Справа №10-56/07 Головуючий
у 1 інстанції Барчук
запобіжний захід Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Луцьк 15
травня 2007 року

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого
- судді
Фідрі О.М.,

суддів - Лозовського
А.О., Опейди В.О.,

з участю
прокурора - Соколова
Ю.Б.,

обвинуваченого
- ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку апеляцію помічника прокурора
міста Луцька на постанову Луцького міськрайонного суду від 4 травня 2007 року,
якою щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1,
не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не судимого,
відмовлено у задоволенні подання про обрання запобіжного заходу у вигляді
взяття під варту та обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою
Луцького міськрайонного суду від 4 травня 2007 року за поданням старшого
слідчого СВ Луцького MB УМВС України у Волинській області, погодженим з
прокурором, відмовлено в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту
та обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд щодо ОСОБА_1, який
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

У поданій
апеляції помічник прокурора ставить питання про скасування постанови суду та
направлення подання на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм кримінально-процесуального права. Зокрема, судом не
враховано тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1, та дані,
які дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може
продовжувати займатись злочинною діяльністю.

Вислухавши
доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію з викладених у ній
підстав, обвинуваченого ОСОБА_1, який заперечив доводи апеляції, пояснення
слідчого, дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляцію слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно
до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №4
«Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту
та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового
слідства», взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом і обирається
лише за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи можуть не
забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов'язків і його належної
поведінки, та коли є достатні підстави вважати, що ця особа може ухилитися від
слідства й суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню
істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність.

Як
вбачається з матеріалів кримінальної справи та подання, відсутні факти чи
обставини, які б свідчили про те, що ОСОБА_1, перебуваючи на волі, може
ухилятися від слідства й суду, перешкоджати встановленню істини у справі,
продовжувати злочинну діяльність. Тяжкість злочину, у вчиненні якого
обвинувачується особа, не є безумовною підставою для обрання щодо неї запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту.

Крім
того, ОСОБА_1 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має
постійне місце проживання, визнає вину у вчиненні інкримінованого йому злочину,
зобов'язується з'являтися на виклики слідства й суду, виконувати покладені на
нього процесуальні обов'язки.

Вказані
обставини прокурором не спростовані.

В судовому засіданні
слідчий пояснив, що
обвинувачений з'являється на його виклики, даних про те, що він може надалі
ухилятися від слідства й суду, немає. Потерпілий претензій матеріального
характеру до ОСОБА_1 не має.

За таких
обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні подання про обрання щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді
взяття під варту.

Керуючись ст.ст.
362, 382 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
помічника прокурора міста Луцька залишити без задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду від 4 травня 2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.