АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6083/14-к Номер провадження 11-кп/786/280/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 115 КК України ОТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_12
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження №0001442 від 27.07.2014 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника в інтересах ОСОБА_7 на вирок колегії суддів Київського районного суду м. Полтави від 5 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком колегії суддів Київського районного суду м. Полтави від 5 лютого 2015 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працююччий, з середньою освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

10.09.2014 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 296 КК України до 3 місяців арешту;

06.11.2014 року Київським райсудом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 03.07.2013 року, та остаточно призначене покарання на 1 рік 2 місяці позбавлення волі;

25.12.2014 року вироком Київського районного суду м. Полтави було задоволено заяву прокурора прокуратури Київського району м. Полтави за нововиявленими обставинами та вирок від 06.11.2014 року скасовано; Засуджено ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

засуджений за:

· ч.4 ст. 187 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна;
· п.п.1,6,12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна;
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено довічне позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Відповідно до ч.4 ст. 71 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 25.12.2014 року більш суворим, призначено остаточно довічне позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, не працює, освіта середня, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

засуджений за:

· ч.4 ст. 187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна;
· п.п.1,6,12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна;
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено довічне позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Стягнуто з обвинувачених в солідарному порядку 1 566 грн. 72 коп. судових витрат.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду, приблизно у середині липня 2014 року у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що діяли за попередньою змовою, виник злочинний умисел на здійснення нападу на ОСОБА_13 з метою заволодіння належним останньому особистим майном (насамперед значною сумою коштів), з корисливих спонукань, та здійснення нападу на ОСОБА_14 , з метою заволодіти у неї ключем від квартири ОСОБА_13 , щоб в такий спосіб мати безперешкодний доступ до майна останнього.

Так ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, 25.07.2014 придбав у магазині «Брусничка» по вул. Ватутіна в м. Полтава упаковку гумових перчаток та 26.07.2014 виготовив 2 кляпи з тканини, розміром 12,5 см. х 6,5 см., відрізки тканини для фіксування кляпів та 6 відрізків мотузки. ОСОБА_8 , в свою чергу, виготовив із в`язаних шапок 2 маски.

У послідуючому, 26.07.2014 року близько 12.00 год. ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_14 насильницьким шляхом, будучи готовити до будь-яких наслідків, діючи з прямим умислом, взявши з собою заздалегідь виготовлені 2 кляпи з тканини та відрізки мотузки, вдягнувши маски та гумові перчатки, проникли через вхідні двері до квартири АДРЕСА_3 , де проживала ОСОБА_14 , яка є особою похилого віку, та перебуваючи у кімнаті її квартири здійснили напад на останню, застосувавши до неї насильство, небезпечне для життя та здоров`я, що виразилося у завданні потерпілій не менше 2 ударів руками, стиснутими в кулаки у ділянку голови та не менше 10 ударів руками стиснутими в кулаки по верхнім кінцівкам потерпілої ОСОБА_14 , після чого ОСОБА_7 засунув потерпілій ОСОБА_14 до рота кляп, яким повністю закрив отвір дихальних шляхів, та обв`язав кляп мотузкою навколо голови потерпілої. Після чого зв`язав руки та ноги ОСОБА_14 мотузкою, позбавивши таким чином потерпілу можливості рухатися.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , обмотали голову ОСОБА_14 простирадлом та предметами одягу, позбавивши останню таким чином можливості дихати та спричинивши потерпілій тілесні ушкодження, від яких вона померла на місці події. Після цього ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , заволоділи особистим майном ОСОБА_14 , а саме: ключами, від квартири АДРЕСА_4 , де проживав ОСОБА_13 , що знаходилися у кишені її халату, в який була одягнута потерпіла, з метою доступу до майна останнього. Після чого вийшли з квартири та на замок замкнули за собою вхідні двері.

