УХВАЛА

Іменем України

4 вересня 2007
року

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської
області

в складі:

головуючого Захарчука С.В.

суддів: Слісарчука
Я.А., Зав'язуна С.М.

прокурора Руденка В.І.

адвоката ОСОБА_1

представника
потерпілої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за
апеляціями засудженого ОСОБА_3, цивільного відповідача ОСОБА_4, цивільного
відповідача страхової компанії „АСКО-Медсервіс" на вирок Андрушівського
районного суду Житомирської області від 2 липня 2007 року, яким

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Андрушівка Житомирської області, громадянина України, приватного
підприємця, мешканця АДРЕСА_1,не судимого,

засуджено:

- за ст.286 ч.1 КК України - один
рік обмеження волі, з позбавленням

права керувати транспортними засобами на три роки.

Запобіжний
захід засудженому змінено з
підписки про невиїзд на тримання під вартою. Стягнуто з
ОСОБА_4

- на користь
потерпілої ОСОБА_2 481
грн. 38 коп.
заподіяної

матеріальної шкоди і 3000 грн. моральної шкоди.

Справа №11 -609

Головуючий у судді 1 -ї інстанції Брагин В.І.

Категорія
ст. 286 ч.1 КК

Суддя-доповідач
Захарчук С.В.

на
користь потерпілого ОСОБА_5. 416 грн. 13 коп.
заподіяної матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної
шкоди;

Стягнуто з ОСОБА_3. на користь Андрушівської районної лікарні 358 грн. 24
коп. витрат на лікування потерпілих та на користь НДЕКЦ при УМВС України в
Житомирській області 585 грн.06 коп. за проведення експертизи.

Накладено арешт на належний ОСОБА_3. автомобіль „ОПЕЛЬ_КАДЕТ" та майно
ОСОБА_4. на суму 5897 грн. 51 коп.

Згідно вироку, ОСОБА_3. 25 серпня 2006 року, біля 2 год. ЗО хв., керуючи
автомобілем марки «Опель-Кадет»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить приватному підприємцю ОСОБА_4.
та обладнаний як автомобіль „таксі", з яким він перебував в трудових
відносинах, та виконуючи свої трудові обов'язки, рухаючись по вул. Тітова в м.
Андрушівка Житомирської області, порушив п.п.1.4; 12.1; 12.2; 12.3; 19.3 Правил
дорожнього руху України, в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості,
вибрав швидкість руху без врахування дорожньої обстановки та можливості у разі
виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний
виявити або погіршення видимості у напрямку руху, викликаного світлом фар
зустрічних транспортних засобів, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до
зупинки транспортного засобу. Внаслідок чого скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_2,
ОСОБА_5.,ОСОБА_6., які знаходились на проїзній частині смуги його руху, перша
отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, а останні легкі.

В апеляції засуджений ОСОБА_3. просить скасувати вирок суду, а справу
направити на додаткове розслідування. Посилається на те, що висновки суду ,
викладені у вироку , не відповідають фактичним обставинам справи і в процесі
досудового слідства та судового розгляду допущено істотне порушення кримінально
- процесуального закону, неповне з'ясування обставин справи. Суд прийшов до
висновку, що він вчинив наїзд на пішоходів, які знаходились на обочині. Однак,
це не відповідає матеріалам справи. Висновок судово - технічної експертизи
№3/211 від 7.05. 2007 року зроблений на підставі матеріалів, що не дають змогу
правильно оцінити конкретну ситуацію. Досудовим і судовим слідством
з'ясовувалось питання порушення правил дорожнього руху потерпілими, які стояли
проїзній частині дороги. Вважає, що суд вийшов за межі обвинувачення, оскільки
за висновком досудового слідства зіткнення відбулося на проїзній частині
дороги, а суду - на обочині.

В
апеляції цивільний відповідач ОСОБА_4. просить повністю скасувати вирок суду та
відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що вина ОСОБА_3. у вчиненні
злочину не доведена, судове слідство

проведено неповно та однобоко.
Висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи,
оскільки не підтверджуються доказами, у вироку суд не зазначив, чому взяті до
уваги одні докази і відкинуті інші. Суд взяв до уваги висновок додаткової експертизи,
не давши оцінки попередній.

Цивільний відповідач Страхова компанія „АСКО -
Медсервіс" також просить скасувати вирок суду та постановити новий вирок(
виправдувальний), Новим вироком позов до ОСОБА_4 задовольнити частково,
постановити відшкодування на користь потерпілих понесених ними витрат на
лікування, у відшкодуванні моральної шкоди відмовити.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав, що апеляція не підлягає до
задоволення, засудженого ОСОБА_3, цивільних відповідачів, які підтримали апеляції,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції підлягає до
часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 334 КПК України мотивувальна частина обвинувального
вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з
зазначенням місця, часу способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і
мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визнають
ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок
суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші
докази; обставини у разі визнання частини обвинувачення необгрунтованою
-підставі для цього.

