Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/6949/14-к
Провадження № 1-кп/490/404/2014
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2014 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

їх законних представників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Калинівка Жовтневого району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, не є одруженим, дітей не має, здобув базову середню освіту, виконує роботу оператора на машині з виготовлення пластикових стаканів, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався

та

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Березанка Березанського району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, не є одруженим, дітей не має, навчається на 3 курсі Надбузького професійно-аграрного ліцею, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не скоював злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України,

В С Т А Н О В И В :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
7 травня 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 досягли змови щодо вчинення нападу з застосуванням раніше придбаних ОСОБА_5 ножу господарського призначення та гладкоствольного пневматичного напівавтоматичного газобалонного пістолету моделі "KWC" № НОМЕР_1 калібру 4,5 мм. /надалі - пістолет/ на іншу особу задля заволодіння її майном.

Реалізуючі спільний злочинний намір, 8 травня 2014 року приблизно о 00:45 на розі вулиць 2-ї Слобідської та Потьомкінської у місті Миколаєві вони наздогнали потерпілого ОСОБА_13 ..

Після того ОСОБА_6 підійшов до потерпілого з правого боку, приставив ніж до його живота та зажадав від його негайної передачі майна. В той же час ОСОБА_5 дістав пістолет та направив його дулом в область грудної клітини потерпілого.

ОСОБА_14 , сприймаючи вказані дії, як такі, що становлять небезпеку для його життя та здоров`я, видав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 портмоне вартістю 100 грн., у якому знаходились гроші у сумі 120 грн.

Далі ОСОБА_6 обшукав ОСОБА_14 , витягнув з його кишені мобільний телефон "G SMART" /imei НОМЕР_2 , НОМЕР_3 / вартістю 1.442 грн. з сім-картками мобільного оператору "Лайф" №№ НОМЕР_4 та НОМЕР_5 вартістю по 20 грн. кожна та флеш-карткою вартістю 300 грн., а також зняв з його лівої руки годинник "Альберто Коваллі" вартістю 300 грн.

Після цього з місця вчинення злочину обвинувачені зникли, викраденим розпорядились на свій розсуд.

Позиції сторін.
Під час судового розгляду справи обвинувачені свою вину у вчиненні злочинів визнали та зазначили, що у содіяному покаялись, свої дії пояснили бажанням отримати гроші.
Прокурор під час судового розгляду вважав вину обвинувачених у вчиненні злочинів за вказаних вище обставин доведеною, кваліфікацію їх дій - належною.
Потерпілий у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, просив суд про розгляд справи за його відсутності.
Зважаючи про те, що у справі міститься достатньо доказів для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, й необхідності в отриманні показів від потерпілого немає, суд, за згодою сторін кримінального провадження, ухвалив про розгляд справи за його відсутності.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину підтверджується наступними зібраними під час досудового слідства та дослідженими у суді доказами.
Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду кримінального провадження пояснив, що 7 травня 2014 року вирішив отримати гроші шляхом пограбування іншої особи. З цією метою він зателефонував своєму знайомому по Надбузького професійно-аграрному ліцею, у якому він раніше вчився - ОСОБА_6 , та домовився з ним про зустріч біля Центрального ринку.

На цю зустріч він взяв раніше придбані ніж та пістолет, під час зустрічі запропонував ОСОБА_6 здійснити напад на іншу особу, на що той погодився.

Після цього він дав ОСОБА_6 ножа, та вони разом блукали вулицями міста в пошуках жертви.

Біля 00:45 вони побачили ОСОБА_14 , якого раніше не знали, та вирішили пограбувати саме його, адже вже було темно, та потерпілий йшов один.

Наздогнавши потерпілого, вони забрали в його гроші, мобільний телефон та ручний годинник так, як вказано в обвинувальному акті, після чого з місця скоєння злочину зникли.

В подальшому мобільний телефон вони продали за 300 грн. а годинник за 100, отримані гроші поділили поміж собою.

Свою частину грошей він / ОСОБА_5 / витратив на придбання одягу для себе.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду кримінального провадження засвідчив, що 7 травня 2014 року йому зателефонував знайомий по Надбузького професійно-аграрному ліцею ОСОБА_5 та запропонував зустрітись в місті, на що він / ОСОБА_6 / погодився.

Під час зустрічі ОСОБА_5 запропонував пограбувати когось, аби отримати гроші. На цю пропозицію він / ОСОБА_6 / також погодився.

Тоді ОСОБА_5 дав йому ножа.