Згідно висновку експерта №795 від 27.08.2014 року, при проведенні судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження, які можна розділити на 2 умовні групи:

Перша група тілесних ушкоджень: механічна асфіксія від закриття дихальних шляхів стороннім тілом; наявність в ротовій порожнині щільно фіксованого стороннього тіла у вигляді фрагменту зв`язаної матерії повністю закриваючого отвір дихальних шляхів; дрібно крапкові крововиливи в з`єднувальні оболонки обох очей; осередкові інфільтруючі крововиливи у «корінь язика»; дрібно крапкові крововиливи на поверхні серця та легень; крововиливи в хрящі гортані та голосові зв`язки.

Друга група тілесних ушкоджень: садно спинки носу; синці голови, кінцівок; крововилив в м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобній області зліва з розповсюдженням на ліву скроневу область.

Ушкодження першої групи є прижиттєвими, утворилися незадовго до настання смерті від дії тупих предметів, які діяли з достатньою для утворення ушкоджень силою, та привели до безпосередньої причини смерті.

У послідуючому, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на заволодіння чужим майном насильницьким шляхом, діючи з прямим умислом, взявши з собою заздалегідь виготовлений кляп з тканини, відрізок мотузки, та дерев`яну ніжку від кухонного стільця, близько 12 год. 30 хв. відчинили ключами, якими заволоділи у потерпілої ОСОБА_14 , вхідні двері та незаконно проникли до кв. АДРЕСА_4 , де проживав ОСОБА_13 , який є особою похилого віку, та перебуваючи в коридорі його квартири, здійснили напад на останнього, застосувавши до нього насильство, небезпечне для життя та здоров`я, що виразилося у завданні потерпілому не менше 2 ударів руками, стиснутими в кулаки у ділянку голови, та не менше 4 ударів руками стиснутими в кулаки та ногами по тулубу, та верхнім кінцівкам потерпілого ОСОБА_13 від чого останній впав на підлогу.

Після подолання опору потерпілого ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, засунули до рота потерпілого кляп, яким повністю закрили отвір дихальних шляхів, чим позбавили його можливості дихати. Потім, зв`язавши руки ОСОБА_13 мотузкою, позбавили потерпілого можливості рухатися, тим самим спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події.

Після цього ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого корисливого умислу, перебуваючи у квартирі ОСОБА_13 заволоділи його майном, а саме: коштами в сумі 102 грн., телевізором «САМСУНГ», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №400 від 05.09.2014 становить 2590 грн., та мобільним телефоном «НОКІА 1616-2», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №409 від 15.09.2014 становить 131 грн., 20 коп., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «КИЇВСТАР», вартістю 10 грн., та 30 грн. на рахунку, якими розпорядилися на власний розсуд.

Згідно висновку експерта №796 від 01.09.2014 причиною смерті ОСОБА_13 стала механічна асфіксія від закриття отворів дихальних шляхів стороннім тілом, про що свідчать наявність в ротовій порожнині щільно фіксованого стороннього тіла у вигляді кляпа та протеза верхньої щелепи повністю закриваючого отвір дихальних шляхів.

Висновками судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження які можна розділити на 2 умовні групи:

Перша група тілесних ушкоджень: з`єднувальні оболонки очей з дрібно крапковими крововиливами. Крововиливи в області м`якого піднебіння з переходом на м`які тканини під`язикової кістки та хрящі гортані і голосові зв`язки.

Вищевказаний комплекс тілесних ушкоджень носить прижиттєвий характер, утворилися в короткий проміжок часу від дії тупих предметів, незадовго до моменту настання смерті, стосовно живої особи, згідно з «правилами судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995р.) носять ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень по критерію загрози для життя, а в даному випадку потягли смерть потерпілого.

Друга група тілесних ушкоджень: рана голови, крововиливи в м`які покрови голови в лобно-скроневій області зліва, синці голови, тулубу та кінцівок, які носять прижиттєвий характер, утворилися в короткий проміжок часу від не менш чим шестикратної дії тупих предметів, незадовго до моменту настання смерті, стосовно живої особи, згідно з «правилами судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995р.) носять ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах ОСОБА_7 просить виправдати обох обвинувачених за п.п. 1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України та перекваліфікувати їх дії з ч.4 ст. 187 КК України на ч.3 ст. 187 КК України.