Ці вимоги закону
судом не дотриманні.

В судовому засіданні ОСОБА_3. свою вину в інкримінованому
йому злочині не визнав і пояснив, що не порушував правил дорожнього руху.
Потерпілі перебували на смузі руху його автомобіля, він в даній дорожній
обстановці не мав технічної можливості запобігти наїзду на них.

Суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку при формулюванні
обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначив, що засуджений вчинив наїзд
автомобілем на потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які знаходились на
проїзній частині смуги його руху.

Після
цього суд навів докази, якими обґрунтовується доведена частина обвинувачення і
поклав в основу обвинувачення показання потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
які на досудовому слідстві стверджували, що під час наїзду на них автомобілем
під керуванням засудженого ОСОБА_3. вони знаходились на узбіччі дороги, а не на
проїзній частині, як це зазначено судом при формулюванні обвинувачення.

Отже ,
суд допустив супереч.1иві судження щодо фактичних обставин автопригоди,
зокрема, місця вчинення наїзду на потерпілих.

З'ясування цієї обставини має істотне значення для перевірки доводів
засудженого про те, що він не порушував правил дорожнього руху та про порушення
правил дорожнього руху потерпілими.

З рапорту інспектора ДПО Перина М.М., потерпілі стояла на
смузі руху водія (а.с.2). Згідно схеми до протоколу огляду місця пригоди,
гальмовий шлях автомобіля, бурі плями схожі на кров, осип лобового скла
автомобіля та сам автомобіль на момент огляду знаходились на смузі руху
автомобіля „ Опель- Кадет".

Зазначеним
обставинам суд не дав належної оцінки.

В ході судового розгляду справи судом було призначено дві судово -
автотехнічні експертизи.

Відповідно до ст.67 КПК висновок експерта не має наперед
встановленої сили, а також переваг перед іншими доказами і, як усі інші докази,
підлягає оцінці за внутрішнім переконанням суддів, та ґрунтується на
всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності.

Суд поклав в основу обвинувачення останній висновок експерта №3/211 від
5.05. 2007 року, згідно якого засуджений мав технічну можливість запобігти наїзду
на пішоходів.( а.с.236-239)

Суд висновку експерта не дав належної оцінки і не навів мотивів, з яких
прийняв його як доказ і у вироку не зазначив, чому він не взяв до уваги
попередній висновок експерта.

При вирішенні цивільних позовів про стягнення матеріальної і моральної
шкоди на користь потерпілих з ОСОБА_4. суд не навів мотивів і не з'ясував, на
яких підставах засуджений володів автомобілем, який належав на праві власності
ОСОБА_4. Докази про це в матеріалах справи відсутні.

Крім того, не з'ясовані дані про особу засудженого. У
вступній частині вироку зазначено, що засуджений не одружений, в суді
апеляційної інстанції засуджений пояснив, що він одружений і на його утриманні
перебуває двоє неповнолітніх дітей. Довідка про склад його сім'ї та характеристика
з місця його роботи у матеріалах справи відсутні.

Оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції були
допущені такі істотні порушення кримінально - процесуального закону, які
виключають постановления
вироку, то колегія судді, відповідно до ст.374 КПК України, скасовує вирок
і повертає справу на новий судовий розгляд.

Відповідно
до ст. 155 КПК України взяття під варту як запобіжний захід застосовується в
справах про злочини, за які законом передбачено

покарання у
вигляді позбавлення волі на
строк понад три роки.
У виняткових випадках цей запобіжний захід може бути застосовано в
справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення
волі і на строк не більше трьох років.

Санкція закону ст.286 ч.1 КК України не передбачає
покарання -позбавлення волі, а тому суд застосував запобіжний захід - взяття
під варту, незаконно. У звязку з цим колегія суддів змінює запобіжний захід з
тримання під вартою на підписку про невиїзд і звільняє засудженого з під варти
із залу судового засідання.

Керуючись ст. ст. 365,366 КГЖ України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційні
скарги засудженого ОСОБА_3.,
цивільного відповідача ОСОБА_4.,
цивільного відповідача страхової компанії „Аско - Медсервіс"
задовольнити частково.

Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 2 липня 2007
року щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду
іншим складом.

Запобіжний
захід ОСОБА_3 змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши
із під варти із залу судових засідань.