Провадження № 1-кп/308/732/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2013 року
м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

з участю прокурора
Конюшок Г.О.

обвинуваченого
ОСОБА_1

при секретарі
Козар Г.В.

розглянувши у відкритому підготовчому
судовому засіданні у залі суду в м.
Ужгород кримінальне провадження про
обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, фактично
проживаючого в АДРЕСА_2, громадянина
України, з середньою освітою,
одруженого, тимчасово непрацюючого,
раніше не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388
КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 обвинувачується в наступному.
На виконанні в міському відділі
державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції перебуває зведене
виконавче провадження № 37329183 по
виконанню виконавчого листа № 712/13984/2012
виданого 13 лютого 2013 року Ужгородським
міськрайонним судом про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12000 гривень
матеріальної шкоди, 2500 гривень витрат
на правову допомогу та 429.2 гривень
судового збору. 20 лютого 2013 року
державним виконавцем МВ ДВС
Ужгородського МРУЮ Стропко Л.Л.
складено акт опису та арешту майна
боржника ОСОБА_1, а саме транспортного
засобу марки «ВАЗ 2107», державний
номерний знак НОМЕР_1. Вказане майно
передано на зберігання боржнику -
ОСОБА_1, якого попереджено про
кримінальну відповідальність за
розтрату, відчуження, приховування чи
підміну описаного майна і арештованого
майна, про що свідчить його підпис у
акті опису й арешту майна від 20 лютого
2013 року. 21 березня 2013 року державним
виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ
Стропко Л.Л. разом зі стягувачам ОСОБА_2
здійснено вихід за місцем, де
проводився опис та арешт майна
боржника, де ОСОБА_1 повідомив, що
транспортний засіб марки «ВАЗ 2107»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
знаходиться по АДРЕСА_2. З виходом
державного виконавця та стягувача за
вищевказаною адресою встановлено, що
транспортний засіб, на який було
накладено арешт, знаходиться в
повністю розібраному стані, а деталі
описаного та арештованого
транспортного засобу, а саме: двигун з
агрегатами, коробка передач з ручкою,
гальмівна система, паливна система,
вихлопна система, вікна, чотири
дверцята, панелі салону, передні
сидіння, передній та задній бампери,
кришку двигуна та багажного
відділення, чотири колеса, вся ходова
частина, кермо, передні та задні фари,
решітка з радіатором, багажник даху,
проводка та інші деталі відсутні.

Органом досудового розслідування дії
ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 388 КК
України - розтрата, відчуження,
приховування, підміна, пошкодження,
знищення майна, на яке накладено арешт.

В підготовчому судовому засіданні
прокурором подано до суду укладену між
ним та обвинуваченим ОСОБА_1 угоду про
визнання винуватості від 14 жовтня 2013
року.

Відповідно до умов вищезгаданої угоди
від 14 жовтня 2013 року прокурор та
обвинувачений ОСОБА_1 у кримінальному
провадженні № 0001599 від 09.04.2013 р., у
відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК
України, уклали дану угоду про визнання
винуватості, в якій виклали
формулювання обвинувачення та його
правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 388 КК
України, яка ніким не оспорюється,
зазначили істотні обставини для даного
кримінального провадження, а також
узгодили призначення покарання
обвинуваченому за ч. 1 ст. 388 КК України -
у вигляді штрафу 200 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Крім того,
у даній угоді зазначені та роз'яснені
обвинуваченому наслідки укладення та
затвердження угоди, а також наслідки її
невиконання.

Перевіривши угоду про визнання
винуватості та її відповідність
вимогам КПК України, суд дійшов до
висновку, що зазначена угода в повному
обсязі відповідає вимогам чинного
законодавства, оскільки містить всі
необхідні реквізити, визначені ст. 472
КПК України, зокрема, найменування
сторін, формулювання обвинувачення та
його правову кваліфікацію із
зазначенням частини статті закону
України про кримінальну
відповідальність, істотні для
відповідного кримінального
провадження обставини, узгоджене
покарання та згода сторін на
призначення покарання, наслідки
укладення та затвердження угоди,
передбачені ст. 473 цього Кодексу,
наслідки невиконання угоди, дата її
укладення та підписи сторін.

В судовому засіданні обвинувачений
підтвердив суду, що угода про визнання
винуватості укладена добровільно, не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді.

Прокурор в судовому засіданні просив
затвердити угоду про визнання
винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження
угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у
підготовчому судовому засіданні суд
має право затвердити угоду або
відмовити в затвердженні угоди та
повернути кримінальне провадження
прокурору для продовження досудового
розслідування в порядку, передбаченому
статтями 468-475 цього Кодексу. Відповідно
до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному
провадженні може бути укладена угода
між прокурором та підозрюваним чи
обвинуваченим про визнання
винуватості. У відповідності до ч. 4 ст.
469 КПК України угода про визнання
винуватості між прокурором та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості,
тяжких злочинів, внаслідок яких шкода
завдана лише державним чи суспільним
інтересам.

Судом в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 обґрунтовано
обвинувачується у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, який
згідно ст. 12 КК України є злочином
невеликої тяжкості.

При цьому судом з'ясовано, що
обвинувачений цілком розуміє права,
визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України,
наслідки укладення та затвердження
даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК
України, характер обвинувачення, вид
покарання, а також інші заходи, які
будуть застосовані до нього у разі
затвердження угоди судом.

Укладена між прокурором та
обвинуваченим угода, відповідає
вимогам КПК України, дії
обвинуваченого ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 388 КК
України кваліфіковано правильно, умови
угоди не суперечать інтересам
суспільства і не порушують права,
свободи чи інтереси сторін або інших
осіб, обвинувачений може виконати
взяті на себе угодою зобов'язання,
фактичні підстави для визнання
винуватості наявні, узгоджена міра
покарання відповідає загальним
засадам призначення покарання,
визначених ст. 65 КК України, враховуючи
ступінь тяжкості вчиненого, особу
винного і обставини, що пом'якшують
покарання, а саме визнання вини та
активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання, не
встановлені.

З огляду на викладене, суд дійшов до
висновку, що укладена між прокурором та
обвинуваченим ОСОБА_1 угода про
визнання винуватості підлягає
затвердженню.

Цивільний позов в кримінальному
провадженні не заявлено.

Судові витрати за проведення
експертизи в сумі 367.08 грн. підлягають
стягненню з обвинуваченого.

Речові докази в кримінальному
провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України,
суд,

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання
винуватості від 14 жовтня 2013 року, що
укладена у кримінальному провадженні
№ 0001599 між прокурором та
обвинуваченим ОСОБА_1.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України та
призначити йому покарання у вигляді
штрафу в сумі 3400 (три тисячі чотириста)
гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 не
обирався.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при
УМВС України в Закарпатській області
витрати на проведення експертизи в
сумі 367 (триста шістдесят сім) гривень 08
копійок.

На вирок може бути подана апеляція до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом тридцяти
днів з дня його проголошення з підстав,
передбачених ст. 394 КПК України.

Головуюча
Сарай А.І.