Вказує, що обвинувачені не мали умислу на вбивство потерпілих, та проникли до житла з метою заволодіння майном, оскільки заздалегідь приготували маски для унеможливлення їх ідентифікації.

Зазначає про неповноту судового розгляду, і як наслідок розбіжність у кваліфікації тілесних ушкоджень судмедекспертами, яка не була усунута в ході судового провадження.

Вважає, що при постановлені вироку судом не враховані обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить виправдати його за п.п. 1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України та перекваліфікувати його дії з ч.4 ст. 187 КК України на ч.3 ст. 187 КК України.

Зазначає, що він не мав умислу на позбавлення життя потерпілих про що свідчить наявність маски, яку він вдягнув з метою унеможливлення ідентифікації.

Вказує, що мав попередню змову з ОСОБА_7 лише щодо заволодіння особистим майном потерпілих.

Просить врахувати, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв досудовому розслідуванню.

Обвинувачений ОСОБА_7 у апеляційній скарзі просить пом`якшити призначене покарання. Зазначає, що під час досудового розслідування на нього чинився фізичний тиск, а тому він змушений був оговорити себе.

Вказує, що він мав умисел лише на заволодіння коштами потерпілих.

Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисників на підтримку наданих апеляційних скарг, думку прокурора, яка вважала вирок суду законним та обґрунтованим, аналогічні міркування потерпілих, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг згідно їх меж, колегія суддів вважає, що надані апеляції задоволенню не підлягають за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вироку суду дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 187 КК України, як розбій, тобто напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_13 а також за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфікуючими ознаками якого є вбивство двох осіб щодо ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Колегією суддів першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини злочинів інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діючи спільно, із корисливих спонукань, позбавили життя потерпілих внаслідок заподіяння шляхом насильницьких дій шкоди їх здоров`ю з послідуючим настанням їх смерті через лічені хвилини на місці вчинення злочинів після заподіяння їм тілесних ушкоджень. Відповідно до вироку суду належним чином з`ясовано та зазначено характер дій обвинувачених, ступінь участі у вчиненні злочинів кожного з них, які разом безпосередньо брали участь у позбавленні життя потерпілих та в їх послідуючих діях спрямованих на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 відповідно до раніше ними спланованих та узгоджених дій, планування вказаних злочинів та приготування до цього. Про вказане достовірно свідчить виготовлення до скоєння злочинів та використання під час їх вчинення обвинуваченими масок, кляпів, мотузок, гумових рукавичок. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спланували та скоїли злочин стосовно бабусі останнього - ОСОБА_14 та зразу ж після цього вчинили розбійний напад на близького друга потерпілої ОСОБА_13 з летальними наслідками для обох потерпілих. Метою нападу на ОСОБА_14 за твердженням обвинувачених, було заволодіння ключами від квартири загиблого ОСОБА_13 для можливості реалізації розбійного нападу на нього та заволодіння його майном.

