Справа №1-76/07 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007 року Городнянський районний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого - судді
Березовського ОД.,

при секретарі - Пятковській Т.І.,

з участю прокурора - Червонюк Ю.М.,

потерпілого -
цивільного позивача - ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду у м.
Городня справу по

обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, освіта повна загальна
середня, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого вироком
Городнянського районного суду від 28.09.2006
року за ст. 185 ч. 1 КК України до
штрафу в сумі 765 грн.,
проживаючого за адресою :
м. АДРЕСА_3,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.
2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи
раніше судимим за скоєння умисного злочину, судимість за який не знята та не
погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став і знову
вчинив ряд злочинів.

Так, в другій
половині грудня місяця 2006
року, ОСОБА_1. знаючи, що за місцем проживання ОСОБА_3зберігається
спортивна двомісна палатка, яка належить його колишній співмешканці ОСОБА_4,
прийшов додому до ОСОБА_3, де шляхом обману, повідомивши йому, що він прийшов
за палаткою по дорученню її господарки, незаконно заволодів вказаною палаткою і
продав її за 100 грн.
мешканцю м. АДРЕСА_2ОСОБА_2, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_4. матеріальну шкоду
на суму 623 грн..

Продовжуючи свою
злочинну діяльність, ОСОБА_1., ЗО грудня 2006
року, в післяобідній час, знаходячись в гостях у мешканця м. АДРЕСА_1ОСОБА_5, шляхом
вільного доступу, з кухонного столу скоїв крадіжку мобільного телефону марки
„Самсунг X 700",
чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5.
матеріальну шкоду на суму 800
грн..

Допитаний у
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1. свою вину у
пред'явленому йому обвинуваченні по ч. 2
ст. 185. ч. 2 ст. 190 КК України
визнав повністю і підтвердив обставини скоєних злочинів, викладені у
обвинуваченні. У скоєному широ кається. Цивільний позов про стягнення з нього
матеріальної шкоди в сумі 800
грн., заявлений потерпілим ОСОБА_5.,
визнав повністю. Свої покази дані на досудовому слідстві як обвинуваченим
підтримав повністю, від дачі показів у судовому засіданні відмовився. Будучи
допитаним на досудовому слідстві як обвинувачений показав, що раніше він
проживав в м. Городня, жив у різних знайомих, співмешканок, але постійного
місця проживання не мав. Одруженим він не був та дітей в нього не має. Останнім
часом він знімав квартиру та проживав в м. АДРЕСА_3. ОСОБА_1. вказав,
що з ОСОБА_4. він колись

2

співмешкав, а тому міг розпоряджатися її речами. Влітку 2006 року він за
згоди ОСОБА_4. дав
належну їй двомісну палатку своєму знайомому ОСОБА_6, щоб той поїхав з нею до молодіжного табору на фестиваль
,Дружба-2006" в с Сеньківка
Городнянського району. Після повернення ОСОБА_6палатку
не повернув, але сказав, що вона зберігається у ОСОБА_2, з яким вони разом
відпочивали. Приблизно в серпні 2006
року він перестав співмешкати з ОСОБА_4..
Перед новорічними святами, тобто в кінці грудня 2006 року, йому
потрібні були кошти, так як він не мав ніякого заробітку і не мав на що жити.
Він згадав, що у ОСОБА_2, якого до речі він знав, зберігається двомісна палатка
ОСОБА_4. Разом зі знайомим ОСОБА_7 він пішов до ОСОБА_2 додому з метою забрати
палатку. ОСОБА_7про те, що він не має ніякого права на палатку він не сказав, а
навпаки сказав, що ця палатка його. Прийшовши до ОСОБА_2, ОСОБА_1. сказав, що
ОСОБА_4. доручила йому забрати палатку. Стряпко не знав, що з ОСОБА_4. він вже
не проживає і віддав йому палатку. Таким чином, ОСОБА_1. забрав
палатку не маючи на це ніякого права. В той же день вони продали палатку
якомусь знайомому ОСОБА_7за 100
грн., і при цьому ОСОБА_1. при продажу палатки підтвердив, що вона належить йому.
Отримані від продажу палатки гроші були ним використані на власні потреби. Щодо
крадіжки мобільного телефону у ОСОБА_5.
показав, що ЗО грудня 2006
року він був у гостях у свого знайомого ОСОБА_5., якого знає давно. Вони зустрілись в центрі міста і за
його пропозицією пішли до бару „Ласощі", щоб випити вина. Після цього вони
пішли до сестри ОСОБА_5.,
де також випивали. Також вони вживали алкогольні напої в магазині
„Сільїтеппродукти", де ОСОБА_5.
і запропонував йому піти до нього додому пообідати. Вдома вони сиділи на
кухні і також вживали спиртне. Крім ОСОБА_5.
у нього вдома також була його мати. Під час обіду ОСОБА_5. поклав на стіл
свій телефон марки „СамсунгХ 700".
Від випитого спиртного ОСОБА_5.
заснув прямо за столом, а потім прокинувся і пішов спати на ліжко. На столі
залишився лежати мобільний телефон ОСОБА_5.,
який ОСОБА_1. взяв погратись. Коли він грався, то вирішив викрасти
мобільний телефоні продати його, щоб таким чином заробити собі грошей. Телефон він поклав собі
в кишеню, після чого мати ОСОБА_5.
допомогла йому вийти з квартири. Коли він вийшов на вулицю, то відключив
мобільний телефон, щоб ніхто на нього не подзвонив. В той же день він попутним
транспортом поїхав в м. Чернігів, де і продав мобільний телесрон за 280 грн. незнайомому
чоловіку біля центрального ринку. Отримані від продажу мобільного телефону
гроші він використав для власних потреб.

