Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,

суддів: ОСОБА_10, ОСОБА_11,

при секретарі судового засідання ОСОБА_12,

за участю прокурора ОСОБА_13,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 28 травня 2015 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 за касаційною скаргою заступника прокурора Волинської області на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року щодо ОСОБА_1

Вироком Камінь - Каширського районного суду Волинської області від 15 жовтня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки з покладенням обов'язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року вирок суду першої інстанції змінено. Виключено посилання на обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння. В решті вирок суду залишено без змін. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, призначеного вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 15 жовтня 2014 року.

За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та тяжке тілесне ушкодження.

Так, 03 січня 2014 року близько 24.00 год., ОСОБА_1, керуючи у стані алкогольного сп'яніння автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Щитинь - Черче - Бузаки поблизу с. Мостище Камінь-Каширського району Волинської області, в порушення пунктів 1.2, 2.3 «б», 11.3, 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України не обрав безпечної швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу руху автомобілів де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в результаті чого ОСОБА_3 було заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, а ОСОБА_4 - тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в цьому суді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що суд апеляційної інстанції, визнаючи недопустимим доказом висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 та виключаючи обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину особою у стані алкогольного сп'яніння, необґрунтовано не взяв до уваги інших доказів у кримінальному провадженні та, безпосередньо не досліджуючи докази, надав їм іншу оцінку, ніж суд першої інстанції. Безпідставне, на думку прокурора, виключення зазначеної обставини, яка обтяжує покарання, призвело до передчасного застосування Закону України «Про амністію в 2014 році» та звільнення засудженого від покарання.

У доповненнях до касаційної скарги прокурор зазначає також про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині звільнення ОСОБА_1 від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

У запереченнях на касаційну скаргу захисник ОСОБА_5, посилаючись на безпідставність, на його думку доводів касаційної скарги прокурора, просив залишити її без задоволення, а ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційні вимоги та просив їх задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги і заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в апеляційному суді з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із постановленим вироком, захисник ОСОБА_5, звернувся із апеляційною скаргою на нього, в якій висував вимогу про одночасне скасування та зміну вироку щодо ОСОБА_1 в зв'язку з необхідністю, на його думку, виключення обставини, яка обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У свою чергу положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, якщо ці докази не було досліджено при апеляційному перегляді вироку.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції, врахувавши лише показання обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника, висловлені на підтримання позиції сторони захисту, без безпосереднього дослідження доказів, прийшов до переконання про недостовірність висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 мотивуючи це тим, що він був отриманий з порушенням правил визначення стану сп'яніння, передбачених пунктами 2.9, 3.22 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також апеляційний суд зробив висновок про те, що інших письмових доказів на підтвердження перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння досудовим слідством та в судовому засіданні здобуто не було. Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що у вироку судом зазначено, що крім результатів медичного огляду, факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння підтверджується також заключенням лікаря-нарколога від 03.01.2014 року, показаннями потерпілого ОСОБА_4, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 про те, що вони в день описуваної у вироку події вживали з ОСОБА_1 алкогольні напої, а також показаннями допитаного в судовому засіданні лікаря - нарколога ОСОБА_8, який підтвердив наявність у засудженого на момент огляду всіх ознак стану алкогольного сп'яніння та пояснив можливі причини відсутності алкоголю у відібраних та досліджених у медичній установі зразках крові ОСОБА_1 Тобто суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність доказів на підтвердження перебування засудженого у стані алкогольного сп'яніння під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, апеляційний суд постановив суперечливу за своїм змістом ухвалу, оскільки у її мотивувальній частині вказав про те, що належність та допустимість доказів, досліджених у суді першої інстанції ніким не оспорюється, а наведені доводи апеляційної скарги захисника були предметом розгляду в суді першої інстанції, їм дана правильна юридична оцінка і вони спростовані іншими доказами у кримінальному провадженні та водночас, прийняв рішення про недопустимість доказу - результатів огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння.

За таких обставин, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду апеляційної інстанції скасуванню, як така, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Разом з цим, з огляду на положення статей 432 та 403 КПК України внесення до касаційної скарги змін, які тягнуть за собою погіршення становища засудженого поза межами строків на касаційне оскарження не допускається. Тому доводи доповнень до касаційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині звільнення ОСОБА_1 від відбування додаткового покарання не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

Під час нового розгляду у суді апеляційної інстанції суду необхідно ретельно, з використанням усіх процесуальних можливостей перевірити доводи, викладені в поданій апеляції, звернувши, при цьому увагу також на відповідність її змісту та вимог до апеляційного суду положенням статей 396, 407, 408, 409 КПК України, безпосередньо дослідити докази у кримінальному провадженні, дати належну оцінку всіх доказів у кримінальному провадженні, та, дотримуючись положень глави 31 КПК України, прийняти законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Волинської області задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11