Апеляційні твердження обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які не заперечували послідовність та фактичність вчинення ними дій під час нападу на потерпілих та мету заволодіння їх майном, за виключенням умислу на позбавлення життя потерпілих, колегія суддів визнає методом захисту з метою уникнення покарання за скоєння більш тяжкого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 не тільки являється онуком загиблої ОСОБА_14 , а і разом з нею проживав в її квартирі, з відповідним вільним доступом до речей, які там знаходились. З наведеного вбачається, що ніякої нагальної необхідності для нього, в здійсненні нападу на бабусю з метою заволодіння ключами від квартири ОСОБА_13 не було, оскільки існувала реальна можливість заволодіння ними або виготовлення дублікату у інший спосіб. Крім того, достовірно встановлено що, в квартирі загиблої ОСОБА_14 , у відрі була виявлена заздалегідь виготовлена ОСОБА_8 маска для використання під час нападів, яку викинув ОСОБА_7 , пояснивши, що зробив це, оскільки маска, внаслідок занадто великого отвору, не в повній та належній для цього мірі маскувала обличчя. Відповідно до показань обвинувачених, в цій масці ОСОБА_7 скоював злочин безпосередньо стосовно своєї бабусі із застосовуванням реальних фізичних дій стосовно неї та без маскування обличчя вчиняв напад на ОСОБА_13 в його квартирі, місце знаходження якої було відоме саме йому. Таким чином факт нападу на загиблого ОСОБА_13 вчинений без маски ОСОБА_7 , (онуком надзвичайно близької подруги на протязі тривалого часу до загиблого, який відповідно знав вказаного обвинуваченого), після вбивства потерпілої ОСОБА_14 не залишав ніяких шансів на збереження життя під час нападу. Відповідно до факту вчинення ОСОБА_7 нападу в квартирі на потерпілого ОСОБА_13 без маски, твердження обвинуваченого ОСОБА_8 , що на ньому під час вказаного нападу була маска є сумнівними. Залишення обвинуваченим ОСОБА_7 своєї маски у відкритому пустому мусорному відрі в квартирі, де він проживав під час вбивства його бабусі, яка була б обов*язково виявлена працівниками міліції, наряду с фактом раніше узгодженим планом обвинувачених скоєння вказаних злочинів та відповідними заходами ними здійсненими та спланованими для уникнення їх викриття в здійснені скоєних ними злочинів, про що свідчить використання завчасно приготовлених ними для скоєння злочинів рукавичок, вказує тільки про їх намір ускладнити дії слідчих органів з метою відведення від себе підозри у скоєному. При цьому враховується також кримінальний досвід обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був відповідно на власному досвіді знайомий з методикою збору доказів працівниками міліції по власним кримінальним справам.

Обвинувачені не заперечують той факт, що заволодіти майном ОСОБА_13 запропонував вчинити ОСОБА_7 .. Будь які данні, що один із обвинувачених вийшов за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій і вчинив більш тяжкий або інший злочин відсутні. Всі дії під час скоєння злочинів стосовно застосування насильницьких дій до потерпілих, обвинувачені вчиняли одночасно та разом, діючи узгоджено та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачали його суспільно небезпечні летальні наслідки та відповідно бажали їх настання стосовно єдиного умислу спрямованості їх дій та мотивів цього при незначному розриві в часі при реалізації умислу на вбивство обох потерпілих під час заволодіння їх майном. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до початку позбавлення життя потерпілих, бажали отримати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе і заволодіти грошима та майном ОСОБА_13 згідно попередньо досягнутої між ними домовленості про це. Обвинувачені всі насильницькі дії під час нападів на потерпілих, які в сукупності привели до їх смерті, вчиняли разом та одночасно, згідно заздалегідь узгодженому плану та застосовуючи при цьому раніше приготовлені предмети - мотузки та кляпи, рукавички для неможливості їх ідентифікації присутності на місці скоєння злочину.

