Справа № 11-327/2007 р. Головуючий в 1 інстанції Лабань Г.В.
Категорія: 296 ч.2, 186ч.2КК України Доповідач Ковтун В.П.
УХВАЛА ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

25 травня 2007 року Колегія суддів
Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду в складі:

Головуючого Ковтуна В.П.

Суддів Дуфнік Л.М., Цугеля І.М.

при секретарі Рибчук О.Д.

з участю прокурора Бардецького О.І.

захисників ОСОБА_4.,ОСОБА_5.,

законних представниківОСОБА_6.,
ОСОБА_7.

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляціями
помічника прокурора Ярмолинецького району та захисника ОСОБА_4. в інтересах засудженого ОСОБА_3. на вирок
Ярмолинецького районного суду від 21 серпня 2006 року.

Цим вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця с.Нове село Ярмолинецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою,
неодруженого, військовозобов'язаного,
працюючого черговим залізничної станції
Скібнево, проживаючогоАДРЕСА_1, несудимого,

засуджено: за
ст. 296 ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі; за ст. 186 ч.2 КК України на
4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено йому
покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.
75 КК України ОСОБА_1 звільнено
від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця с. Каскада
Новоушицького району Хмельницької області, українця,
громадянина України, учня 11-го класу Ново
сільської ЗОЩ І-ПІ ступенів, неодруженого,жителя с. Нове село Ярмолинецького району Хмельницької області, несудимого,

засуджено: за ст. 296 ч.2 КК України на 4 роки
позбавлення волі; за ст. 396 ч.1 КК України на З роки позбавлення волі.

2

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено йому покарання у вигляді 4 років
позбавлення волі.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,
уродженця смт. Ярмолинці Хмельницької області, українця, громадянина України, з
середньою неповною освітою, учня Ярмолинецького професійного ліцею, неодруженого, жителя с Нове село Ярмолинецького району Хмельницької
області, несудимого,

засуджено: за ст. 296 ч.2 КК
України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; за ст. 396 ч.1 КК України
на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим призначено йому покарання у вигляді 3
років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України неповнолітніх засуджених ОСОБА_2. та ОСОБА_3. звільнено від відбування покарання з
випробуванням строком на 2 роки з покладенням наОСОБА_6. та ОСОБА_7. обов'язків
щодо нагляду за засудженими та проведення з ними виховної роботи.

Відповідно до ст. 76 КК України на засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3.
покладені такі обов'язки:

1)
не
виїжджати за межі України
на постійне місце
проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи;

2)
повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або
навчання.

Цим вироком засуджено також
ОСОБА_9., щодо якого постановляється новий вирок.

Всі засуджені перебувають на
підписці про невиїзд.

Долю речових доказів вирішено у
відповідності до ст. 81 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_1, неповнолітніх ОСОБА_2. і ОСОБА_3. засуджено за те, що вони в стані алкогольного сп'яніння за попередньою
змовою з ОСОБА_9 та особою, матеріали щодо якої виділено в
окреме провадження на вул. Залізничній в смт. Ярмолинцях з хуліганських
спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до
суспільства, безпричинно нанесли потерпілому ОСОБА_8чисельні удари ногами і
руками в різні частини тіла, внаслідок чого спричинили йому легкі тілесні
ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я.

Крім цього, після вчинення хуліганських дій щодо потерпілого, засуджений
ОСОБА_1 за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме
провадження, відкрито викрали у ОСОБА_8гроші в сумі 75 грн., які разом із
засудженими ОСОБА_9, ОСОБА_2та ОСОБА_3 витратили на придбання спиртних напоїв.

В апеляції прокурор ставить питання
про скасування вироку в цілому щодо всіх трьох засуджених за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та
призначення їм явно несправедливого покарання
внаслідок його м'якості. На його думку органом досудового слідства зібрано достатньо доказів вини всіх засуджених і у пограбуванні
потерпліого ОСОБА_8. Про єдність їх умислу свідчить і та
обставина, що вони разом використали викрадені гроші. За

3

сукупністю злочинів, передбачених
ст.ст 296 ч.2, 186 ч.2 КК України
просить призначити позбавлення волі реально

Захисник
ОСОБА_4. у своїй апеляції просить вирок щодоОСОБА_3скасувати, а провадження у
справі закрити за відсутністю у його діях складу злочину. На думку апелянта
висновки суду про винність його підзахисного зроблені на суперечливих
показаннях засудженних ОСОБА_1, ОСОБА_9та ОСОБА_2. Ніхто з них не зміг
конкретно визначити як і по яких частинах тіла потерпілого наносились удари
ОСОБА_3.

Крім того,
визнаючи ОСОБА_3винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 396 ч.1 КК
України, суд не навів формулювання цього обвинувачення. ОСОБА_3не приймав
участі у пограбуванні потерпілого .

Заслухавши
доповідача, прокурора та адвоката ОСОБА_4, які підтримали кожний свою апеляцію, провівши судове слідство та обговоривши
доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не
підлягає задоволенню, а апеляція адвоката є обґрунтованою частково.

Висновки суду
першої інстанції про винність ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3у вчиненні разом із
ОСОБА_9 та особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження,
хуліганства відносно потерпілого ОСОБА_8із заподіянням останньому легких
тілесних ушкоджень грунтується на досліджених в судовому засіданні доказах і знайшли
своє підтвердження під час судового слідства в апеляційній інстанції та не
заперечуються в апеляції прокурора.

Доводи ж
апеляції адвоката ОСОБА_4 . про непричетність до хуліганства його підзахисного
ОСОБА_3є помилковими з наступних підстав.

Засуджені ОСОБА_1,
ОСОБА_9та ОСОБА_2протягом всього досудового та судового слідства в судах першої
та апеляційної інстанцій показували, що під час вчинення хуліганства
потерпілого били всі четверо засуджених, в тому числі і ОСОБА_3, а також особа,
матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження.

їх показання в
цій частині фактично співпадають із показаннями потерпілого, який на досудовому і під час судового слідства показував,
що спочатку його били двоє, а потім підбігло ще декілька осіб і всі
разом продовжили побиття. Він не чув, щоб хтось із них намагався припинити
бійку та захистити його.

Не підлягають задоволенню і доводи прокурора про участь ОСОБА_3та ОСОБА_2 у
пограбуванні ОСОБА_8та заволодінню його грішми в сумі 75 грн.

Як на доказ
доведення їх вини у вчиненні пограбування прокурор посилається на показання
потерпілого в судовому засіданні про присутність біля нього під час вилучення
грошей п'ятьох осіб. Проте дані протоколу судового засідання (а.с. 245-246)
свідчать, що таких показань потерпілий не давав. Він показав, що не пам'ятає та
не може вказати на кількість осіб, які його грабували.

Суд першої
інстанції намагався усунути протиріччя між показаннями, які він давав на
досудовому слідстві та в судовому засіданні. Але потерпілий додатково лише
підтвердив, що перед заволодінням грошей його вдарила особа, матеріали щодо
якої виділено в окреме провадження.

Прокурором не було надано додаткових доказів про
причетність ОСОБА_3та ОСОБА_2 до пограбування потерпілого і під час судового
слідства в апеляційній інстанції.

4

В той же час колегія суддів
вважає, що і ОСОБА_3, і ОСОБА_2щодо обставин пограбування потерпілого
засудженими ОСОБА_1им та ОСОБА_9(вже за новим вироком) давали однакові та
послідовні показання протягом всього досудового і судового слідства. Вони стверджували,
що вдруге до потерпілого пішли брати ОСОБА_9та ОСОБА_1, а вони залишились на.
відстані, яка не дозволяла їм ні бачити, ні чути про перебіг тих подій, які там
відбувались.

Ці їх показання
повністю узгоджуються із показаннями засудженого ОСОБА_1, який показував, що
вдруге до потерпілого ОСОБА_3та ОСОБА_2не підходили.

Інші пояснення
та показання ОСОБА_2 і ОСОБА_3під час їх допитів у якості свідків, які наявні у
справі, не є допустимими, а тому колегією суддів відкидаються.

За таких
обставин колегія суддів приходить до висновку, що фактично мав місце ексцес
виконавця у ОСОБА_9, ОСОБА_1 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме
провадження.

У зв'язку з цим
ОСОБА_3та ОСОБА_2не можуть нести відповідальність не тільки за дії інших осіб,
які не охоплювались їх умислом, але й за заздалегідь не обіцяне приховування
вчиненого тими особами за межами групового хуліганства пограбування
потерпілого. Тому вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_3за апеляцією
захисника і ОСОБА_2 в порядку ст. 365 КПК
України підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в їх діях
складу злочину.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляції прокурора і щодо
призначення всім засудженим реального позбавлення волі.

Суд першої
інстанції , визнавши за обставину, що обтяжує покарання засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме: вчинення
злочину в стані алкогольного сп'яніння; навів щодо кожного цілу низку
обставин, які пом'якшують його.

Зокрема, ОСОБА_1
злочин вчинив вперше, найбільше сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся,
відшкодував збитки, виключно позитивно характеризується за місцем проживання і
роботи, без відрива від виробництва навчається у середньому спеціально
навчальному закладі, потерпілий і трудовий колектив просять не позбавляти його
волі.

ОСОБА_2і
ОСОБА_3злочин вчинили вперше та в неповнолітньому віці, їхня роль у ньому
незначна, потерпілий просить не позбавляти їх волі, за місцем проживання та
навчання вони характеризуються позитивно.

Поведінка всіх засуджених після вчиненого злочину вже протягом тривалого
часу є бездоганною.

За таких
обставин і колегія суддів приходить до висновку про можливість їх виправлення
без відбування покарання реально.

На час розгляду
справи в апеляційній інстанції ОСОБА_2. досяг повноліття, а тому він підлягає звільненню
від відбування покарання на загальних підставах.

В судовому
засіданні встановлено, що суд допустив помилку у прізвищі потерпілого -воно є
„ОСОБА_8", а не ,',ОСОБА_10", яка підлягає виправленню в порядку
ст.ст. 409, 411 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 377,
379 КПК України, колегія суддів, -

5

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора залишити без
задоволення.

Апеляцію захисника в інтересах
засудженогоОСОБА_3задоволити частково.

Вирок Ярмолинецького районного суду від 21 серпня 2006 року стосовно
ОСОБА_1 залишити без зміни.

Цей же вирок щодо ОСОБА_3 та в порядку ст. 365 КПК України стосовно ОСОБА_2 змінити, скасувавши його в частині засудження за
ст. 396 ч.1 КК України із закриттям провадження у справі за відсутності в їх
діях складу цього злочину.

Вважати засудженими:

ОСОБА_3. за ст. 296 ч.2 КК України на три роки і шість місяців позбавлення волі. На підставі ст. 104 КК України звільнити його від
відбування покарання з іспитовим строком на два роки;

ОСОБА_2. за ст. 296 ч.2 КК України на чотири роки позбавлення волі. На
підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим
строком на два роки.

Місцевому суду в порядку ст.ст. 409,
411 КПК України виправити у вироку помилку у прізвищі
потерпілого.