Ухвала

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_10

суддів ОСОБА_11, ОСОБА_12,

за участю прокурора ОСОБА_13,

засудженого ОСОБА_1,

його захисника ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3,

його представника адвоката ОСОБА_14

перекладача ОСОБА_9

розглянула в судовому засіданні 18 червня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 05 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 липня 2013 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, який не має судимості,

засуджено:

- за ст. 190 ч. 4 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією Ѕ частини майна, що є його власністю;

- за ст. 191 ч. 5 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на всіх підприємствах, установах, організаціях, строком на 2 роки з конфіскацією Ѕ частини майна, що є його власністю;

- за ст. 209 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на всіх підприємствах, установах, організаціях, строком на 3 роки з конфіскацією всього майна, що є його власністю;

- за ст. 366 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на всіх підприємствах, установах, організаціях, строком на 1 рік зі штрафом у розмірі 8 500 гривень.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України остаточне покарання ОСОБА_1 призначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на всіх підприємствах, установах, організаціях, строком на 3 роки зі штрафом у розмірі 8 500 гривень.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та на нього покладено відповідні обов'язки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь:

- потерпілого ОСОБА_3 954 301 грн. 50 коп. матеріальної шкоди та 950 000 грн. моральної шкоди;

- ТОВ «Е-Крим Миколаїв» 9 446 880 грн. 40 коп. матеріальної шкоди.

Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 05 лютого 2015 року вказаний вирок щодо ОСОБА_1 за апеляціями прокурора і представника потерпілого в частині призначення покарання та звільнення від його відбування скасовано. Перекваліфіковано дії ОСОБА_1 зі ст. 366 ч. 2 КК України на ст. 366 ч. 1 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року). Визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч. 4, 191 ч. 5, 209 ч. 3, 366 ч. 1 КК України та засуджено:

- за ст. 190 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією Ѕ частини майна, що є його власністю;

- за ст. 191 ч. 5 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, на строк 3 роки, з конфіскацією Ѕ частини майна, що є його власністю;

- за ст. 209 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, на строк 2 роки, з конфіскацією Ѕ частини майна, що є його власністю;

- за ст. 366 ч. 1 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року) до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України остаточне покарання ОСОБА_1 призначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, строком на 3 роки, з конфіскацією Ѕ частини майна, що є його власністю. Основне покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень вказано виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_1 вказано обчислювати з моменту приведення вироку у виконання. Зараховано в строк відбування покарання час тримання ОСОБА_1 під вартою з 17.05.2012 року по 19.05.2012 року.

Майно засудженого ОСОБА_1 на загальну суму 5 795 123 гривні 74 копійки звернено на відшкодування майнової шкоди та конфіскації майна. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

На вказані вироки судів обох інстанцій засуджений ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 подали свої касаційні скарги.

При вивченні матеріалів справи судом касаційної інстанції було встановлено, що Апеляційним судом Миколаївської області під час призначення справи до касаційного розгляду не були виконанні вимоги ст.ст. 387, 351 КПК України 1960 року в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про зняття справи з касаційного розгляду і направлення її до апеляційного суду для належного виконання вимог КПК України, думку потерпілого, який не заперечував проти зняття справи з розгляду та про необхідність виконання вимог закону, думку представника потерпілого про вирішення зазначеного питання на розсуд суду, думки засудженого і його захисника про необхідність зняття справи з касаційного розгляду та виконання вимог закону, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що справу слід зняти з касаційного розгляду з наступних підстав.

Відповідно до положень частини 3 статті 387 КПК України 1960 року повідомлення про надходження касаційних скарг і подання на судові рішення, зазначені у частині першій статті 383 цього Кодексу, здійснюється судом, який постановив оскаржуване рішення, з додержанням вимог статті 351 цього Кодексу.

Апеляційний суд Миколаївської області, отримавши касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на судове рішення зазначене у ст. 383 ч. 1 КПК України 1960 року, не виконав належним чином вимог частини 1 статті 351 КПК України 1960 року та не оповістив про надходження касаційних скарг усіх осіб, зазначених у статті 348 цього Кодексу, та не направив на їх адреси відповідних повідомлень. Так, з матеріалів справи вбачається, що потерпілого ОСОБА_3 (поштова адреса: АДРЕСА_1) та захисників засудженого ОСОБА_1 - адвокатів Дієгуц Н.В., яка оскаржувала вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку, та ОСОБА_4., договір про надання послуг з яким не закінчився ( а.с. 40 т. 38), в порушення вимог ст. 351 ч. 1 КПК України 1960 року не було повідомлено про надходження зазначених касаційних скарг.

Наведене виключає можливість касаційного розгляду справи, у зв'язку з чим її необхідно зняти з розгляду та направити до апеляційного суду, який постановив вирок, для виконання зазначених вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 387, 389, 392, 394 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

ухвалила:

зняти кримінальну справу щодо ОСОБА_1 з касаційного розгляду і повернути її Апеляційному суду Миколаївської області для виконання вимог ст.ст. 351, 387 КПК України 1960 року.

Судді:

________________ ________________________ _________________

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12