При цьому обвинувачені в обох випадках застосовували одночасно і разом фізичне насильство до потерпілих - під час нападу долали їх супротив, зв*язували потерпілих та після цього засовували їм кляп і фіксували його, у випадку з потерпілою ОСОБА_14 , позбавляючи потерпілих будь якої можливості залишитися живими. Виготовлені кляпи відповідно до їх розмірів та застосування, фіксації кляпа в ротовій порожнині потерпілої ОСОБА_14 , фактично одразу ставали причиною смерті внаслідок асфіксії у двох цих фактично аналогічних випадках відповідно до виявлених ушкоджень у потерпілих в ділянці гортані, з наявними крововиливами та ушкодженнями відповідно до матеріалів судмедекспертиз трупів загиблих. Асфіксія яка одразу виникала, внаслідок застосування обвинуваченими кляпа, перешкоджала можливості дихати потерпілим, внаслідок чого на протязі максимально кількох хвилин наступала їх смерть, відповідно по показань судмедексперта ОСОБА_15 та висновків матеріалів судмедекспертиз загиблих, які наявно спростовують твердження обвинувачених та їх захисників про настання смерті потерпілих від інших чинників, оскільки обвинувачені нібито бачили, що загиблі могли на протязі значного проміжку часу, в їх присутності безперешкодно дихати. При цьому також вбачається, що потерпілому ОСОБА_13 разом з кляпом до дихальних шляхів була заштовхана його вставна щелепа, внаслідок цього та дії кляпа фактично одразу настала смерть потерпілого. Вказане наявно спростовує будь яку можливість залишитися в живих потерпілому ОСОБА_13 та відповідно достовірнішим шляхом характеризує спрямованість щодо наслідків фізичних дій обвинувачених спрямованість їх умислу саме на заподіяння смерті потерпілим. Зазначене достеменно свідчить про те, що обвинувачені, як було встановлено під час судового слідства, вдвох, разом та одночасно, під час фіксування кляпа у потерпілої ОСОБА_14 та подолання опору потерпілих, знаходились в притул до тіл потерпілих і відповідно бачили наслідки своїх дій у вигляді асфіксії та їх агонію внаслідок задухи загиблих у вигляді конвульсій тіла з їх переміщенням. Фіксувати кляп ОСОБА_13 не було ніякої необхідності внаслідок настання його смерті, відповідно до фото таблиці зі знімком трупа вказаного потерпілого. Обвинувачені не заперечують, що тіло бабусі ОСОБА_14 впало з дивана та факт накриття ними її обличчя, коли вона перестала рухатися, з відповідним моментом, не залежно від показань обвинувачених, відсутності ознак життя. Крім того потерпілі були особами похилого віку, пенсіонерами та не могли чинити гідного опору молодим, достатньо фізично розвитим нападникам за станом віку та здоров*я. А ОСОБА_7 взагалі, з урахуванням наслідків скоєного злочину, не пожалкував раді настання можливості матеріальної наживи рідної бабусі, та після настання її смерті зразу ж прийняв участь у убивстві іншої особи, майном якої бажав заволодіти. Про вказане, щодо спрямованості умислу обвинувачених саме на заподіяння смерті потерпілим також переконливо свідчать дані протоколів огляду місць події скоєння злочинів, а саме фото трупів загиблих на місці скоєння злочинів, на яких чітко зафіксовано зв*язування рук потерпілих та наявність тілесних ушкоджень в ділянці голови та обличчя із слідами крові. При цьому вбачається що обстановка біля виявленого трупу ОСОБА_14 в кімнаті порушена, а її руки зв`язані за спиною, внаслідок чого остання не могла прийняти ніяких мір до порятунку від асфіксії, оскільки кляп був ретельно та надійно зафіксований мотузками та ганчіркою (а.с. 32, 53 т.2). У загиблого ОСОБА_13 руки були зв`язані попереду, з наявною можливістю витягти ними кляп, якщо б він залишився живим після застосування кляпа, який не був зафіксований. Встановлене розташування кляпа та вставної щелепи в ротовій порожнечі загиблого ОСОБА_13 та посмертний вираз обличчя трупа достовірно підтверджують висновки судмедекспертизи трупа ОСОБА_13 про настання зразу смерті останнього внаслідок асфіксії від дії кляпа та щелепи, які перекрили дихальні шляхи та спростовують показання обвинувачених в апеляційній інстанції, про те, що вони бачили як потерпілий дихав під час тривалого намагання знайти кошти в квартирі потерпілого ОСОБА_13 та перекурів під час цього.