З'ясувавши думку
учасників судового розгляду про те, які докази треба дослідити та порядок їх
дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин
справи, розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються, враховуючи, що
підсудним не оспорюється доведеність його вини та кваліфікація його дій,
з'ясувавши правильне розуміння підсудним змісту цих обставин, за відсутності
сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз'яснивши йому, що у
такому випадку він буде позбавлений права оспорювати щ срактичні обставини
справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред'явлене
ОСОБА_1., знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному
обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 2 ст. 190 КК України, як
заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене
повторно, за ч. 2 ст. 185 КК України, як
таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Вирішуючи
питання про міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених
злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, наслідки, що настали від
злочинів, наявність цивільного позову потерпілого в справі, особу винного - його вік,
сімейний стан, освіту, те що він являється сиротою, умовно позитивну
характеристику за місцем колишнього проживання, думку потерпілого по справі,
який щодо призначення покарання підсудному, просить суд суворо його не карати
та не позбавляти волі підсудного, те, що підсудний не працює, а також те, що
він раніше судимий.

Обставиною, яка
пом'якшує покарання підсудному, суд вважає - щире каяття підсудного.

3

Обставиною, що
обтяжує покарання підсудному, суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного
сп'яніння. Суд не приймає обставину, що обтяжує покарання - рецидив
злочинів, оскільки органами досудового слідства підсудному інкримінується
кваліфікуючі ознаки злочинів, передбачених ст. ст. 185,190 КК
"України, ж повторність.

З урахуванням
викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1. по ч. 2 ст. 185 КК України
необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції цієї
статті, по ч. 2 ст. 190 КК України
необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції цієї
статті, що є необхідним і достатнім для виправлення підсудного і попередження
нових злочинів та враховуючи особу винного, тяжкість вчинених злочинів,
конкретні обставини справи, наслідки, що настали від злочинів, а також
обставину, що пом'якшує покарання (щире каяття), суд приходить до висновку про
можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його
від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. У
зв'язку зі звільненням ОСОБА_1. від відбування покарання з випробуванням покласти на
нього обов'язки, передбачені ст. 76
КК України.

При призначенні
покарання, суд враховує, що вироком Городнянського районного суду Чернігівської
області від 28.09.2006 року
ОСОБА_1. за вчинення
злочину, передбаченого ч. 1
ст. 185 КК
України засуджено до штрафу в розмірі 765
грн.. Відповідно до довідки Державної виконавчої служби у Городнянському
районі штраф ОСОБА_1не сплачено
і виконавчий лист №
1-143 від 17.11.2005 року
направлено до ДВС у Деснянському районі для виконання по територіальності.

Відповідно до ч.
1 ст. 71 КК України якщо
засуджений після постановления
вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до
покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує
невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.
З ст. 72 КК
України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю
вироків злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується
постійно.

Таким чином,
покарання у виді штрафу, яке не відбув підсудний за вироком Городнянського
районного суду Чернігівської області від 28.09.2006
року, має бути приєднане до покарання за новим вироком і виконуватись
самостійно.

Вирішуючи
питання про цивільний позов потерпілого ОСОБА_5. щодо відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 800
грн., суд виходить з того, що підсудний визнав цивільний позов повністю,
позов є обґрунтований, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Речовий доказ, а
саме спортивну двохмісну туристичну палатку залишити у власника ОСОБА_4(а.с. 29-30).

Судові витрати по справі відсутні.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_1. у вигляді взяття під варту змінити на підписку про
невиїзд.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323 , 324 КПК України,
суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні
злочинів, передбачених ч. 2
ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України і
призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у
вигляді 3 (трьох)
років позбавлення волі; за ч. 2
ст. 190 КК
України у вигляді 2 (двох)
років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України
шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_1остаточне
покарання за сукупністю злочинів у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України до
покарання призначеного ОСОБА_1за новим вироком, приєднати невідбуте покарання
за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 28 вересня 2006 року у вигляді
штрафу в розмірі 765 грн. і
остаточно

4

призначити йому покарання за
сукупністю вироків у вигляді чотирьох років позбавлення волі та штрафу у
розмірі 765 грн..

На підставі ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного судом покарання у вигляді
позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у 2 (два) роки не
вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно ст. 76
КК України покласти на засудженого такі обов'язки :

·повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи;

·періодично
з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_1. у вигляді взяття год
варту змінити на підписку про невиїзд, звільнивши його з під варти в залі
суду.

Цивільний позов ОСОБА_5. задовольнити,
стягнути з ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 800 грн. на користь ОСОБА_5.

Речовий доказ, а
саме спортивну двохмісну туристичну палатку залишити у власника ОСОБА_4(а.с. 29-30).

На вирок може
бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб з моменту
його проголошення

Суддя: