Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
розглянувши в судовому засіданні 28
серпня 2008 року у м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами
засудженого ОСОБА_1 і в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_2 на вирок
апеляційного суду Кіровоградської області від 12 травня 2008 року, -
в с т а н о в и л а:
вироком

ОСОБА_1,

1976 року народження,

не судимий, -

засуджений:

-
за ст. 115 ч. 1 КК України на 10 років позбавлення волі;

-
за ст. ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. п. 9, 13 КК України на 12 років позбавлення
волі.

На
підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно до відбування призначено 12 років
позбавлення волі.

ОСОБА_1
визнаний винним у тому, що 27 вересня 2007 року близько 2 години у с. Суботці Знам'янського
району Кіровоградської області вчинив умисне вбивство ОСОБА_3 та замах на умисне
вбивство ОСОБА_4 з метою
приховання попереднього вбивства.

Злочини,
як визнав суд, вчинені за таких обставин.

Знаходячись
у квартирі ОСОБА_3 в нетверезому стані, ОСОБА_1 продовжував розпивати спиртне з
господаркою квартири. Коли остання повідомила, як “ясновидиця”, що його
співмешканка і малолітня дитина помруть, то ОСОБА_1 ножем, який взяв зі столу,
наніс ОСОБА_3 дев'ять ударів у різні частини тіла, в тому числі - у
життєво-важливі органи, внаслідок чого потерпіла на місці події померла.

Після
вбивства, усвідомлюючи, що його може бути викрито у скоєнні злочину, з метою приховання вбивства
ОСОБА_3, ОСОБА_1 зайшов до кімнати, де спав її чоловік ОСОБА_4, підійшов до
нього і сплячому почав з великою силою здавлювати горло руками, щоб задушити.

Але
злочин до кінця не довів, оскільки ОСОБА_4 прокинувся та вчинив активний опір,
який ОСОБА_1 не зміг подолати, спричинивши при цьому потерпілому крововиливи в
області шиї та садна на правій руці.

У
касаційній скарзі захисник засудженого - адвокат ОСОБА_2, покликається на
неповноту досудового і судового слідства, оскільки не перевірялися інші версії
вбивства ОСОБА_3, які свідчать про можливу причетність до вбивства інших осіб
і, зокрема, її чоловіка ОСОБА_4, або ж
самогубства ОСОБА_3.

Захисник
просить прийняти до уваги, що одяг ОСОБА_1
досліджувався на предмет наявності на ньому слідів крові, яких не
виявлено, і за показаннями дружини ОСОБА_1 прийшов додому чистий та не говорив,
що саме він вчинив вбивство.

Захисник
просить скасувати вирок, а справу - направити на додаткове розслідування.

Засуджений
ОСОБА_1 також покликається на неповноту і однобічність досудового слідства,
яким не здобуто об'єктивних доказів його винуватості.

Що
ж стосується його зізнання на досудовому слідстві, то воно вчинене під впливом
застосування психологічного тиску з боку слідчого.

Він
покликається також і на порушення вимог кримінально-процесуального закону в
суді, оскільки не вівся аудіозапис судового процесу.

ОСОБА_1 вважає, що засуджений необґрунтовано, просить вирок скасувати, а
справу направити на дослідування.

Заслухавши
доповідь судді, виступ прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновок
суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які він засуджений,
ґрунтується на зібраних у справі і перевірених у суді доказах, оцінених у
сукупності.

В
обґрунтування винності ОСОБА_1 суд цілком законно в числі інших послався на
показання ОСОБА_1а на досудовому слідстві, дані ним у якості підозрюваного та
обвинувачуваного у присутності захисника, які є достовірні і допустимі,
оскільки узгоджуються з іншими об'єктивними доказами.

В
них ОСОБА_1 фактично визнав себе винним в умисному вбивстві ОСОБА_3, яке, як
випливає з цих показань, він вчинив, розгнівавшись на неї, коли вона, ворожачи,
повідомила, що помруть його дружина і малолітній син.

ОСОБА_1
показав, що він взяв зі столу ніж і наніс ним удари потерпілій в область шиї,
після чого ніж викинув у вікно.

За
даними протоколу огляду місця події біля будинку, в якому мешкала ОСОБА_3, 27
вересня 2007 року було вилучено ніж.

З
висновків інших експертиз вбачається, що на ножі виявлені два сліди, залишені
вказівним пальцем правої руки ОСОБА_1а, а виявлена на клинку ножа кров могла
походити від вбитої.

ОСОБА_1
на досудовому слідстві визнав, що після вбивства ОСОБА_3 він зайшов до кімнати,
де спав ОСОБА_4, і там у нього виникла боротьба з останнім.

Потерпілий
ОСОБА_4 як на досудовому слідстві, так і в суді, показав, що з ОСОБА_1 і покійною дружиною, в якої був день
народження, він випив дві чарки і ліг спати. Прокинувся від того, що його душив
за горло ОСОБА_1. Він вчинив активний опір, перекинувши ОСОБА_1а через диван.
Після цього останній сказав: “Іди подивися, що ти наробив”. Потерпілий показав,
що, побачивши ОСОБА_3 на підлозі з закривавленою шиєю, він будучи розгубленим,
слова ОСОБА_1а сприйняв так, що це сталося через нього, ОСОБА_4, і ОСОБА_3
покінчила життя самогубством. Він навіть не подумав, що це міг зробити ОСОБА_1.

Свідок
ОСОБА_5 підтвердила ці показання.

Об'єктивність
показань ОСОБА_4 підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_6, до якої, як вона
показала, прибіг заспаний і переляканий ОСОБА_4 викликати “швидку” і при цьому
не обвинувачував ОСОБА_1 , а сказав, що дружина покінчила життя самогубством.

Ці
докази доводами касаційних скарг, які є припущеннями, не спростовуються.

Безпідставними
є і доводи скарг ОСОБА_1а про застосування до нього психологічного тиску
слідчим, оскільки первинні показання, в яких він також визнав себе винним,
ОСОБА_1 давав і працівникові міліції Вовченку. Відмовляючись з особистих причин
у присутності захисника ОСОБА_2 від відтворення обстановки і обставин події,
ОСОБА_1 у власноруч написаній заяві зазначив, що він своєї вини не заперечує.

З
заявами про застосування недозволених методів ведення слідства ОСОБА_1 в ході
досудового слідства також не звертався.

Голослівними
є його твердження і про порушення судом вимог ст. 87 КПК України, оскільки
аудіозапис судового процесу ведеться на вимогу когось із учасників процесу.

Ніхто
з учасників процесу такого клопотання не заявляв, а що стосується самого суду,
то згідно з законом це є його правом, а не обов'язком.

Дії
ОСОБА_1а за ст. ст. 115 ч. 1, 15 ч. 2, 115 ч. 2 п. п. 9, 13 КК України
кваліфіковані правильно.

Призначене
покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є справедливим.

На
підставі наведеного, керуючись ст. ст. 395 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 і в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок колегії суддів судової палати в кримінальних
справах апеляційного суду Кіровоградської області від 12 травня 2008 року щодо
ОСОБА_1 залишити без змін.

С у д д і:

Верещак В.М. Канигіна
Г.В. Мороз М.А.