З наведеного вбачається, що обвинувачені разом вчиняли насильницькі дії, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілим, будучи об`єднаними єдиним умислом, спрямованим на позбавлення життя 2-х потерпілих відповідно до наслідків дій обвинувачених, які разом застосовуючи фізичну силу та цілеспрямовані дії, виконали обсяг дій, який вони вважала необхідним для реалізації цього умислу з урахуванням конкретних обставин даної справи та змісту спільного умислу обвинувачених, що вчинили убивства за попередньою змовою, діяли узгоджено щодо спричинення смерті 2 потерпілим.

Окрім цього їх вина у скоєному доведена чисельними доказами зазначеними у вироку, достовірність яких обвинувачені не спростовують. В апеляційній інстанції ОСОБА_7 спростував зазначені ним апеляційні вимоги про застосування стосовно нього недозволених методів ведення слідства у вигляді тиску, примусу та побиття стосовно наявності визнавальних показань про обставини скоєних ним злочинів та підтвердив в повному обсязі легітимність проведення за його участю слідчих дій. Апеляційною інстанцією в судовому засіданні було перевірено добровільність відмови ОСОБА_7 від апеляційних вимог в цій частині його апеляції. Заяв та клопотань з цього приводу від захисників обвинувачених не надходило, що свідчить про їх згоду із зазначеним ОСОБА_7 .

Крім того апеляційні твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те що смерть потерпілих настала виключно від дій ОСОБА_7 без попередньої домовленості між ними, спростовуються сукупністю доказів зазначених у вироку першої інстанції, яким судом першої інстанції надана належна оцінка. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що саме ОСОБА_8 виготовив знаряддя скоєння злочину - убивства потерпілих, вдвох кляпів, застосування яких і стало безпосередньою причиною загибелі потерпілих. Крім того ОСОБА_8 під час скоєння злочинів допомагав ОСОБА_7 та вчиняв сумісні дії заздалегідь узгоджені, приймав участь у зв*язуванні потерпілих та долав їх опір згідно виявлених у них тілесних ушкоджень та після настання смерті потерпілих, здійснював заходи по заволодінню майном потерпілих та шляхів їх реалізації.

Колегію суддів апеляційної інстанції не встановлено ніяких порушень вимог матеріального та кримінально процесуального закону, які б могли стати підставою для зміни або скасування вироку першої інстанції. Обвинуваченим ОСОБА_7 в апеляційній скарзі тільки перераховані підстави для скасування вироку зазначені в КПК України, без будь якого обґрунтування цього з голослівним зазначенням про відсутність технічного носія запису судового засідання, що абсолютно не відповідає дійсності.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в своїх апеляційних вимогах намагаються перекласти один на одного провину за безпосередні дії у вигляді застосування кляпів від чого настала смерть потерпілих та відповідно намагаються спростувати наявність у них умислу спрямованого на вбивство обох потерпілих і здійснюючи відповідну інтерпретацію викладення фактичних обставин скоєних ними злочинів на свою користь. Вказане обвинуваченими в апеляціях спростовується вищевикладеним та встановленими судом першої інстанції фактичними обставинами скоєних обвинуваченими злочинів з наведенням доказів у вироку суду. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку відповідно до кваліфікації дій обвинувачених, що згідно передбачених ними мотивів та мети скоєних злочинів, рівною мірою викликали у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рішучість вчинити вбивство. При цьому приймається до уваги, що ОСОБА_7 сам вчинити вказані злочині без ризику не доведеності їх до кінця при подоланні опору потерпілих не мав змоги, згідно до візуальних параметрів фізичних даних обвинувачених та відповідно без ОСОБА_8 маючого фізичні данні більш ніж середні, інкриміновані злочини навряд чи вчинив.

Таким чином судом першої інстанції ретельно досліджені докази у даній справі, та відповідно вірно з`ясований зміст і спрямованість умислу обвинувачених під час скоєння ними злочинів із врахуванням сукупності всіх обставин вчинених злочинів, способу, знаряддя злочинів, кількості, характеру та локалізації поранень і тілесних ушкоджень у загиблих, відносин обвинувачених та потерпілих, що передували злочинам, їх стосунки, наслідки вчинених злочинів та ставлення ОСОБА_8 і ОСОБА_7 до наслідків своїх дій у вигляді настання смерті потерпілих, зразу після застосування насильницьких дій та послідуючих дій після вбивства спрямованих на реалізацію майна.

