Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів:ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши в м. Києві 6 серпня 2015 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 3 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року засуджено

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого: вироком Деснянського районного суду м. Києва від 24 червня 2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, звільненого 25 червня 2014 року на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році»,

- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 125 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6, судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржуються.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 3 березня 2015 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Як убачається з копій судових рішень, ОСОБА_5 засуджено за те, що він, 22.07.2014 року приблизно о 23:30 год., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1, повторно, відкрито викрав чуже майно, що належить ОСОБА_7, а саме: чохол від ноутбуку «Golla Sleeve With Binding Toronto Black», в середині якого знаходився ноутбук, марки «LAVRKV/HP Pavilion (E3C65EA) Black Metallic» вартістю 3 498 грн. 98 коп.

Після чого, ОСОБА_5 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3 498 грн. 98 коп.

Крім того, 22.07.2014 року приблизно о 23:45 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1, під час словесного конфлікту з ОСОБА_7, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно нанесли потерпілому тілесні ушкодження, які згідно даних висновку судово-медичної експертизи № 2042 від 25.07.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Так, ОСОБА_5 підійшов впритул до ОСОБА_7, а ОСОБА_6 у цей час наніс потерпілому два удари кулаком правої руки в ділянку голови, внаслідок чого потерпілий впав на підлогу.

Після чого, ОСОБА_5, долаючи волю потерпілого ОСОБА_7 до опору, наніс останньому шість ударів руками і ногами по голові та тулубу, притискаючи його до підлоги, коли ОСОБА_7 намагався підвестися на ноги, ОСОБА_6 наніс потерпілому два удари в ділянку тулубу та голови, таким чином подолавши його волю до опору.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 порушує питання про скасування вироку районного суду та ухвали апеляційного суду та просить закрити кримінальне провадження. Посилається при цьому на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону. Вказує також, що органами досудового слідства не було доведено участі ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 125 КК України. Вказує, що у ОСОБА_5 не було умислу на заволодіння майном потерпілого, а тілесні ушкодження, нанесені потерпілому засудженим, були обумовлені захистом ОСОБА_5 від нападу потерпілого на нього.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Захисником у касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій, та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 433 КПК України, вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. Тому, при розгляді доводів касаційної скарги, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд обґрунтував показаннями потерпілого ОСОБА_7, даними протоколу прийняття заяви потерпілого ОСОБА_7 від 23.07.2014 року про відкрите заволодіння ОСОБА_5 його ноутбуком; даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_7 від 06.08.2014 року про те, що ОСОБА_5 разом із невідомою йому особою нанесли йому тілесні ушкодження; даними рахунку-фактури №РОЗ310141536 від 12.12.2013 року, згідно якого вартість ноутбука марки «LAVRKV/HP Pavilion (E3C65EA) Black Metallic» складає 3 498 грн. 90 коп., де отримувачем є потерпілий ОСОБА_7; даними протоколу огляду місця події від 23.07.2014 року з фото-таблицею до нього, згідно якого проводився огляд місця події - квартири АДРЕСА_1, в ході якого були зроблені змиви речовини бурого кольору схожі на кров з підлоги в коридорі; даними протоколу відібрання зразків для експертизи від 06.08.2014 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_7 відібрано зразки крові для проведення експертизи; даними висновку експерта № 299 від 29.08.2014року, згідно якого на наданому на експертизу ватному тампоні зі змивом речовини бурого кольору, при визначенні групової належності крові в об'єкті № 1 виявлений антиген Н, що не виключає можливість походження даної крові від потерпілого ОСОБА_7; даними висновку експерта № 298 від 02.09.2014 року, згідно якого на наданих на експертизу спортивних брюках, вилучених у ОСОБА_5, в об'єктах № 2-9 виявлена кров людини, при визначенні групової належності крові в об'єктах №№ 2, 5-8 виявлений антиген Н, що не виключає можливість походження даної крові від потерпілого ОСОБА_7; даними протоколу пред'явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_7, де потерпілий вказав на ОСОБА_5, як на особу, яка 22.07.2014 року відкрито викрала у нього ноутбук та нанесла йому тілесні ушкодження; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 06.08.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_7 та фото-таблицею до протоколу, в ході якого останній підтримав свої показання та послідовно розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення відносно нього 22.07.2014 року в квартирі АДРЕСА_1, та показав місце, де і як ОСОБА_5 відібрав у нього ноутбук; місце, де засуджені наносили йому удари; даними висновку експерта № 2042 від 25.07.2014 року, згідно якого у ОСОБА_7 виявлені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

При цьому, показання потерпілого, свідків та інші докази, наведені у вироку, які повністю співпадали та узгоджувались один з одним, були отримані судом, а також слідчими органами у відповідний процесуальний спосіб, без будь-яких порушень, та які суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу своїх висновків в цій частині.

Зазначені у касаційній скарзі доводи про те, що висновки в цій частині не ґрунтуються на матеріалах справи, є необґрунтованими, оскільки суд, у відповідності до вимог процесуального закону, дав оцінку доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, навівши у вироку мотиви прийнятого рішення.

Твердження в касаційній скарзі захисника, про те, що ОСОБА_5 не мав умислу на заволодіння майном потерпілого були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій, і на думку колегії суддів, є безпідставними.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 стверджує, що засуджений діяв у стані необхідної оборони.

Зазначені посилання захисника не заслуговують на увагу, оскільки були предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанції, і свого підтвердження не знайшли.

Судом було встановлено, що ОСОБА_5 в момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілому не перебував у стані необхідної оборони, оскільки в цей момент з боку потерпілого не існувало суспільно - небезпечного посягання на життя і здоров'я засудженого.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс потерпілому ОСОБА_7 численні удари руками та ногами в різні частини тіла, у тому числі по голові та тулубу, спричинивши останньому тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 2042 від 25.07.2014 року відносяться до категорії легких.

Касаційним судом встановлено, що судом першої інстанції вимоги кримінального процесуального закону повністю дотримані, досліджені всі докази по справі, яким суд дав належну оцінку.

Даних, які б свідчили, що у справі неправильно застосовано кримінальний закон, не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання ОСОБА_5 призначено з дотриманням загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, даних про особу засудженого, характеру посягання та інших обставин, і є справедливим.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Із копій судових рішень, доданих захисником до касаційної скарги, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_5, колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та відкриття касаційного провадження немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 3 березня 2015 року щодо ОСОБА_5.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10