Після цього з метою ж пошуку жертви вони сиділи біля магазину "АТБ", що розташований біля Центрального ринку, потім пішли блукати вулицею Радянською та далі - містом.

Під час цього вони побачили ОСОБА_14 та пішли за ним. Так вони дійшли до рози вулиці Потьомкінської та 2 Слобідської, де було темно. В цей час вони вирішили пограбувати саме його.

Тоді він / ОСОБА_6 / підійшов до потерпілого с заду, постукав його по плечу приставив ніж до його живота та зажадав передачі майна.

Потерпілий віддав майно, але він / ОСОБА_6 / зажадав ще, мовлячи /далі - мовою оригіналу/: "Дальше!".

Потерпілий відповів, що більше майна не має.

Вони не повірили потерпілому, та він / ОСОБА_6 / почав його обшукувати.

Внаслідок цих дій вони заволоділи портмоне з грішми, мобільним телефоном та годинником.

Потім потерпілий попросив повернути йому документи та пластикові картки, що були у портмоне, на що він погодився та повернув ці речі потерпілому.

Далі годинник та мобільний телефон він віддав ОСОБА_5 , та з місця вчинення злочину вони зникли.

Свою частку грошей він витратив на власний розсуд.

Ці ж покази обвинувачений ОСОБА_6 наочно продемонстрував під час слідчого експерименту 22 травня 2014 року, з протоколу проведення якого вбачається, що вчинення злочину так, як вказують обвинувачені, дійсно можливо.

Окрім показів самих обвинувачених їх вина у вчиненні злочину підтверджується наступними зібраними під час судового слідства та дослідженими у суді доказами.

З заяви ОСОБА_15 від 8 травня 2014 року на ім`я в.о. начальника Центрального РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області відомо, що 8 травня 2014 року біля 00:45 дві особи здійснили на нього напад, під час якого викрали мобільний телефон, ручний годинник, портмоне та грошові кошти.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14 травня 2014 року відомо, що ОСОБА_14 впізнав серед чотирьох схожих осіб за зростом, статурою, кольором волосся, рисами обличчя та одягом впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка вчинила на його напад та заволоділа вказаними грошима.

Факт вчинення обвинуваченими злочину підтверджується також:

· Факт вчинення обвинуваченими злочину підтверджується також:

· заявою ОСОБА_16 від 13 травня 2014 року, відповідно до якої той видав отриманий від обвинувачених мобільний телефон "G SMART" /imei НОМЕР_2 , НОМЕР_3 /;

· заявою ОСОБА_17 від 13 травня 2014 року, відповідно до якої той видав отриманий від обвинувачених годинник "Альберто Коваллі";

· протоколом огляду отриманих на підставі цих заяв предметів від 14 травня 2014 року;

· протоколами від 14 травня 2014 пред`явлення речей для впізнання, з яких вбачається, що отримані внаслідок вказаних дій предмети потерпілий впізнав, як ті, що були в його викрадені обвинуваченими.

Оцінюючи наведені вище докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинувачених у вчиненні злочинів за встановлених судом обставинами доведеною.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України - як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України - як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинувачених
Як обставини, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинувачених, суд враховує:

1)
те, що вони добровільно надали повністю правдиві свідчення стосовно обставин вчинюваного ними злочину, чим, зокрема, сприяли суду та слідству у встановленні істини у справі;

2) щиро покаялись у вчиненому злочині;

3) вчинили злочин у неповнолітньому віці;

4) те, що вони вчинили злочин вперше.

Для ОСОБА_6 як обставину, що пом`якшує його покарання, суд враховує також вчинення ним злочину внаслідок збігу тяжких обставин; наявність таких обставин підтверджується фактом взяття його родини під соціальний супровід.

Як обставини, що відповідно до статті 67 КК України обтяжують їх покарання, органами досудового слідства та прокурором зазначені вчинення злочину групою осіб за попередньою мовою.

Проте, з такими посиланнями погодитись неможливо.

Так, в цьому випадку вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб передбачено у частині 2 статті 187 Кримінального Кодексу України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію.

За такого в силу вимог частини 4 статті 187 Кримінального Кодексу України суд не може ще раз врахувати цю обставину, як таку, що обтяжує покарання.

Інших обставин, що відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання обвинувачених, органом досудового розслідування та державним обвинуваченням не зазначено, через що суд вважає, що ці обставини є відсутніми.

