справа № 619/4089/14-к
провадження 1-кп/619/353/14

ВИРОК
23 грудня 2014 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі : головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
представника потерпілого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у відношенні обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уроженця с. Пристін Куп`янського району Харківської області, гр-на
України, українця, освіта середня, пенсіонера, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, -
Під час руху, в районі розташування 11 км + 500 м вказаної автодороги ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких:
- п. 12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»,
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 виразилися в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем, при русі по мокрому асфальтобетонному покритті проїжджої частини, не обрав таку швидкість руху та такі прийоми керування автомобілем, при яких міг мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, втратив контроль над його керуванням та виїхав за межі проїжджої частини де скоїв наїзд на перешкоду - стовп бігборду, внаслідок чого пасажир його автомобіля ОСОБА_7 загинув на місці від отриманих тілесних ушкоджень.
Порушення Правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 , згідно висновку автотехнічної експертизи №603/14 від 21.07.2014 року перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково і пояснив, що 04 жовтня 2013 року він поїхав на південний залізничний вокзал з відкіля він возив пасажирів на Росію.
У вечірній час до нього підійшло троє молодих чоловіків, яким терміново треба було їхати до м. Бєлгород Російської Федерації. На що він погодився. Один з пасажирів сів на переднє сидіння, а двоє на задні сидіння. По дорозі руху він з ними не спілкувався. Виїхав за місто та рухаючись по автошляху Харків Щербаківка зі швидкістю 90 км/годину. В той день була гарна погода, проїжджа частина була сухою. В автомобілі було включене ближнє світло фар. Він рухався придержуючись правого краю дороги. Продовжуючи рух зі швидкістю 90 км/годину пасажир який сидів на передньому пасажирському сидінні несподівано у нього почав виривати із рук руль, але у нього нічого не вийшло. В цей момент йому нанесли удар в праву лобну частину голови, але хто наніс йому удар по голові він відповісти не може. В цей момент він їм сказав «Що Ви робите?», на що йому послідувала відповідь «заткнутися». Після нанесення йому ударів, він прикрив голову правою рукою, а потім йому був нанесений іще один удар, після якого він нічого не пам`ятає. Коли він прийшов в себе то вже знаходився в лікарні.
Суд вважає, що крім часткового визнання своєї вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Аналогічні покази свідка ОСОБА_11 .
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05 жовтня 2013 року за участю спеціаліста ОСОБА_12 , в якому зазначені всі обставини скоєного ДТП, схемою і фотознімками до вказаного протоколу, де зафіксовано місцезнаходження автомобіля після дорожньо - транспортної пригоди.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1199-А/13 від 09.10.2013 року ОСОБА_6 , про спричинені тілесні ушкодження у вигляді гострої зачиненої черепно-мозкової травми: забій головного мозку з осередком контузії правої тім`яно-чолової долі, субдурального крововиливу справа, утиснутого перелому кісток зведення черепу правої тім`яно-чолової кістки це тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя. Зачинена травма грудної клітини: переломи ребер справа та обох ключиць це ушкодження середнього ступеню важкості по критерію тривалості розладу здоров`я. Синці завушної області справа та лівої нижньої кінцівки це легкі тілесні ушкодження. Наявні ушкодження утворилися в результаті дії тупих твердих предметів, в умовах дорожньо-транспортної пригоди, на які вказано в постанові слідчого. Під час вступу до стаціонару реакція Алкотест» у гр-на ОСОБА_6 негативна.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2804-ДМ/13 від 05.10.2013 року ОСОБА_7 , 1978 року народження, про спричинені тяжких тілесних ушкоджень у вигляді крововиливу у м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні потиличної області, поперекового перелому зведення черепу у середній черепній ямці з розповсюджуванням лінії перелому у задню черепну ямку справа, двох очагів забиву головного мозку правої лобної долі, крововиливу під м`які мозкові оболонки головного мозку з крововиливом у порожнину желудочку, прямих переломів 2-9 правих ребер по лопаточній та біляпозвоночних ліній та непрямих переломів 3-5 ребер по серединно-ключичній лінії, забив легенів, ссадини в проекції правого ліктьового суглобу. Всі перераховані пошкодження утворилися незадовго до настання смерті, за один короткий проміжок часу, від дії тупих предметів, можливо, унаслідок транспортної травми при вказаних в «Постанові» обставинах. Причиною смерті гр. ОСОБА_7 з`явилася механічна асфіксія унаслідок масивної аспірації крові, в результаті кровотечі з пошкоджених судин з області перелому підстави черепа. По ступені важкості виявлені в гр. ОСОБА_7 тупа травма тіла відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.
