справа № 165/3135/14-к
провадження №1-кп/165/28/15
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
04 березня 2015 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 296 КК України, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Нововолинська Волинської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, учня 4-го курсу Державного вищого навчального закладу Нововолинський електромеханічний коледж, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_3 , не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України -
встановив:
11 жовтня 2014 року приблизно о 22 год.30 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись біля приміщення кафе Вареники, що розташоване на проспекті Дружби № 6 в місті Нововолинську, діючи спільно з обвинуваченим ОСОБА_7 , умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючи у суспільстві елементарні правила поведінки, моралі та добропристойності, і проявляючи особливу зухвалість, безпричинно, з хуліганських спонукань підійшли до гр. ОСОБА_4 , якому ОСОБА_7 наніс два удари кулаком в ділянку обличчя та один удар кулаком в праву частину живота. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 наніс один удар своєю головою в обличчя потерпілого, від якого останній впав на землю, де ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 нанесли удари ногами по тулубу ОСОБА_4 , спричинивши йому легкі тілесні ушкодження.
11 жовтня 2014 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись біля приміщення кафе Вареники, що розташоване на проспекті Дружби,6 в місті Нововолинську, діючи спільно з обвинуваченим ОСОБА_6 , умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки, моралі та добропристойності, і проявляючи особливу зухвалість, безпричинно, з хуліганських мотивів, підійшли до гр. ОСОБА_4 , якому ОСОБА_7 наніс два удари кулаком в обличчя, та один удар кулаком в праву частину живота. Після цього, ОСОБА_8 наносив удари кулаками по тілу потерпілого. Продовжуючи свої протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_7 наніс один удар своєю головою в обличчя потерпілого ОСОБА_4 , внаслідок чого останній впав на землю, де ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 наносили ногами удари по тулубу ОСОБА_4 , спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечив, що 11 жовтня 2014 року пізно ввечері біля приміщення кафе Вареники в місті Нововолинську наніс 2-3 удари кулаком в груди потерпілого ОСОБА_9 , від яких останній не падав. Також визнає, що непомітно для потерпілого та інших присутніх, в тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 , викрав у ОСОБА_9 пластикову карту ПАТ КБ Приватбанк, з якої у два прийоми через банкомат зняв кошти в загальній сумі 880 грн. Такі свої дії мотивує неправомірною поведінкою ОСОБА_4 , показавши в судовому засіданні, що 11 жовтня 2014 року приблизно о 21 годині зустрів раніше не знайомого, а тепер потерпілого у провадженні, ОСОБА_10 , який запропонував йому разом вжити спиртних напоїв. Він, ОСОБА_8 погодився на таку пропозицію, однак наголосив ОСОБА_10 щоб той купив у магазині для нього слабоалкогольний напій Рево. Придбавши спиртне, ОСОБА_11 запропонував його вживати на території парку що в районі АЗС Укрнафта. Разом вони пішли у напрямку цього парку і не доходячи до визначеного місця, він, ОСОБА_8 запитав ОСОБА_12 , чи той придбав для нього слабоалкогольний напій. Зазначає, що у відповідь ОСОБА_11 пригрозив йому предметом схожим на ніж, пошкодивши куртку в яку був одягнутий ОСОБА_13 . Злякавшись, він ОСОБА_8 , розвернувся і почав тікати. Пішов додому,зняв пошкоджену куртку і на вулиці Святого Володимира в місті Нововолинську біля кафе Кулінарія зустрів свого знайомого ОСОБА_7 , якому розповів про вказані вище події. Після цього вони вдвох вирішили піти в напрямку парку, маючи на меті зустріти ОСОБА_12 і забрати у нього ножа. Коли проходили біля кафе Вареники на проспекті Дружби в місті Нововолинську, то зауважили потерпілого, який там стояв разом із двома чоловіками і спілкувався з ними. Показав, що він з ОСОБА_14 підійшли до потерпілого і запитали у нього про ножа. Він відповів, що ніякого ножа немає. Тоді двоє присутніх там чоловіків намагалися зясувати що відбувається, і він, ОСОБА_8 розповів їм про події які мали місце напередодні за участі потерпілого. Зазначає, що хтось із присутніх почав проводити руками по одягу ОСОБА_12 , щоб знайти ножа, але при ньому нічого не знайшли. В цей час ОСОБА_4 почав нецензурно висловлюватися в адресу ОСОБА_15 , погрожувати йому розправою, і тому ОСОБА_16 перший наніс потерпілому удар кулаком в праву частину обличчя. Від цього удару потерпілий впав на асфальт. Зазначає, що він намагався підняти його, однак потерпілий шарпав його за одяг і тому він, ОСОБА_8 , наніс йому два-три удари кулаками в тулуб. Зазначає, що коли він наносив ОСОБА_17 удари, то останній стояв на ногах. Не може пояснити походження тілесних ушкоджень у потерпілого, які виявлені на обличчі. Зазначає, що ОСОБА_16 наніс потерпілому один удар, а чи би він його ще, то сказати не може, оскільки не бачив, так як в цей час спілкувався з двома чоловіками, що стояли біля приміщення кафе Вареники. Пояснив, що забрав банківську картку у потерпілого щоб зняти з неї гроші і відкупити собі куртку, яку перед цим пошкодив ОСОБА_4 . Зазначив, що пін- код картки йому став відомий від ОСОБА_4 , який постійно повторював цифрову комбінацію, коли вони вдвох направлялися в район парку, де мали вживати спиртне на пропозицію останнього. Зазначив, що визнає себе винним у нанесенні двох трьох ударів в груди потерпілого та викрадення у нього банківської картки, і зняття з неї коштів в сумі 880 грн. Пояснив, що вказану суму вже повернув потерпілому на відшкодування шкоди, завданої злочином. Не заперечує, щоб відшкодувати ОСОБА_17 витрати , пов`язані з лікуванням, а цивільний позов в частині моральної шкоди не визнає. Просить вибачення у потерпілого за вчинене.
Обвинувачений ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що визнає себе винуватим в тому, що наніс потерпілому ОСОБА_10 один-два удари кулаком в обличчя, від яких він впав на землю. Зазначив, що вдарив потерпілого через те, що останній не назвав свого ім`я та словесно ображав його і погрожував розправою в адресу сім`ї. Зазначає, що така поведінка ОСОБА_12 викликала у нього обурення за свою родину. Тому просити пробачення у потерпілого він не бажає. Цивільний позов в частині вимог про стягнення моральної шкоди завданої злочином заперечує, погоджується відшкодувати витрати понесені потерпілим на лікування. Показав, що зустрівшись із своїм знайомим ОСОБА_18 біля кафе Кулінарія, останній розповів йому про погрози ОСОБА_12 ,у якого був при собі ніж. Також ОСОБА_8 розповідав йому про пошкоджену куртку, але на момент їх зустрічі ОСОБА_19 вже був тільки в спортивному костюмі. Також зазначив, що паспорт потерпілого, з метою з`ясування анкетних даних, діставали з одягу ОСОБА_12 чоловіки, що стояли з ним біля приміщення кафе Вареники. Показав, що вказані особи також забирали його, ОСОБА_20 від потерпілого, тобто намагалися припинити конфлікт і повідомляли, що зараз приїдуть працівники міліції. Чи наносив удари потерпілому обвинувачений ОСОБА_8 , ОСОБА_16 не бачив. Стверджує, що він особисто не наносив ударів по тілу потерпілого, коли той лежав на землі, оскільки відійшов в сторону і що було далі не знає. Вони з ОСОБА_18 з місця події пішли в сторону вулиці Нововолинська, де ОСОБА_8 попрямував додому, а він ОСОБА_16 , пішов в іншому напрямку до своєї домівки.
Про те, що ОСОБА_8 викрав банківську картку у потерпілого, йому не відомо. Пізніше він дізнався про це, а також знає що ОСОБА_19 одноособово знімав з картки потерпілого гроші, які на даний час повернув ОСОБА_4 .
Такі показання потерпілого щодо обставин вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими ОСОБА_6 і ОСОБА_7 узгоджуються з показаннями допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , а тому суд вважає їх правдивими і покладає в основу обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, що їм інкримінуються.