Мотиви призначення покарання.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_18 , суд, керуючись приписами статей 65 - 67, 103 Кримінального Кодексу України, враховує ступень суспільної небезпеки вчинених ними правопорушень, обставини, що пом`якшують та обтяжують їх відповідальність, а також їх вік, умови їх життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості їх особи. При цьому суд виходе з санкцій відповідних статей, положень Загальної частини цього Кодексу.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

Щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину
Перш за все, суд враховує, що вчинений обвинуваченими злочин віднесений законом до категорії тяжких злочинів.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 виступав ініціатором та організатором вчинення злочину, ОСОБА_6 же виконував лише роль виконавця.

Суд також враховує, що дії ОСОБА_5 , на відміну від дій ОСОБА_6 , були заздалегідь продуманими та - хоча й в загальних рисах - розпланованими, що підвищує суспільну небезпеку таких дій.

Щодо інших обставин, що впливають на призначення покарання.
ОСОБА_5 .
Матеріали справи свідчать, та сторони не заперечують того, що ОСОБА_5 на обліках в Миколаївській обласні психіатричній лікарні та Миколаївському обласному наркологічному диспансері не перебуває, хронічних захворювань не має.

З повідомлення служби у справах дітей Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 1160-01 від 21 серпня 2014 року відомо, що він перебуває на обліку у цій службі з 22 березня 2013 року як такий, що проживає в сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Суд також відзначає, що, постійно проживаючи з матір`ю, ОСОБА_5 на час вчинення злочину протягом півроку мешкав із батьком, який участі у його вихованні та утриманні не брав.

Матеріали справи свідчать також, що на час вчинення злочину основним зайняттям ОСОБА_5 було навчання, за місцем навчання він характеризувався, як особа, яка не має почуття відповідальності, що виявлялось, зокрема, у тому, що він не був присутнім на багатьох заняттях. Також під час навчання ОСОБА_5 виявляв скритність.

В той же час він зазвичай поводився спокійно, агресії не виказував.

Аналогічно ОСОБА_5 характеризувався й у побуті за місцем проживання - як особа, яка не є конфліктною, через що скарг із боку сусідів на його не надходило.

Матеріали справи також свідчать, що у вересні 2011 року відносно ОСОБА_5 застосовувались примусові заходи виховного характеру, але строк їх застосування сплинув у вересні 2012 року, через що цей факт під час прийняття рішення судом не враховується.

ОСОБА_6 .
Матеріали справи свідчать, та сторони не заперечують того, що ОСОБА_6 на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері не перебуває.

При цьому з довідки Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 від 27 травня 2014 року вбачається, що він проходив стаціонарне лікування із приводу розладу психологічного розвитку.

Матеріали справи також свідчать, що на час вчинення злочину основним зайняттям ОСОБА_6 було навчання, за місцем навчання він характеризувався позитивно. При цьому вчителі відзначають, що зазвичай він поводиться спокійно та тихо.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з урахуванням проаналізованих вище чинників, суд відзначає, що в цьому випадку характер вчиненого ними злочину та ступінь його суспільної небезпеки перебувають у кореляційному зв`язку з ступенем інтровертності кожного з них.

При цьому роль особи у вчиненому злочині та суспільна небезпека саме її дії є більшою у разі більшого ступеню вираження цієї якості.

Застосування законодавства, що регулює порядок призначення покарання.
В частині призначення основного покарання.
Частина 2 статті 187 Кримінального Кодексу України передбачає один від основного покарання - позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

При цьому відповідно до статті 102 Кримінального Кодексу України, яка є спеціальною та регулює застосування покарання у вигляді позбавлення волі до неповнолітніх, таке покарання має застосовуватись лише тоді, коли усі інші покарання не дають змоги досягти мети кримінального покарання. Мета кримінального покарання ж відповідно до частини 2 статті 50 Кримінального Кодексу України полягає не тільки у карі, але - що особливо важливо саме для неповнолітніх - виправлення засуджених та запобігання вчинення ними нових злочинів.

До того ж, пункт 3 частини 3 статті 102 Кримінального Кодексу України передбачає, що для неповнолітніх, що вчинили тяжкий злочин, строк позбавлення волі не може перевищувати семи років.

Виходячи з цього, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим покарання таким чином.

ОСОБА_6 .
Враховуючи, що в цьому випадку наявними є декілька обставин (зокрема - вчинення злочину під впливом збігу тяжких обставин, щире каяття у вчиненні злочину) які, сукупно з іншими встановленим судом обставинами, що пом`якшують покарання, та роллю ОСОБА_6 у вчиненні злочину суттєво зменшують суспільну небезпеку вчинених ним дій, а також данні про особу ОСОБА_6 , суд вважає за можливе на підставі статті 69 Кримінального Кодексу України перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції частини 2 статті 187 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального Кодексу України до неповнолітніх, окрім позбавлення волі, можуть бути застосовані такі види основних покарань:

· штраф;

· громадські роботи;

· виправні роботи;

· арешт

За такого суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити основне покарання у вигляді арешту.