Cтвердження в апеляційних скаргах захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 про недоведеність судом першої інстанції в ході судового розгляду наявності об`єктивної та суб`єктивної сторін злочину, як необхідних складових при кваліфікації дій обвинувачених, не знайшло свого підтвердження. Так, смерть потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 настала від механічної асфіксії, внаслідок повного перекриття дихальних шляхів стороннім тілом, а саме кляпу з тканини, тобто дії вчиненої обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . При цьому наявний прямий причинний зв`язок між діями обвинувачених та наслідками що настали, тобто смерті потерпілих.

Не заслуговує на увагу і посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 на неповне дослідження доказів в даному кримінальному провадженні, оскільки в ході судового розгляду не був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_16 з метою з`ясування причин розбіжностей у кваліфікації тілесних ушкоджень потерпілих.

Під час досудового розслідування на підставі постанов слідчих проведено судово-медичні експертизи трупу ОСОБА_13 судово-медичним експертом ОСОБА_17 та трупу ОСОБА_14 експертом ОСОБА_16 . За результатами висновків судово-медичних експертиз трупів потерпілих експертами встановлено тілесні ушкодження, які експертами розділені на дві умовні групи. До першої групи тілесних ушкоджень експертами віднесено комплекс ушкоджень, що привели до безпосередньої причини смерті, при цьому експерт ОСОБА_17 вказаний комплекс тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості визначив як тяжкі тілесні ушкодження по критерію загрози для життя. Експертом ОСОБА_16 тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_14 та віднесені до першої умовної групи, за ступенем тяжкості кваліфіковані не були. Та саме на вказані обставини, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 вказує, як на розбіжності у висновках судово-медичних експертиз.

В ході судового розгляду під час допиту судово-медичний експерт ОСОБА_17 надав суду повні та змістовні пояснення щодо наданого ним висновку за результатами судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_18 та, відповідно, підстав кваліфікації виявленого комплексу тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості.

Отже судом першої інстанції достовірно встановлені причини смерті, тяжкість і характер тілесних ушкоджень завданих загиблим потерпілим та визначена доведеність винуватості обвинувачених у злочинах їм інкримінованим, обставинам їх вчинення та про їх вірну кримінально-правову кваліфікацію. Відповідно до вказаного, судом першої інстанції була надана вірна оцінка сукупності доказів та правильно було встановлено відсутність домінуючих мотивів під час скоєння злочинів передбачених ст. 187 ч.4 КК України, оскільки перед вказаними злочинами обвинувачені вчиняли дії передбачені ст. 115 ч.2 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченим судом першої інстанції, відповідно до вимог статей 65-68 КК України вірно врахована ступінь тяжкості вчинених злочинів, сукупність усіх обставин, що їх характеризують стосовно форми вини, мотивів, способу та характеру вчинених злочинів, тяжкості наслідків у вигляді смерті двох потерпілих, особу винних ОСОБА_8 й ОСОБА_7 та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Довічне позбавлення волі обвинуваченим призначено відповідно до вимог ч. 1 ст. 64 КК України, оскільки суд першої інстанції вірно не вважав за можливе застосувати до обвинувачених позбавлення волі на певний строк. Визначаючи обвинуваченим покарання у вигляді довічного позбавлення волі, суд першої інстанції в достатній мірі мотивував своє рішення з наведенням обставин окремо для кожного з обвинувачених, які, на думку суду, перешкоджали застосуванню покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Таким чином колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законними та обґрунтованим і підстав для його скасування або зміни не вбачає.

З огляду на вказане, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задовольняти наданих апеляційних скарг.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
ХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок колегії суддів Київського районного суду м.Полтави від 5 лютого 2015 року, стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3