Провадження № 274/6384/14-к
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/107/15
І м е н е м У к р а ї н и
21.01.2015 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
з участю секретарів . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/6384/14-к про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з вищою юридичною освітою, розлученого, маючого малолітню дитину, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ст. 128 КК України,
з участю прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,
потерпілого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6
обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,
23 липня 2014 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Бердичеві на вулиці Куйбишева поблизу домоволодіння № 7, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин спричинив конфлікт з ОСОБА_6 . В ході конфлікту ОСОБА_4 , діючи зі злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своєї дії, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс ОСОБА_6 удар правою ногою в область грудної клітини. Від отриманого удару ОСОБА_7 впав спиною на асфальтоване покриття з положення стоячи та при цьому вдарився тім`яною областю голови об тверде дорожнє покриття. Внаслідок цього потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, пластинчатої субдуральної гематоми ліворуч, закритого перелому лівої тім`яної кістки та лобної кістки зліва, травматичного субарахноідального крововиливу, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, як небезпечні для життя в момент заподіяння.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнається винним, передбачена ст. 128 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, однак показав, що в липні 2014 року близько 21 год. 30 хв. він йшов додому по вулиці Куйбишева. По дорозі зустрів Ліпського Артура. Артур був в компанії з 4-5 чоловік та жінок і був випившим. До цього у нього неприязних відносин з потерпілим не було, але він дійсно був винен ОСОБА_8 60 грн. за горілку, якою той торгує. ОСОБА_9 відійшов від компанії та пішов на нього, згадуючи при цьому за борг. Він не хотів створення конфліктної ситуації та почав задкувати, але вперся в бордюр, загубив тапочки. Артур все йшов на нього, розмахував руками, влучив у праве плече. В руках у ОСОБА_10 нічого не було, ОСОБА_8 йому не погрожував. Компанія друзів потерпілого стояла в цей час метрів за 7-10 та ніякої участі не приймали, лише сміялись. Тоді він штовхнув ОСОБА_10 двома руками в груди, від чого той впав на спину. При цьому потерпілий вдарився головою об асфальтне покриття та втратив свідомість. З місця пригоди він не втікав, допомагав відливати потерпілого, діставав тому язика, а потім їздив з лікарями, завозячи потерпілого до травмпункту. Ногою потерпілого він не бив, і ногу навіть не зможе підняти до грудей. Збитки потерпілому не відшкодовував, намагався поговорити, але потерпілий сказав, що посадить. У скоєному кається, не хотів, щоб так сталось, дуже шкодує про вчинене, визнає необхідність відшкодування шкоди, просить не обмежувати волі, так як має маленьку дитину.
Незважаючи на часткове невизнання вини обвинуваченим, його вина повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.
Так, допитаний в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що 23 липня 2014 року, був якраз місяць, як померла мати, він з дружиною були на квартирі матері, випив трохи лікеру. Додому прийшов раніше дружини, щоб взяти велосипед. Ввечері, на вулиці були сутінки, він їхав з донькою на велосипедах назустріч дружині. На перехресті вулиць Куйбишева і Франка стояв обвинувачений з товаришем. ОСОБА_11 зупинив його за багажник велосипеда. Тоді він спитав обвинуваченого, де гроші, які той був йому винен не лише за горілку, але ще і за стрижку. Також перед цим йому знайомі говорили, що ОСОБА_11 розказував, що перед цим побив його, але такого в дійсності не було. Не продовжуючи конфлікт, він пішов назустріч дружині, яка в цей момент саме підходила. Обвинувачений ще йому кричав образи, запрошував поборотись. Він зустрів жінку, поклав речі на багажник та знову повернувся йти в бік обвинуваченого. В цей час обвинувачений вже йому нічого не говорив. Коли вони з дружиною пройшли повз обвинуваченого, той кинув по ньому тапочками одним влучив в ногу, іншим не влучив, далі обвинувачений підбіг і плюнув йому в спину. Жінка сказала ОСОБА_12 заспокоїтись, і той ніби заспокоївся, а вони пішли далі. Однак в цей час обвинувачений підбіг до нього та наніс удар в спину, напевно ногою. Він розвернувся, поклав велосипед. Обвинувачений почав хапати його за шию, казати, що давай поборемось. Дружина стала між ними. Обвинувачений сказав їй відійти, після чого ще долонею вдарив дружину по голові. Жінка відійшла і тоді обвинувачений ніби заспокоївся, але розбігся і вдарив його ногою ступнею, в груди. Від цього удару він впав назад на асфальтовану проїзну частину і вдарився головою. Втратив свідомість, прийшов до тями вже в реанімації. Свідки жінка і сусідка ОСОБА_13 , розповідали, що коли він лежав на землі, то обвинувачений ще штовхав його ногами по голові, кажучи, щоб не прикидався. Ніякої компанії з ним не було, була лише донька. До обвинуваченого він руками не махав, не погрожував. Очевидцями події були лише його дружина, донька та сусідка ОСОБА_13 , яка стояла через дорогу та бачила конфлікт з моменту, коли ОСОБА_11 підкрадався, щоб вдарити у спину. Збитки обвинувачений не відшкодовував. Пр призначені міри покарання погоджується з запропонованою прокурором мірою покарання у виді обмеження волі, просить, щоб обвинувачений відшкодував завдані збитки, цивільний позов буде подавати в порядку цивільного судочинства.
Як показала свідок ОСОБА_14 , 23 липня 2014 року був місяць, як померла мати її чоловіка ОСОБА_15 . Вони пішли на квартиру матері, розморозили холодильник. Прийшов старий знайомий батьків, була якась наливка, і вони з чоловіком її розпили. Чоловік був в цілком нормальному стані. В подальшому чоловік взяв деякі речі та раніше пішов додому. Вона ще поробила на квартирі, а потім також зібрала речі і поїхала на маршрутці додому. Вийшла та йшла пішки по вул. Куйбишева додому, чоловік мав зустрічати. Це було приблизно 21-21 год. 30 хв. Доходила до перехрестя, побачила, як чоловік з 9-річною донькою їдуть на велосипедах до неї. Чоловік проїжджав повз ОСОБА_4 і той зупинив його за багажник. Між ними виникла якась перепалка, але про що саме, не чула, так як була ще далеко. Підійшовши, вона їх розборонила. Відійшли. Знову пройшли повз обвинуваченого. Після цього в чоловіка полетіли тапочки. Вони розвернулись. ОСОБА_11 знову почав ображати чоловіка, підскочив до того, між ними почалась сутичка. Вона встала між чоловіками, ще отримала від ОСОБА_12 удар в голову. Вискочила сусідка ОСОБА_16 , відтягнула велосипед і сказала брати речі і йти. Вони так і зробили. Однак, в цей час обвинувачений підбіг ззаду та зненацька вдарив ногою чоловіка в спину. Артур розвернувся і ОСОБА_11 вдарив чоловіка ногою (стопою) в груди. Від цього удару ОСОБА_8 впав назад, вдарився потилицею об асфальт і втратив свідомість. ОСОБА_11 ще штовхав ногами в ліву сторону голови чоловіка, кажучи, щоб той не прикидався. Від сусіда викликали швидку допомогу, відливали чоловіка. В подальшому у чоловіка були синці на обличчі, запухле око. Ніякої компанії з чоловіком не було, була лише вона з донькою, а також сусідка ОСОБА_17 . По зовнішньому виду ОСОБА_4 їй здалось, що той перебував у стані сп`яніння.
Будучи допитаною в ході судового розгляду, свідок ОСОБА_18 показала, що влітку 2014 року близько 21 години вона була на території свого домоволодіння по АДРЕСА_2 . Почула крики дитини. Вийшла, побачила через дорогу якийсь конфлікт між потерпілим і обвинуваченим. Сусідка ОСОБА_19 забрала свого чоловіка та вони пішли. Тоді вона побачила, як ОСОБА_11 доганяє потерпілого та наносить тому удар стопою в спину ззаду. Від цього удару ОСОБА_8 розвернувся. Тоді обвинувачений з розмаху наніс потерпілому ще один удар ногою (стопою) десь в ділянку грудей. Від цього удару потерпілий впав спиною на проїзну асфальтовану частину дороги, буквально за півметра до бордюра, та почав хрипіти. Вадим ще намагався вдарити ногою потерпілого по голові, але вони з ОСОБА_20 його відтягнули. Далі вже з`явились люди, викликали швидку допомогу.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується:
даними висновку судово-медичної експертизи № 492 від 03.10.14, відповідно до якого у ОСОБА_6 при дослідженні виявлені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ: забою головного мозку, пластинчатої субдуральної гематоми ліворуч, закритого перелому лівої тім`яної кістки та лобної кістки зліва, травматичного субарахноідального крововиливу. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Виявлені тілесні ушкодження спричинені від дії тупого твердого предмету, що не виключається можливим за обставин та в термін, що вказано в постанові, тобто 23 липня 2014 року близько 23 години, внаслідок падіння та послідуючого удару головою об дорожнє асфальтове покриття. Отже, даними висновку підтверджується час та спосіб вчинення злочину, механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;
2) даними протоколу проведення слідчого експерименту від 09.10.14 з фототаблицею до нього, при проведенні якого за участю судово-медичного експерта потерпілий ОСОБА_6 розповів та на місцевості показав коли, де та як у нього виникла суперечка з ОСОБА_4 , яким чином обвинувачений наніс йому удар в спину правою ногою, яким чином ОСОБА_4 наніс йому другий удар підошвою правої ноги в область грудної клітини та як він впав від цього удару, вдарившись головою. Дані протоколу про місце, час, спосіб вчинення злочину відповідають показанням потерпілого, свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , матеріалам кримінального провадження і повністю підтверджують обставини обвинувачення;
3) даними протоколу проведення слідчого експерименту від 09.10.14 з фототаблицею до нього, при проведенні якого за участю судово-медичного експерта свідок ОСОБА_14 розповіла та на місцевості показала коли, де та як у її чоловіка ОСОБА_6 виникла суперечка з ОСОБА_4 , яким чином обвинувачений наніс чоловіку удар в спину правою ногою, яким чином ОСОБА_4 наніс чоловіку другий удар правою ногою в область грудної клітини та як чоловік впав від цього удару, вдарившись головою. Дані протоколу про місце, час, спосіб вчинення злочину відповідають показанням потерпілого, свідка ОСОБА_18 , матеріалам кримінального провадження і повністю підтверджують обставини обвинувачення;
4) даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.10.14 з фототаблицею до нього, при проведенні якого за участю судово-медичного експерта свідок ОСОБА_18 розповіла та на місцевості показала коли, де та як вона побачила суперечку ОСОБА_6 з ОСОБА_4 , яким чином обвинувачений наніс потерпілому удар в спину ногою, яким чином ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 другий удар правою ногою в область грудної клітини, внаслідок чого потерпілий впав на асфальтоване покриття, вдарився головою та втратив свідомість. Дані протоколу про місце, час, спосіб вчинення злочину відповідають показанням потерпілого, свідка ОСОБА_14 , матеріалам кримінального провадження і повністю підтверджують обставини обвинувачення. Жодних активних дій ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 під час конфлікту на момент нанесення ударів свідок не бачила;
5) даними висновку судово-медичної експертизи № 545 від 03.11.14, згідно з яким, враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 , експерт, що був присутнім під час проведення слідчих експериментів з потерпілим та свідками, вважає, що спричинення їх за обставин, які вказують потерпілий, свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_18 під час слідчих експериментів за їх участю, не виключається можливим. Отже даними висновку підтверджується правдивість і ґрунтовність показань потерпілого і вказаних вище свідків.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він лише штовхнув потерпілого, коли той махав до нього руками, суд розцінює як захисну позицію обвинуваченого та намір пом`якшити кримінальну відповідальність. Так, проаналізувавши докази в їхній сукупності, зокрема показання потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , протоколи проведення слідчих експериментів, висновки судово-медичних експертиз, суд вбачає, що показання обвинуваченого в цій частині суперечать абсолютно всім дослідженим у провадженні доказам. Потерпілий, свідки протягом всього досудового розслідування, судового розгляду, навіть при одночасному допиті з обвинуваченим, дають послідовні детальні показання про обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Вказані показання цілком і повністю підтверджуються як протоколами проведення слідчих експериментів, так і висновками судово-медичних експертиз. Крім того, сам обвинувачений вказує, що потерпілий погроз не висловлював, ніяких сторонніх предметів в руках не мав, ударів не наносив, інші особи участі в конфлікті не приймали, тобто на момент вчинення дій у відношенні до потерпілого не вбачав посягання на своє життя та здоров`я. Отже, всі досліджені у провадженні докази вказують, що на час спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не було ні суспільно небезпечного посягання, ні реальної загрози такого посягання, що потребувало б негайного відвернення чи припинення посягання, тобто у ОСОБА_4 був відсутній стан необхідної оборони.
На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 в межах висунутого обвинувачення доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст. 128 КК України, як необережне спричинення тяжких тілесних ушкоджень.
Обставин, що пом`якшували чи обтяжували б покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання - ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 ч.ч. 1, 2 КК України злочин, передбачений ст. 128 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Обвинувачений до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, проживає з матір`ю та сестрою, за місцем проживання характеризується як особа, на поведінку якої скарг не надходило, не притягувався до адміністративної відповідальності, офіційно не працює.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги ступінь суспільної небезпеки та обставини скоєного злочину, особу обвинуваченого, санкцію статті та думку потерпілого щодо міри покарання, суд призначає покарання у виді обмеження волі. Разом з тим, реальне відбуття обвинуваченим призначеної міри покарання, враховуючи, що обвинувачений раніше не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності, має позитивні характеристики, має утримувати малолітню дитину, шкодує про вчинене та визнає необхідність відшкодовувати потерпілому збитки, ніяким чином не сприятиме досягненню мети покарання, визначеній у ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. На це ж вказує і позиція потерпілого, якому головним питанням залишається відшкодування завданого збитку, що відповідно потребує наявності доходу у обвинуваченого, який можливий виключно за можливості працевлаштування без ізоляції від суспільства. Саме тому, на думку суду, єдиною можливою формою призначення покарання є призначення покарання у виді обмеження волі зі звільненням відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, що є достатнім і необхідним для досягнення мети покарання.
Потерпілим цивільний позов у провадженні не пред`явлено. Потерпілий має право на звернення про відшкодування завданого злочином збитку в порядку цивільного судочинства.
Цивільні позови прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілого підлягають задоволенню, так як повністю підтверджені дослідженими доказами (лист обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського № 1789 від 10.09.14 та довідка-розрахунок Бердичівської ЦМЛ № 1956 від 06.10.14) та визнаються обвинуваченим.
Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Враховуючи призначене покарання, особу та поведінку обвинуваченого на стадії як досудового розслідування, так і судового розгляду, повне дотримання процесуальних обов`язків, підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Прохання прокурора про обрання такого запобіжного заходу нічим не мотивовано, з моменту відмови слідчого у обранні такого запобіжного заходу до часу ухвалення вироку характеризуючі дані обвинуваченого не змінились, ризики, передбачені законодавством для обрання запобіжного заходу не з`явились, що вказує на безпідставність клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі пп. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов прокурора про відшкодування шкоди, витраченої Житомирською обласною клінічною лікарнею ім. О.Ф. Гербачевського на лікування потерпілого ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі департаменту фінансів Житомирської державної обласної адміністрації 4825 (чотири тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн. 44 (сорок чотири) коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 .
Цивільний позов прокурора про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави і інтересах територіальної громади м. Бердичева в особі фінансового управління виконкому Бердичівської міської ради 874 (вісімсот сімдесят чотири) грн. 43 (сорок три) коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 .
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1