Згідно висновку комплексної судово-медичної автотехнічної експертизи № 422-КЕ/29/2013 від 31.12.2013 року, що об`єктивні судово-медичні дані, які б свідчили, що черепно-мозкова травма у ОСОБА_6 утворилася в результаті неоднократного травматичного впливу, відсутні. За ступенем тяжкості отримані ОСОБА_6 тілесні ушкодження відносяться до середньої тяжкості за критеріями тривалості розладу здоров`я. Щодо отриманої ОСОБА_6 закритої черепно-мозкової травми з наявністю вдавленого перелому правої тім`яної кістки з підшкірною гематомою цієї ж локалізації, слід зазначити, що вона також утворилася за рахунок локальної контактної дії тупого твердого предмету з відносно обмеженою поверхнею, що травмувалася. Однак об`єктивні судово-медичні та рентгенологічні дані, що б дозволили ідентифікувати предмет, внаслідок дії котрого утворилася черепно-мозкова травма, відсутні.
Враховуючи викладене, виключити можливість утворення черепно-мозкової травми у ОСОБА_6 як в результаті нанесення удару молотком, так і внаслідок удару об деталі салону автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 05.10.2013 року за наявними даними неможливо.
Аналізуючи свідчення водія ОСОБА_6 в частині механізму дорожньо-транспортної пригоди і нанесення йому тілесних ушкоджень молотком в область голови перед ДТП, суд вважає, що його покази не відповідають дійсності і спростовуються дослідженням в судовому засіданні вищенаведеними доказами в тому числі показами свідка ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_8 , висновком додаткової комплексної судово-медичної автотехнічної експертизи від 31.12.2013 року, згідно якої виключається можливість утворення черепно - мозкової травми у ОСОБА_6 внаслідок удару молотком..
Висновки експертизи науково - обґрунтовані і не викликають сумніву у суду.
Суд, вважає, що покази ОСОБА_6 це його тактика захисту, вказані свідчення направлені на пом`якшення його винуватості в скоєному злочині і ухилення від відповідальності.
Суд, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні вищевказані докази, які у відповідності до ст.ст. 85, 86 КПК України є належними та допустимими, оцінюючи їх у своїй сукупності, приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 та вважає, що його дії необхідно кваліфікувати за ст.. 286 ч.2 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинила смерть потерпілого ОСОБА_7 .
Суд вважає, що вказана сума моральної шкоди є реальною, відповідає обставинам справи, наданим суду доказам і нанесеній маральній шкоді потерпілому.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року з наступними змінами під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського ведення, оперативного керування або за іншими підставами.
У відповідності до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_6 суд враховує, що відповідно до ст. 66 КК України та ст. 67 КК України відсутні обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він раніше не судимий, пенсіонер, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який згідно статті 12 КК України являється тяжким злочином, необережним за формою вини.
Суд враховує роз`яснення п. 20 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в яких зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також особу винного.
За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити винному ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі та вважає доцільним застосування до нього додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, в межах санкції частини цієї статті.
У заявленому суду клопотанні ОСОБА_6 та його захисник, хоча обвинувачений вину визнає частково, просять застосувати до нього ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.
Відповідно до п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, осіб, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тобто, на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_6 мав пенсійний вік.
Вчинений ОСОБА_6 злочин ст. 286 ч. 2 КК України, не вказаний у ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, яким передбачено вичерпний перелік випадків, коли амністія не застосовується. Обмежень щодо застосування амністії, згідно із Законом України «Про застосування амністії в Україні» від 1996 року та Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року не встановлено.
За таких обставин суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного і додаткового покарання.
Процесуальні витрати за проведення судових експертизи суд покладає на ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення полі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року ОСОБА_6 звільнити від відбування основного і додаткового покарання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1