Справа №11-1113 2007 року
Головуючий у 1 -й інстанції
УХВАЛА

Іменем України

2007 року жовтня
місяця 31 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

головуючого -
судді Гладія
С.В.

суддів
Довгаль С.А., Тараненка Ю.П.

з участю
прокурора
ГриньН.Г.

потерпілих
ОСОБА_2

захисника
ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок
Крюківського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2006 року.

Цим вироком:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженець с. Олександрівка
Олександрійського району Кіровоградської області, угорець, громадянин України,
не працює, раніше судимий:

- 18.10.1991
року Свалявським районним судом Закарпатської області за ст.ст. 141 ч.2, 215-3
ч.2, 42 КК України (1960 р.) на 8 років позбавлення волі; - 06.03.2000 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ст.ст. 142
ч.2, 196-1 ч.2, 222 ч.3, 42, 43 КК України
(1960 р.) на
11 років позбавлення
волі. Звільнений 05.12.2005 року умовно-достроково на 3 роки З місяці 13
днів,

- засуджений:

- за ст. 187 ч.4
КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

- за ст. 121 ч.2
КК України на 8 років позбавлення волі.

На підставі ст.
70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання
призначених покарань визначено покарання ОСОБА_1 12 років позбавлення волі з
конфіскацією всього особистого майна.

На підставі ст.
71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком
частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім

2

вироком Олександрійського міського суду від 06.03.2000
року і остаточно визначено покарання 13 років позбавлення волі з конфіскацією
всього особистого майна.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 712 грн. матеріальної шкоди, та 50000
грн. моральної шкоди.

Вирішена доля
речових доказів.

За вироком суду
ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 20 лютого 2006 року, близько 16 год. 30 хв.,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за місцем проживання у АДРЕСА_1,
разом з потерпілим ОСОБА_3, з яким він познайомився у кафе та запросив до себе
до дому, з метою заволодіння його майном, напав на нього і почав наносити
численні удари по голові, спині, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження. Після
того, як потерпілий ОСОБА_3 знепритомнів, ОСОБА_1 заволодів його майном на
загальну суму 712 грн., а у вечірній час разом із свідком ОСОБА_4 виніс
потерпілого на вулицю та поклав на лавку, звідки його «Швидка допомога»
доставила до лікарні, де від заподіяних тілесних пошкоджень потерпілий помер.

В апеляції
засуджений ОСОБА_1 просить вирок скасувати, а справу повернути на додаткове
розслідування посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, неправильність кваліфікації його дій та суперечність в показаннях
свідків, необхідність проведення повторної експертизи та виконання ряду інших
слідчих дій.

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1 та в його інтересах адвоката ОСОБА_5 на
підтримку поданої апеляції, потерпілу ОСОБА_2та думку прокурора Гринь Н.Г. про
залишення вироку районного суду без змін, перевіривши доводи апеляції та
матеріали кримінальної справи, колегія суддів апеляційного суду не знаходить
підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_1 у
вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_3, поєднаного із заподіянням тяжких
тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, підтверджується показаннями
самого засудженого, який не заперечував, що наносив удари потерпілому, так як
останній ліг одягнутий у ліжко та відштовхував його, після чого заволодів його
майном, вважаючи це крадіжкою (т. І а.с. 42-46, 82-84, 113-115, 198, 203-204,
210, 307-311); послідовними показаннями свідка ОСОБА_4, який підтвердив, що
бачив як засуджений наносив удари потерпілому у голову і інші частини тіла та
вимагав назвати код банківської картки, після чого забрав цінні речі (24-25,
85-89, 116-124, 319-321); висновками судово-медичних експертиз згідно з якими
потерпілому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми з крововиливами в оболонку та речовину мозку, що
потягли його смерть (а.с. 52-54, 130-133).; іншими доказами зібраними по
справі, які були належно досліджені та оцінені судом у їх сукупності та
детально викладені у вироку.

Твердження
ОСОБА_1 в апеляції про нанесення ним тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 в стані
сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного
насильства та тяжкої образи з боку потерпілого, не заслуговують на увагу,
оскільки поведінку потерпілого, що передувала нанесенню

3

йому тілесних ушкоджень, а саме те що він нібито ліг на
ліжко в одягу, не можна розцінювати як тяжку образу, а відштовхування
засудженого як протизаконне насильство.

Вимоги ж ОСОБА_1
під час побиття ОСОБА_3 назвати код банківських карток, наступні його дії по зняттю
грошей з рахунків потерпілого та заволодіння його речами, беззаперечно свідчать
про те, що тілесні ушкодження потерпілому він наносив з метою заволодіння його
майном.

А тому колегія
суддів вважає, що судом І інстанції дії засудженого ОСОБА_1 за ст.ст. 121 ч.2,
187 ч.4 КК кваліфіковані правильно.

Відповідає
вимогам ст. 65 КК України і призначене районним судом покарання ОСОБА_1, яке
обрано з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, особи винного, який зазначені
злочини вчинив в період умовно-дострокового звільнення, його сімейного
становища, думки потерпілої, обставин, що пом'якшують покарання - явки з
повинною та обставин, що обтяжують покарання - рецидиву злочинів, скоєння
злочинів в стані алкогольного сп'яніння, а тому підстав для пом'якшення засудженому
покарання колегія суддів не вбачає.

Саме таке
покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження
нових злочинів.

А тому, апеляція
засудженого ОСОБА_1 до задоволенню не підлягає.

Виходячи з
наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів
апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Крюківського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2006 року
стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію засудженого - без задоволення.