УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/1327/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.115ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 року.
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника - адвоката ОСОБА_8 , секретаря судового засідання ОСОБА_9 , -
Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілої в підтримання апеляційної скарги, доводи прокурора про залишення вироку без змін, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника в задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд, -
Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі.
Вирішено стягнути з обвинуваченого на користь держави 294 грн. судових витрат у зв`язку з проведенням судово-дактилоскопічної експертизи.
Згідно вироку, 13 січня 2013 року близько 19 години за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7 під час сварки на грунті особистих неприязних стосунків зі своїм братом ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та ображав матір ОСОБА_6 , вчинив умисне вбивство ОСОБА_12 .
Зокрема, з метою вбивста обвинувачений умисно зі значною силою прикладання наніс каркасом дерев`яного стільця близько двох ударів по голові ОСОБА_12 , після чого останній побіг до кімнати та, взявши у руку металевий гайковий розвідний ключ, повернувся з ним до ОСОБА_13 . Тоді обвинувачений ніжкою від стільця наніс декілька ударів по верхніх кінцівках потерпілого, забрав з його рук розвідний ключ, яким наніс один удар по голові ОСОБА_14 , від чого останній сів на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на умисне, протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , обвинувачений ззаду накинув на шию ОСОБА_12 мотузку та з великою силою стиснув її. Після цього ОСОБА_15 почав чинити опір та скинув з шиї мотузку, а ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, які були охоплені єдиним умислом і направлені на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_14 , наніс йому чисельні удари металевим розвідним гайковим ключем по голові, а також по верхніх та нижніх кінцівках і таким чином умисно вбив останнього.
Смерть ОСОБА_12 настала в наслідок тупої травми голови, що призвела до розвитку набряку головного мозку та його стиснення.
В ході умисного вбивства ОСОБА_7 умисно заподіяв потерпілому: тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді ран на голові, перелому кісток склепіння черепа, субарахноїдального крововиливу, які знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю; тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді странгуляційної борозни, перелому ріжка під`язикової кістки, які в прямому причинному зв`язку зі смертю не перебувають; легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на верхніх та нижніх кінцівках.
В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_10 просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження за відсутністю складу злочину. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердять про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що обвинувачений діяв в стані необхідної оборони. Захисник також посилається на порушення вимог ст. ст. 20, 52, 412 ч. 2 п. 1, 4 КПК України щодо права обвинуваченого на захист під час досудового розслідування з 17 по 31 січня 2013 року, а також у судовому засіданні 29 листопада 2013 року.
Згідно матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції додержався вимог КПК України щодо процедури судового розгляду.
Зокрема, підготовче судове засідання та судовий розгляд проведено місцевим судом за участю захисника - адвоката ОСОБА_10 з дотриманням прав обвинуваченого, в тому числі, його права на захист
Дослідження всіх достатніх доказів у даному кримінальному провадженні проводилося судом за участі сторін, в тому числі захисника.
У судовому засіданні 29 листопада 2013 року було задоволено клопотання сторони захисту про перенесення розгляду справи на інший день у зв'язку з відсутністю захисника з причини хвороби, та за згодою обвинуваченого було задоволено клопотання прокурора про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки строк дії аналогічного заходу закінчився 19 листопада 2013 року.
Факт відсутності захисника у розгляді цього клопотання не перешкодив суду першої інстанції повно та всебічно розглянути дане кримінальне провадження. В подальшому аналогічний запобіжний захід продовжувався місцевим судом за участю захисника.
Під час досудового розслідування даного кримінального провадження, що було розпочато 14 січня 2013 року, було дотримано вимог кримінально-процесуального закону, в тому числі належним чином було забезпечено право підозрюваного та обвинуваченого ОСОБА_7 на захист.
Зокрема, 14 січня 2013 року, після надходження до правоохоронного органу повідомлення потерпілої ОСОБА_6 про вбивство обвинуваченим ОСОБА_12 та огляду місця події, під час якого була виявлено труп ОСОБА_12 з ознаками насильницької смерті та одяг обвинуваченого зі слідами, схожими на кров, ОСОБА_7 обгрунтовано було затримано слідчим за підозрою у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_12 з дотриманням вимог ст. 208 КПК України, в тому числі роз`ясненням прав підозрюваного, передбачених ст. 42 КПК України. Наступного дня ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_12 , вручено йому памятку про процесуальні права та обов'язки підозрюваного, допитано в якості підозрюваного за участю захисника - адвоката ОСОБА_10 (а. с. 3-4, 5, 74, 75-76, 77-78 т. 1). Подальші слідчі дії за участі підозрюваного та обвинуваченого ОСОБА_7 провадилися за участі захисника.
Тому доводи захисника в апеляції про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, у тому числі, права на захист, є необгрунтованими.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства свого брата ОСОБА_12 є обгрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, яким у вироку дано належну оцінку.
Зокрема, згідно фактичних даних висновків судово-медичних експертиз трупа про характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_12 , всі тілесні ушкодження були спричинені у незначний проміжок часу від не менше 24 місць прикладань сили та малоймовірно від падіння, що не відповідає показанням обвинуваченого про обставини спричинення ним тілесних ушкоджень загиблому. Множинні рани на голові, перелом кісток склепіння черепа, субарахноїдальний крововилив знаходяться у прямому причинному зв'язку зі смертю та могли бути спричинені від ударів розвідним ключем, який є речовим доказом. Тяжкі тілесні ушкодження у вигляді странгуляційної борозни (горизонтально направленої, замкнутої та максимально вираженої у задній частині) та перелому ріжка під'язикової кістки, могли бути заподіяні шляхом здавлення шиї потерпілого петлею нападаючим, що знаходився ззаду. У крові трупа було виявлено етиловий спирт в концентрації 4,49 о/оо, що за життя відповідало б тяжкому алкогольному сп'янінню (а. с. 162-165, 167-168 т. 1).
З врахуванням цих даних, а також висновку судово-медичної експертизи про відсутність будь-яких тілесних ушкоджень при освідуванні підозрюваного ОСОБА_7 15 січня 2013 року (а. с. 170 т. 1), показань свідка ОСОБА_16 про те, що в телефонних розмовах ввечері 13 січня 2013 року (після приходу потерпілої до неї додому після конфлікту з ОСОБА_11 ) та вранці наступного дня обвинувачений стверджував, що ОСОБА_15 живий; даних про зміну обвинуваченим місця розташування трупа та замивання слідів крові, - суд першої інстанції законно та обгрунтовано відкинув як недостовірні показання обвинуваченого про те, що він не хотів позбавляти життя брата, не міг спричинити всіх тілесних ушкоджень, виявлених на трупі, та діяв у стані необхідної оборони.
З врахуванням сукупності всіх достовірних доказів у даному кримінальному провадженні, в тому числі висновку комплексної амбулаторної судово-психолого-психіатричної експертизи, який є обгрунтованим та відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинення злочину та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України.
Тому доводи апеляційних скарг про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильність кваліфікації дій обвинуваченого є необгрунтованими.
Призначене ОСОБА_7 мінімальне за розміром покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, відповідає тяжкості злочину та даним про особу обвинуваченого, який є інвалідом 2 групи у зв'язку з тяжкою хворобою. Підстав вважати це покарання явно несправедливим внаслідок суворості немає.
Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування або зміни немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 , - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді: