ЄУН 331/5964/13-к
Провадження № 1-кп/331/20/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«13» січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, який зареєстрований приватним підприємцем, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,
ВСТАНОВИВ:
29 грудня 2011 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля кіоску № 7 на території ЦКР «Анголенко» в м. Запоріжжі, на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин, діючи з необережністю, а саме, злочинною самовпевненістю, передбачаючи можливі наслідки своєї дії, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, а саме, заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , взяв останнього за одяг і відкинув у бік, в результаті чого, той почав задкувати і падати назад, але схопившись правою рукою за металевий ланцюг, який висів на кіоску № 7, втримався на ногах. Під час того, як ОСОБА_4 хапав вищевказаний ланцюг, великий палець його правої руки потрапив в кільце цього ланцюга і під тиском маси тіла, яке фізіологічно перевищувало можливості суглоба даної руки, палець почав обертальний рух в неприродну сторону.
В результаті вищевказаних дій, згідно висновку експерта № 867 від 04.04.2012 року ОСОБА_4 було заподіяно закритий повний вивих 1-го пальця правої кісті на рівні 1-го міжфалангового зчленування, що кваліфікується як ушкодження середнього ступеня тяжкості, яке не є небезпечними для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Вищевказане ушкодження є наслідком тупої травми 1-го пальця правої кісті і утворилося при надмірному, що перевищує фізіологічну можливість, русі в 1-му міжфаланговому суглобі 1-го пальця правої кісті, яке могло мати місце при обертальному русі в даному суглобі.
Обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та пояснив суду, що 29.12.2011 року приблизно о 09-00 годині, він прийшов на роботу до свого торгівельного кіоску № НОМЕР_1 , що розташований на ЦКР «Анголенко» в м. Запоріжжі, та почав розкладати товар. В цей час на роботу також прийшла ОСОБА_8 - власниця кіоску, що розташований напроти та розклала свій товар таким чином, що зайняла половину їх сумісного проходу. З приводу цього він зробив їй зауваження, на що ОСОБА_8 , проігнорувавши вимогу, підійшла до його прилавку та стала скидати розташований на ньому товар. В цей момент до його кіоску підійшла його громадянська дружина ОСОБА_9 , разом з якою він почав задвигати з проходу товар ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_9 повернулася до свого торгового кіоску № НОМЕР_2 , а ОСОБА_8 стала телефонувати своєму чоловіку ОСОБА_4 . Приблизно через 2 хвилини, він почув гучний грохот та голос ОСОБА_4 , який використовуючи нецензурну лексику, погрожував йому застосуванням фізичної розправи. Ще приблизно через 2-3 хвилини до його кіоску прибігла ОСОБА_10 та повідомила, що б`ють його дружину ОСОБА_9 . Тоді він одразу ж побіг до кіоску № 7, де побачив, що його дружина з тілесними ушкодженнями у вигляді почервоніння лежить на асфальті, а над нею, спиною до нього стоїть ОСОБА_4 . Так, він підбіг до останнього, вхопив його рукою зі спини та відштовхнув у бік від ОСОБА_9 . ОСОБА_4 в цей час повернувся до нього та вдарив його в область лобу, після чого, намагаючись не втратити рівновагу, вхопився за ланцюг, на якому був вивішений товар. При цьому, ланцюг не витримав маси тіла останнього та разом з товаром впав на землю. Одночасно з цим, ОСОБА_4 вхопився за свій палець на руці та закричав, що він зламався. Після цього, потерпілий побіг до кіоску своєї дружини, а він залишився разом з ОСОБА_9 , надаючи їй допомогу.
Під час судового провадження захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання, підтримане обвинуваченим, про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності, про що надано суду письмову заяву.
Прокурор проти задоволення заявленого клопотання не заперечує, оскільки вважає, що є достатні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_4 заперечують проти задоволення даного клопотання, виходячи з наступного. Будучи допитаним в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 29.12.2011 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, він, прийшовши до кіоску ОСОБА_9 , поцікавився навіщо та знущається над його дружиною. ОСОБА_9 відповіла у грубій нецензурній формі, наказала йому йти, після чого накинулася на нього та стала наносити удари руками в обличчя. Намагаючись запобігти її діям, він відштовхнув її від себе. В цей момент, ззаду, на нього накинувся ОСОБА_5 та став наносити йому удари яким-то тупим предметом. Відбиваючись від ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , він розвернувся до останнього в півоберту, а той одночасно вхопив його праву руку своєю лівою рукою, а правою різко вивернув великий палець. Відчувши різкий біль, він закричав ОСОБА_5 , що він зламав йому руку, після чого побіг до кіоску своєї дружини. Звідти він на таксі направився до лікарні, де з діагнозом: вивих основного фалангу великого пальця правої руки зі значним зміщенням, перебував на лікуванні протягом 21 дня.
За таких обставин, потерпілий та його представник вважають, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину, який йому інкримінований за ст. 128 КК України, а наявний склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 122 КК України, що має кваліфікуватися як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинене з метою залякування дружини потерпілого. Виходячи з цього, просять, ухвалити виправдувальний вирок по даному кримінальному провадженню та провести досудове розслідування за ч. 2 ст. 122 КК України.
Розглянувши клопотання по суті та, долучивши його до матеріалів кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, окрім її визнання самим обвинуваченим, повністю підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні.
Так, допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , які були безпосередніми очевидцями подій, що мали місце 29.12.2011 року, підтвердили правдивість показань обвинуваченого, з яких вбачається, що ОСОБА_5 , намагаючись припинити конфлікт між ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_4 , схопив останнього за куртку та відштовхнув його у бік, в результаті чого, потерпілий, намагаючись встояти на ногах вхопився за ланцюг, на якому був розвішений товар, але від маси його тіла ланцюг разом із товаром впав на землю.
Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 , підтвердила висновки експертизи № 867 від 04.04.2012 року стосовно механізму та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим ОСОБА_4 , та додатково зазначила, що при запропонованому потерпілим механізмі спричинення тілесних ушкоджень, найчастіше захоплюються чотири пальці руки, а не один, як пояснює потерпілий. Проте, відповідно до пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначений ним механізм є більш вірогідним, оскільки наявна фіксація пальця в ланцюзі та елемент оберту.
Експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні зазначила, що тілесні ушкодження, отримані потерпілим ОСОБА_4 , є наслідком тупої травми першого пальця правої кісті та утворилися при надмірному, перевищуючому фізіологічні можливості руху першого міжфалангового суглобу першого пальця правої кісті, що могло мати місце при обертальному русі.
Таким чином, спростовуються показання потерпілого ОСОБА_4 про механізм та спосіб отримання ним тілесного ушкодження, а запропоновану ним версію розвитку подій, суд розцінює як суб`єктивне сприйняття ним відповідних обставин.
Разом з цим, суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які пояснили, що ОСОБА_5 вхопив потерпілого ОСОБА_4 за праву руру та викрутив її, оскільки вони спростовуються як показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та експертів, так і висновком за результатами судово-медичної експертизи № 867 від 04.04.2012 року та, загалом, суперечать показанням самого потерпілого.
Крім того, суд взагалі не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні підтвердила показання потерпілого ОСОБА_4 , оскільки з пояснень свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вбачається, що остання не була очевидцем подій, а знаходилась в цей момент на своєму робочому місці, навпроти кіоску № 0.
Таким чином, як встановлено під час досудового розслідування та доведено в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 , схопивши потерпілого ОСОБА_4 за одяг, відкинув його у бік, в результаті чого, потерпілий, намагаючись втриматись на ногах, схопився правою рукою за металевий ланцюг, який висів на торговому кіоску, але великий палець його правої руки потрапив в кільце цього ланцюга і під тиском маси тіла, палець почав обертальний рух в неприродну сторону.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ст. 128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло три роки, у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, за яке санкцією статті передбачене найбільш суворе покарання у виді обмеження волі і, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості. Разом з цим, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, вчинено ним 29.12.2011 року, тобто на час прийняття рішення у даному кримінальному провадженні минуло три роки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Разом з цим, відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності та надав свою згоду на закриття кримінального провадження за даних нереабілітуючих підстав.
За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
Уточнений цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 на його користь матеріальної шкоди, що складається з витрат на лікування в розмірі 440 гривень 49 копійок та витрат на правову допомогу в розмірі 5 350 гривень, а також моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень залишити без розгляду.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 284, 286, 372, 376 КПК України, ст. ст. 12, 49 КК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України з підстав, передбачених ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Уточнений цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 на його користь матеріальної шкоди, що складається з витрат на лікування в розмірі 440 гривень 49 копійок та витрат на правову допомогу в розмірі 5 350 гривень, а також моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень залишити без розгляду.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання скасувати.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1