Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
28 січня 2015 року м. Рівне

Колегія судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 19.01.2015 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного за ч.3 ст. 153, ч.4 ст.152 КК України у кримінальному провадженні №0000139, з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 19.01.2015 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 та обрано останньому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 30 червня 2009 року в період часу з 14 год. 30хв. по 15 год. на околиці с. В.Олексин Рівненського району Рівненської області застосував фізичне насильство щодо неповнолітньої ОСОБА_8 та задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом, вчинивши із неповнолітньою потерпілою орогенітальний контакт. Після цього ОСОБА_5 , застосувавши фізичне насильство, вступив з неповнолітньою ОСОБА_8 в природні статеві зносини проти її волі.

В поданих апеляційних скаргах:

- прокурор просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, досудове розслідування здійснюється Рівненським РВ УМВС, компетенція якого не поширюється на територію м.Рівне, тому органу досудового розслідування неможливо буде контролювати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

- підозрюваний ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Доводить, що слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу не врахував його особу та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 , який просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, перевіривши матеріали клопотання та викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 N 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 утримувався під вартою понад п`ять років, раніше не судимий, матеріали клопотання не містять жодних даних про притягнення підозрюваного як до кримінальної так і до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що органом досудового розслідування неможливо буде контролювати виконання підозрюваним покладених на ОСОБА_5 обов`язків при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту як на підставу для скасування ухвали слідчого судді не грунтується на законі та є такими, що не заслуговують на увагу.

Як вірно встановлено слідчим суддею, ні слідчим, ні прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначених у ст. 177 КПК України.

Твердження підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу не заслуговують на увагу, оскільки при обранні останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею враховано обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , майновий стан підозрюваного, інші дані про його особу, ризики, передбачені статтею 177 КПК України. Доводи апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_5 про те, що слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу не врахував його особу та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не можна вважати обгрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 та застосування останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Рівненського міського суду від 19.01.2015 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 та застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора та підозрюваного ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

с у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3