Провадження № 11-кп/792/93/15
Справа № 672/1604/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000365 від 21.09.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Городоцького районного суду від 10 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Новий Світ, Городоцького району, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- 22.04.2014 року Городоцьким районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, -

засуджено за:
· ч.1 ст.125 КК України до двохсот годин громадських робіт;
· ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Згідно зі ст.70 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточно покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 до цього покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 22.04.2014 року та визначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з 10.11.2014 року, зарахувавши в цей строк час перебування його під вартою з 09.10.2014 року по 09.11.2014 року, включно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 20 вересня 2014 року близько 2 год., знаходячись спільно з неповнолітнім ОСОБА_9 , на дорозі навпроти господарства за місцем свого проживання в с.Тростянець Городоцького району, побачивши в останнього на пальці руки перстень із золота, вирішив ним відкрито заволодіти.
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_7 під погрозою побиття змусив неповнолітнього ОСОБА_9 зняти з пальця руки та передати йому перстень із золота 585 проби, вагою 4,27 г, по ціні 540 грн. за 1 г, на загальну суму 2305,80 грн., яким з корисливих мотивів відкрито заволодів.
Окрім того, 20 вересня 2014 року близько 2 год. ОСОБА_7 , знаходячись на дорозі навпроти господарства за місцем свого проживания в с.Тростянець Городоцького району, після вчинення вищезазначеного відкритого заволодіння майном, на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс неповнолітньому ОСОБА_9 , численні удари руками по тулубу з обох сторін в ділянці нирок, численні удари коліном в грудну клітину, кілька ударів рукою в грудну клітину та по голові. В ході побиття ОСОБА_7 також утримував ОСОБА_9 рукою за шию, потерпілий неодноразово падав на землю, але на вимогу ОСОБА_7 піднімався.
За вказаних обставин, ОСОБА_7 умисно спричинив ОСОБА_9
тілесні ушкодження у вигляді одного підшкірного крововиливу правої виличної ділянки обличчя, одного підшкірного крововиливу у верхній частині шиї справа з переходом на підборіддя, підшкірного крововиливу лобної ділянки голови справа, чотирьох підшкірних крововиливів поперекової ділянки спини зліва, чотирьох підшкірних крововиливів поперекової ділянки спини справа, підшкірного крововиливу по передній поверхні грудної клітини справа по середньо ключичній лінії в четвертому міжреберї, трьох підшкірних крововиливів по передній поверхні грудної клітини зліва по середній ключичній лінії в проекції 1,2,4-го ребер, чотирьох підшкірних крововиливів по переднє зовнішній поверхні лівого плеча на всьому протязі, підшкірного крововиливу по переднє-зовнішній поверхні правого плеча в верхній третині, підшкірного крововиливу по зовнішній поверхні правого плеча в нижній третині, смугастого підшкірного крововиливу по передній поверхні шиї дещо справа, смугастого підшкірного крововиливу по верхній поверхні правого плечевого суглобу, з переходом на шию, які згідно з висновком судово-медичного експерта №209 від 22.09.2014 року, по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В своїй апеляції обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду щодо нього змінити, застосувати до нього більш м`яку міру покарання.
Вважає вирок місцевого суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням норм кримінального права щодо невідповідності призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі.

Вказує, що призначене місцевим судом покарання є занадто суворим, так як місцевий суд не дав належної оцінки обставинам, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Зазначає, що перстнем потерпілого він відкрито не заволодівав, а знайшов його після суперечки із останнім. Також, ОСОБА_9 він не бив, а наніс йому лише один удар по тулубу за те, що останній поширював щодо нього неправдиві чутки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляції з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, в силу наступних підстав.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст.94 КПК України, в ньому мають бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_9 легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я та в умисному відкритому викраденні чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з погрозою засування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , при зазначених у вироку обставинах є обґрунтований, правильний, відповідає фактичним обставинам справи, стверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, оціненими судом за принципами всебічності, повноти та об`єктивності.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в обґрунтування висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєному, судом першої інстанції покладені:

