Справа № 152/666/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2015 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
судового засідання ОСОБА_2 ,
по обвинуваченню: ОСОБА_3 , народженого: ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. КлекотинаШаргородського району Вінницької області, проживаючого там же по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК України),
учасники кримінального
сторона обвинувачення:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6 ,
15 листопада 2014 року біля 3 години ночі, ОСОБА_3 , перебуваючи у м. Шаргород по вул. Леніна, біля магазину «Люкс», на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочав словесну суперечку з місцевими дівчатами та, будучи сильно розлюченим, у відповідь на словесні образи, штовхнув одну з них, у наслідок чого вона упала на тротуар. ОСОБА_6 , побачивши це, зробив ОСОБА_3 зауваження, проте останній на нього не відреагував, а помітивши, що ОСОБА_6 наближається до нього, умисно, за допомогою металевої труби, яку він узяв із собою для самозахисту, один раз ударив ОСОБА_6 в область лівої руки та лівої частини голови, в наслідок чого потерпілий упав на тротуар. Побачивши, що з голови потерпілого потекла кров, ОСОБА_3 злякався та втік з місця події.
У результаті удару, нанесеного ОСОБА_3 , ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у висунутому обвинуваченні визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, зокрема, що 15 листопада 2014 року біля 3 години ночі, він перебував у м. Шаргород по вул. Леніна, біля магазину «Люкс». Там також перебували незнайомі йому дівчата, які почали жартувати з нього, обурившись на це, він штовхнув одну з дівчат. Ці події побачив ОСОБА_6 , який зробив йому зауваження та почав до нього наближатися, тоді обвинувачений, вважаючи, що діє з метою самозахисту ударив потерпілого металевою трубою, яку він приніс для самооборони в область голови. Від удару потерпілий упав та з його голови потекла кров, а обвинувачений, перелякавшись, втік. Про вчинене він дуже шкодує, також він попросив вибачення у потерпілого та відшкодував йому 60 000 грн.
Ураховуючи те, що обвинувачений, прокурор та потерпілий у судовому засіданні не оспорюють усі обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд цього провадження щодо усіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших обставин у кримінальному провадженні, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу та стосуються речових доказів та процесуальних витрат.
Отже, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 15 листопада 2014 року умисно заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, є особою молодого віку (22 роки).
Згідно зі ст. 66 КК України, обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 , є визнання ним винуватості та його щире каяття, а також те, що він відшкодував завдану злочином шкоду, сплативши 60 000 грн, що вбачається із письмових розписок, письмової та усної заяв потерпілого.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 ,судом не встановлено.
Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочину, особи винуватого, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання і відсутності обтяжуючих покарання обставин, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
Окрім того, з урахуванням обставин провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а також, ураховуючи відомості про особу обвинуваченого, думку прокурора та потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, призначивши йому покарання з випробувальним строком, суд дійшов висновку, що доцільним є застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком на два роки та покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого ще можливе без ізоляції його від суспільства.
Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів належить вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого.
Підстав для застосування запобіжних заходів немає.
Керуючись ч. 3 ст. 349 статтями 100, 118, 122, 124, 368-371, 373-376 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом двохрічного іспитового строку обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Речові докази: металеву трубу зі слідами речовини бурого кольору, пляшку з-під горілки, корок від пляшки, обгортки від пачок сигарет - знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 5913 (п`ять тисяч дев`ятсот тринадцять) гривень 60 копійок витрат на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування для проведення молекулярно-генетичної експертизи.
Згідно зі статтями 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1