Справа № 1-150/12 Головуючий у І інстанції Заріцький
Провадження № 11/780/66/13 Доповідач у 2 інстанції Габрієль В.О.
Категорія 65 24.01.2013
??????????????????????????????
УХВАЛА

Іменем України

24 січня 2013 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Габрієля В.О.

суддів Говорухи В.І., Ященко І.Ю.,

з участю прокурора Скрипки І.М.

захисника ОСОБА_2

виправданого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 16 листопада 2012 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Очеретня Кривоозерського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, проживаючого: АДРЕСА_1 раніше не судимого, -

- виправдано за ч. 2 ст. 382 КК України за відсутністю в його діях складу злочину.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_3, підписку про невиїзд скасовано.

За вироком суду ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він вчинив умисне невиконання службовою особою рішення суду, що набрало законної сили.

Так, з обвинувального висновку вбачається, що наказом №1 директора МПП «Віраж»ОСОБА_4 від 01.01.2001р. виконуючим обов'язки директора підприємства призначено ОСОБА_3

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.08.2011р., яке набрало законної сили МПП «Віраж»зобов'язано знести самовільно побудований культурно - спортивний комплекс за адресою: м. Вишгород, вул. Набережна, б/н.

23.01.2012р. ВДВС Вишгородського РУЮ на адресу боржника - МПП «Віраж»направлено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено термін для добровільного виконання рішення суду до 30.01.2012р.

У зв'язку із невиконанням без поважних причин МПП «Віраж»рішення суду ВДВС Вишгородського РУЮ відповідно до ст. ст. 76, 87, Закону України «Про виконавче провадження»20.02.2012р. та 02.03.2012р. винесено постанови про накладення на боржника штрафу, які разом із попередженням про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду були направлені на його адресу. Про невиконання рішення суду державним виконавцем було складено відповідні акти.

З обвинувального висновку витікає, що виконуючий обов'язки директора МПП Віраж»ОСОБА_3, як посадова особа уповноважена на виконання організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення та маючи реальну можливість його виконати не вжив жодних дій, спрямованих на виконання рішення Господарського суду Київської області від 15.08.2011р., чим вчинив умисне невиконання службовою особою рішення суду, що набрало законної сили, тобто ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилася в умисному невиконанні службовою особою рішення суду, що набрало законної сили вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 382 КК України.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок суду скасувати у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, неповнотою судового слідства, а також невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а справу направити на новий судовий розгляд. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_5, не надав належної оцінки наказу № 1 від 01.01.2001 року директора МПП «Віраж». Вважає що суд першої інстанції належним чином не врахував пояснення підсудного, які останній надавав під час досудового слідства.

В запереченнях на апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, виправданий ОСОБА_3 просить апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду без зміни. Свої вимоги мотивує тим, що апеляція прокурора не обґрунтована. Зазначає, що вирок суду законний і обґрунтований та відповідає фактичним обставинам справи..

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення виправданого та його захисника, які вважають вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.367 КПК України (1960 року) підставами для скасування або зміни судових рішень, зазначених у частині першій статті 347 цього кодексу, при розгляді справи в апеляційному суді є істотне порушення кримінально-процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України (1960 року), істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову.

Колегією суддів встановлена наявність істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, допущених під час провадження судового розгляду даної справи.

Згідно ч.4 ст.327 КПК України (1960 року) виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Зазначені підстави для постановлення виправдувального вироку є чітко визначеними, вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

У виправдувальному вироку суд повинен зазначити, передбачену ч. 4 ст. 327 КПК України, чітку підставу для виправдування підсудного.

Проте, суд першої інстанції, на порушення вказаної норми закону у резолютивній частині вироку зазначив, що виправдав засудженого за ч. 2 ст. 382 КК України у зв'язку з відсутність в його діях складу злочину. При цьому мотивує таке своє рішення тим, що обвинуваченням не надано належних доказів, а судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що ОСОБА_3 на час виконання рішення суду про знесення самовільно збудованого культурно-спортивного комплексу являвся службовою особою МПП «Віраж»і виконував функції, пов'язані із виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків на підприємстві. (а.с. 194 абз. 5).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.367 КПК України (1960 року) підставами для скасування або зміни судових рішень, зазначених у частині першій статті 347 цього кодексу, при розгляді справи в апеляційному суді є невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 369 КПК України (1960 року), вирок вважається такими, що не відповідає фактичним обставинам справи у випадку коли при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку (постанові) не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Колегією суддів встановлена наявність такої невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, допущених під час провадження судового розгляду даної справи.

Відповідно до ч.4 ст.334 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред'явлене підсудному і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Виправдувальний вирок у силу ч.1 ст.327 КПК України повинен бути мотивований судом.

Відповідно до вказаних норм закону, у мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладений аналіз і оцінка доказів, що були зібрані під час досудового слідства і подані у судовому засіданні, та висновок суду про те, чому суд відкинув докази обвинувачення.

Як вбачається з вироку зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінальної справи щодо ОСОБА_3 дотримані не були. Покази свідків, які давали пояснення в судовому засіданні взагалі не проаналізовані та їм не надана оцінка. Також районним судом не надано належної оцінки наказу № 1 від 01.01.2001 року директора МПП «Віраж».

У відповідності до ст.323 КПК України (1960 року) вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 368 КПК України (1960 року), дізнання, досудове чи судове слідство в усякому разі визнається однобічним і неповним також, у випадку, коли не були допитані певні особи, не були витребувані і досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Проте, з протоколу судового засідання взагалі не убачається, які саме матеріали справи досліджувалися судом, оскільки не зазначені аркуші справи досліджуваних матеріалів.

Таким чином, вирок районного суду про виправдання ОСОБА_3 є передчасним, прийнятим з порушенням вимог кримінально-процесуального закону без повного, всебічного дослідження обставин справи і зібраних доказів.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, про необхідність скасування вироку та повернення справи на новий судовий розгляд. При новому розгляді суду першої інстанції слід ретельно перевірити усі докази по справі, всебічно, повно і об'єктивно розглянути всі обставини справи у їх сукупності, керуючись законом та прийняти обґрунтоване та законне рішення.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України (1960 року), колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 16 листопада 2012 року, щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Головуючий:

Судді: