. 143 ч. 2, 185 ч. 2, 190 ч. 2,
352, 263 ч. 1, 358 ч. 1, 42, 45 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення
волі,

засуджено:
- за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч.
2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- за ч.
2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення
волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю цих злочинів ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у виді 3 років
позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2007 року
вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів за таких
обставин.

12 грудня 2004 року, ОСОБА_1, будучи раніше судимим за корисливі злочини,
повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, шляхом ривку відкрито
заволодів мобільним телефоном «Сіменс М-55» та аксесуарами до нього загальною
вартістю 743 грн., що належав ОСОБА_2.

15 грудня 2004 року, приблизно о 18 год. 10 хв. ОСОБА_1 повторно, шляхом
шахрайства заволодів мобільним телефоном «Самсунг С-100» вартістю 770 грн., що
належав неповнолітньому ОСОБА_3.

16 грудня 2004 року, приблизно о 22 год. ОСОБА_1 повторно, шляхом
шахрайства заволодів грошима ОСОБА_4 на суму 330 грн.

3 березня 2005 року, приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_1 повторно,
знаходячись в кафе «Алекс» по пр. Леніна, 55 в м. Дніпродзержинську, таємно
викрав мобільний телефон «Нокіа-3100» з СІМ-картою до нього та грошима на рахунку
на загальну суму 859 грн., що належав ОСОБА_5.

15 червня 2005 року, приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_1 повторно,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1,
таємно викрав мобільний телефон
«Моторола С-350» із СІМ-картою до нього, заподіявши шкоду ОСОБА_6 на загальну
суму 650 грн.

26 червня 2005 року, приблизно о 23 год. 45 хв., ОСОБА_1 повторно,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, шляхом шахрайства заволодів
мобільним телефоном «Самсунг Х-450» із СІМ-картою, аксесуарами та грошима на
рахунку на загальну суму 805 грн., що належав ОСОБА_7.

27 грудня 2005 року, приблизно о 10 год., ОСОБА_1 повторно, знаходячись в
квартирі АДРЕСА_2, що належить його знайомій ОСОБА_8, таємно викрав її майно на
загальну суму 550 грн.

10 лютого 2006 року, приблизно о 21 год., ОСОБА_1 повторно, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, відкрито заволодів мобільними телефонами батьків
неповнолітніх ОСОБА_9 і ОСОБА_10, заподіявши ОСОБА_9 і ОСОБА_10 шкоду на суму
відповідно 865 грн. та 200 грн.

У касаційному поданні прокурора порушено питання про скасування судових
рішень щодо ОСОБА_1 та направлення справи на новий судовий розгляд у зв'язку із
неправильним застосуванням ст. 69 КК України, невідповідністю призначеного
покарання тяжкості злочинів та особі засудженого внаслідок м'якості, а також
порушенням апеляційним судом вимог ст. 377 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про
обгрунтованість касаційного подання, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що це подання
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 визнано винним та
засуджено за вчинення злочинів, передбачених статтями 185 ч. 2, 186 ч. 2 та 190
ч. 2 КК України. Разом із тим покарання за грабіж та відповідно й остаточне покарання за сукупністю злочинів
йому призначено нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ст. 186 ч. 2 КК
України.

Проте, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні
покарання суд зобов'язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила
злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та
попередження нових злочинів.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального
покарання», із врахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків
та даних про особу винного судам належить обговорювати питання про призначення
передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на
грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочинів, тощо.

Зазначених вимог кримінального закону суд першої
інстанції не виконав, на що не звернув уваги й апеляційний суд, незважаючи на
доводи апеляції прокурора про м'якість призначеного засудженому покарання.
Більш того цей суд неправильно виклав позицію прокурора, який брав участь у
розгляді справи в апеляційному порядку та підтримав апеляцію прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції.

Крім того
перевіркою матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції не в повній
мірі враховані всі обставини справи, а саме: ступінь та характер суспільної
небезпечності вчинених злочинів, їх тяжкість, дані про особу винного, і зокрема
те, що маючи непогашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення
попередніх злочинів проти власності, ОСОБА_1 через короткий проміжок часу після
звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив вісім умисних корисливих
злочинів проти власності, що свідчить про рецидив злочинів. При цьому завдану
злочинами шкоду не відшкодував, характеризується негативно. Призначення
засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України судом у вироку взагалі
не вмотивоване, що свідчить про неправильне застосування кримінального закону,
але зазначені обставини залишив без належної оцінки й апеляційний суд,
незважаючи на наявність апеляції прокурора з цього приводу.

Тому з урахуванням викладеного колегія суддів вважає
обгрунтованими доводи касаційного подання про невідповідність призначеного
ОСОБА_1 покарання внаслідок м'якості як через неналежне врахування тяжкості
злочинів та особи засудженого, так і у зв'язку із неправильним застосуванням
кримінального закону.

За таких обставин вирок суду та ухвала апеляційного суду
щодо ОСОБА_1 підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий
розгляд, під час якого суду першої інстанції слід мати на увазі, що якщо при
розгляді справи по суті суд прийде до висновку про винуватість ОСОБА_1 у
вчинені зазначених у вироку злочинів, то призначене йому покарання за цим
вироком є м'яким.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394 - 396 КПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи апеляційним
судом, задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 27 листопада 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18 травня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

С У Д Д І :

Міщенко С.М. Кармазін Ю.М. Школяров В.Ф.