· показання потерпілого ОСОБА_9 , надані в місцевому суді, який докладно розповів про обставини відкритого заволодіння 20 вересня 2014 року належного йому золотого перстня обвинуваченим ОСОБА_7 під погрозою застосування фізичної сили, а після цього спричинення йому обвинуваченим ряду тілесних ушкоджень;
· данні висновку судово-медичної експертизи №209 від 22 вересня 2014 року щодо ступеня тяжкості, механізму, обставин та часу спричинення тілесних ушкоджень потерпілому;
· іншими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема, даними заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про добровільну видачу працівникам міліції золотого перстня, належного потерпілому ОСОБА_9 .
Будь-яких підстав не довіряти вищенаведеним доказам, в тому числі показанням потерпілого ОСОБА_9 , який на наступний день після події звернувся до правоохоронних органів, послідовно розповівши про обставини його пограбування та побиття обвинуваченим, у суду не було, оскільки вони повністю узгоджуються між собою, доповнюючи один одного, а тому обґрунтовано були покладені в основу вироку, з наведенням переконливих мотивів, чому взяті до уваги одні докази та відхилені інші, в тому числі й показання самого обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його непричетності до відкритого заволодіння золотим перстнем потерпілого ОСОБА_9 .

Який видав перстень працівникам міліції лише після того, як останні почали здійснювати досудове розслідування за заявою потерпілого внесеного до ЄРДР щодо його відкритого пограбування та побиття ОСОБА_7 .

Також доводи обвинуваченого про те, що він наніс лише один удар потерпілому спростовуються як показаннями самого ОСОБА_9 так і об`єктивно даними висновку судово-медичної експертизи №209 від 22 вересня 2014 року у якому зазначено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_9 виникли не менше як від 21 дії тупих твердих предметів, якими могли бути кулаки рук, взуті ноги сторонньої людини та інші подібні предмети, не являються характерними для виникнення при падінні з висоти власного зросту та ударі об тупі тверді предмети та інші тілесні ушкодження, які могли мати місце при здавлюванні шиї рукою (плечем та передпліччям) сторонньої людини. Таким чином механізм та локалізація тілесних ушкоджень про які зазначив потерпілий у своїй заяві та показаннях повністю підтверджується даним висновком експерта.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, місцевий суд проаналізувавши зібрані докази по кримінальному провадженні, на підставі ретельного, повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та ч.1 ст.125 КК України.

Докази, якими суд обґрунтував свій висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, є належними, допустимими, достатніми та достовірними.
Матеріали кримінального провадження не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду, чи суперечливих доказів, які б суд невмотивовано відкинув, або ж не врахував.

Призначене ОСОБА_7 покарання, на думку колегії суддів, відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст.65 КК України та Постанові Пленуму Верховного Суду України „Про практику призначення судами кримінального покарання від 24.10.2003 року №7 (із наступними змінами та доповненнями), є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Зокрема, судом при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , належним чином враховано ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, добровільне відшкодування завданого збитку, як обставину що пом`якшує покарання та рецидив злочинів, як обставину, яка покарання обтяжує.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо неврахування місцевим судом при призначенні йому покарання в умовах ізоляції від суспільства, положень ст.69 КК України, на думку колегії суддів, є безпідставними, які спростовуються наступним.

Так, у відповідності до положень ст.69 КК України, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, можливе лише за наявності не менше двох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і з урахуванням особи винного, тобто його характеризуючих даних.

При цьому застосування даної норми закону можливе за наявності вказаних обставин в їх єдності і сукупності.

На підставі викладеного та з врахуванням того, що обвинуваченим ОСОБА_7 вчинено нові злочини в період іспитового строку, призначеного за вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 22.04.2014 року, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, наявності у даному кримінальному провадженні лише однієї обставини, яка пом`якшує обвинуваченому покарання та негативної характеристики останнього за місцем проживання, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку не виявлено.

Підстав для скасування чи зміни вироку суду, при перевірці справи в апеляційному порядку, колегія суддів не вбачається.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст.404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Городоцького районного суду від 10 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляцію обвинуваченого без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2