Відповідно до статті 101 Кримінального Кодексу України арешт неповнолітнім призначається на строк від 15 до 45 діб.

За такого суд вважає за можливе призначити цьому обвинуваченому покарання у вигляді арешту строком на 45 діб.

ОСОБА_5 .
Наведені вище данні щодо суспільної небезпеки дій, вчинених цим обвинуваченим, зокрема - їх спланованість та обдуманість, навіть з урахуванням встановлених вище обставин, що пом`якшують його відповідальність, не дають змоги прийти до висновку про те, що інший вид покарання, ніж позбавлення волі, може сприяти досягненню мети виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Разом з цим, передбачена законом найнижча межа покарання, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України водночас є найвищою з можливих для неповнолітніх.

Наявність же вказаних вище обставин, що пом`якшують відповідальність цього обвинуваченого, не дозволяє прийти до висновку про те, що покарання у вигляді позбавлення волі для його слід застосовувати на рівні найвищої межі для цієї категорії осіб.

Виходячи з цього та враховуючи, що в цьому випадку наявними є декілька обставин що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе на підставі статті 69 Кримінального Кодексу України призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 2 статті 187 Кримінального Кодексу України - у вигляді 4 років позбавлення волі.

При цьому обставини вчинення злочину суд вважає такими, що не дозволяють прийти до висновку про те, що їх виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

В частині призначення додаткового покарання.
Санкція частини 2 статті 187 Кримінального Кодексу України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Але з урахуванням наведених вище обставин, що тягнуть застосування статті 69 Кримінального Кодексу України відносно основного покарання, а також того, що обвинувачені внаслідок злочинної діяльності по-суті ніякого майна не придбали та власного майна не мають, суд вважає за можливе додаткове покарання на підставі частини 2 статті 69 Кримінального Кодексу України не застосовувати.

Вирішення питання про долю речових доказів.
Речові докази - ніж та пістолет - на підставі пункту 1 частини 9 статті 100 КПК України слід конфіскувати.
Речові докази - портмоне, мобільний телефон "G SMART" /imei НОМЕР_2 , НОМЕР_3 / та годинник "Альберто Коваллі" - слід повернути потерпілому ОСОБА_14 .

Вирішення питання про розподіл судових витрат.
Державне обвинувачення просить про стягнення з обвинувачених загалом 589,68 грн. витрат на залучення до участі у справі експертів.

Вирішуючи питання про стягнення цих коштів, суд виходе з такого.

В цьому випадку експерти були залучені до участі у справі стороною обвинувачення; матеріали справи свідчать, що ці експерти працюють у спеціалізованій державній установі - Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі при Управлінні Міністерства Внутрішніх Справ України у Миколаївській області.

За такого залучення експертів цієї установи відповідно до частини 2 статті 122 КПК України має відбуватись за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України, але не за рахунок коштів сторін.

Окрім того, відповідно до частини 2 статті 124 КПК України кошти у разі ухвалення обвинувального вироку можуть бути стягнути з обвинуваченого лише на користь держави, до того ж - у разі їх документального підтвердження. В цьому ж випадку документального підтвердження того, що на залучення експерта державою були фактично витрачені певні кошти, суду не надано; натомість надані лише довідки про вартість проведення експертизи (дослідження), які, відповідно до вказаної норми, не є підставою для стягнення коштів з обвинувачених.

Отже, у стягненні з обвинувачених витрат на залучення експертів в цьому випадку слід відмовити.
Інші судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статей 69, 102 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки без конфіскації майна.
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статей 69, 101 Кримінального Кодексу України у вигляді арешту строком на 45 /сорок п`ять/ діб без конфіскації майна.
Речові докази у справі:

· ніж господарсько-побутового призначення та гладкоствольний пневматичний напівавтоматичний газобалонний пістолет моделі "KWC" № НОМЕР_1 калібру 4,5 мм. - конфіскувати

· портмоне, мобільний телефон "G SMART" /imei НОМЕР_2 , НОМЕР_3 / та годинник "Альберто Коваллі" - повернути потерпілому ОСОБА_14 .

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя = ОСОБА_19 =

24.12.2014