Так, показаннями свідка ОСОБА_26 судом встановлено, що ні він, ні його знайомий ОСОБА_27 не обшукували потерпілого, не переглядали його паспорт, а лише робили зауваження обвинуваченим з приводу їх неправомірної поведінки стосовно ОСОБА_28 . Свідок ОСОБА_29 , показав, що показання, які він давав на досудовому слідстві, відповідають дійсності, зазначивши, що обвинувачені підійшли до потерпілого, запитували його про ножа. Ніякого ножа у ОСОБА_30 не виявили. Підтвердив свідок і ту обставину, що обвинувачені переводили потерпілого через дорогу, де вдвох наносили йому удари ногами. Один з обвинувачених при цьому переглядав паспорт потерпілого, якого поклав назад до кишені куртки ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ,- працівники кафе Вареники, також підтвердили, що біля приміщення цього кафе перед часом закриття закладу, близько 22 години 30 хвилин відбувалася бійка. Зазначили, що потерпілий лежав на дорозі. Один із нападників оглядав його паспорт.
Під час проведення слідчої дії - пред`явлення для впізнання за фотознімками, що проводилась 23.12.2014 року за участю свідка ОСОБА_24 (а.м.п.77-80), остання заявила, що особи під № 1 та № 7, тобто обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_31 , є тими хлопцями, які перебували біля кафе Вареники та нанесли тілесні ушкодження чоловікові.
Окрім показань потерпілого та свідків, винуватість ОСОБА_6 і ОСОБА_32 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України доведена зібраними досудовим розслідуванням і дослідженими в суді письмовими доказами.
Так, висновком експерта від 15.10.2014 року № 255 встановлено, що у потерпілого виявлені тілесні ушкодження: кровоподтьочність в правій лобній ділянці на фоні якої є осадження шкіри, синці на повіках правого ока, крововилив в білочну оболонку зовнішнього кута правого ока. Експерт у підсумковій частині свого висновку вказує, що враховуючи характер, локалізацію тілесних ушкоджень вони утворилися від ударної травму вальної дії тупих предметів , не виключено в термін, вказаний у медичній документації. За ступенем тяжкості виявлені ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. (а.м.п.24-25).
Заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно кількості нанесених ним особисто ударів потерпілому ОСОБА_4 спростовані переглянутим в ході судового розгляду відеозаписом, з файлу № 2 якого вбачається, що саме ОСОБА_16 підійшовши до потерпілого, відразу взяв його за комір та наніс удар кулаком в обличчя і замахнувся вдруге в бік потерпілого. При цьому сам ОСОБА_16 в суді не заперечив, що внаслідок його удару потерпілий впав на асфальт.
Вказаним відеозаписом підтверджено показання потерпілого, що спілкування між обвинуваченими і потерпілим до його побиття було нетривалим, зокрема в межах зясування імені останнього, після чого і послідував удар ОСОБА_20 кулаком в обличчя ОСОБА_28 .
Показання ОСОБА_20 про те, що така його реакція спровокована нецензурними висловлюваннями потерпілого на адресу його родини, не підтверджені показаннями свідків, зокрема ОСОБА_26 , який перебував поруч, а також іншими належними доказами, а тому суд до уваги їх взяти не може.
Суд також не приймає до уваги твердження ОСОБА_6 в частині погроз йому ножем зі сторони потерпілого а також стосовно пошкодження ОСОБА_4 куртки обвинуваченого. Оскільки такі твердження обвинуваченого ОСОБА_6 не підтверджені належними доказами, то суд вважає їх надуманими і такими, що не заслуговують на увагу при постановленні рішення у справі.
Твердження обвинувачених щодо наявності мотиву виникнення конфлікту з потерпілим, зокрема погрози останнього та пошкодження ним майна, суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовані встановленими судом дійсними обставинами справи в їх сукупності і суд не має підстав розцінювати дії обвинувачених як такі, що викликані неправильними діями потерпілого, а вважає, що в даному випадку має місце грубе порушення обвинуваченими громадського порядку, зокрема хуліганство за ознакою особливої зухвалості, яке супроводжувалось заподіянням потерпілому легких тілесних ушкоджень.
Їх неправомірні дії повністю охоплюються диспозицією ч.2 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.
Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні групою осіб хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю і визначає його зміст з урахуванням характеру хуліганських дій, місця, часу їх вчинення, тривалості конфлікту, спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, відсутність будь якого приводу до цього.
В суді також доведено, що і не заперечує обвинувачений ОСОБА_6 , винуватість останнього у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) і тому суд кваліфікує його умисні протиправні дії за ч.1 ст. 185 КК України.
Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинувачених, суд не встановив і не може віднести при обранні покарання до пом`якшуючих обставин щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки у діях та поведінці під час судового розгляду ОСОБА_6 і ОСОБА_20 , не вбачав жодних ознак та критеріїв, які підтверджують наявність таких обставин.
Навпаки, обвинувачений ОСОБА_8 намагався перекласти винуватість у виникненні конфлікту на самого потерпілого, стверджував що не бачив, як ОСОБА_17 наносив побої ОСОБА_7 , хоча, як встановлено судом, обоє обвинувачених діяли разом, досягаючи однієї мети.
Суд також визначаючи наявність пом`якшуючих обставин, враховує поведінку обвинувачених після спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Зокрема те, що вони залишили його побитим на дорозі і легковажно та цинічно покинули місце події. Допомогу потерпілому пропонував свідок ОСОБА_29 , що він і підтвердив в суді.
Обвинувачений ОСОБА_7 також стверджував, що наносив один удар потерпілому, а під тягарем досліджених доказів, визнав, що двічі вдарив ОСОБА_12 , хоча як ствердив потерпілий, він отримав більшу кількість ударів, в тому числі будучи збитим з ніг обвинуваченим ОСОБА_33 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 категорично ствердив,, що у нього немає жодних підстав просити вибачення у потерпілого, що також свідчить про відсутність в його діях щирого каяття.
Суд також не може врахувати при призначенні покарання ОСОБА_21 такої помякшуючої обставини, як відшкодування шкоди, оскільки майнова шкода відшкодована частково, в розмірі 880 грн. і це буде враховано судом при вирішенні цивільного позову, що розглядається у даному кримінальному провадженні.
Заперечення завдання моральної шкоди потерпілому і не бажання її відшкодовувати хоча б частково, також свідчить про відсутність пом`якшуючих обставин при призначенні покарання обвинуваченим і їх щирого каяття за скоєне.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, що відносяться до злочинів середньої тяжкості, дані про особу винного: є несудимим, але раніше притягувався до кримінальної відповідальності (а.м.п.59), піддавався адміністративним стягненням за вчинення дрібного хуліганства, непокору законному розпорядженню працівника міліції (а.с.м.54,55), посередньо характеризуються по місцю проживання, є здоровим, працездатним, але не вживає заходів до працевлаштування, з метою отримання доходів та відшкодування шкоди завданої потерпілому, а тому суд вважає за доцільне, враховуючи думку представника потерпілого щодо призначення реальної міри покарання, призначити йому покарання в межах санкції статті обвинувачення, відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, у виді обмеження волі.
Аналізуючи обставини провадження, поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , його ставлення до подій, внаслідок яких спричинено шкоду ОСОБА_9 , суд не знаходить правових підстав для застосування щодо ОСОБА_6 статті 75 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, його активну роль у вчиненні інкримінованого правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку (а.м.п. 69), посередньо характеризується, є фізично здоровим, і беручи до уваги відсутність передбачених законом пом`якшуючих покарання обставин, ставлення ОСОБА_20 до того, що відбулося, невжиття заходів до відшкодування завданої шкоди, враховуючи думку представника потерпілого щодо призначення реальної міри покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, яке передбачене санкцією ч.2 ст.296 КК України.
Поряд з цим, суд також не знаходить правових підстав звільнити ОСОБА_20 від відбування покарання із застосуванням ст.75 КК України.
Визначаючи строк такого виду покарання обвинуваченим, та вирішуючи цивільний позов у кримінальному провадженні, суд також враховує поведінку потерпілого, яка в деякій мірі сприяла вчиненню злочину щодо нього, зокрема запрошення незнайомого ОСОБА_6 до спільного вживання алкоголю, а також враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 навчається на 4-му курсі електромеханічного коледжу (а.м.п.72,т.1), і його батько ОСОБА_34 призваний у Збройні Сили України, що підтверджено повісткою військового комісара на 05.02.2015 року (а.м.п.52,т.2)
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 суд задовольняє частково. При цьому враховує матеріальні витрати понесені ним на придбання необхідних ліків та підтверджені належними фіскальними чеками на суму 505,48 грн., які стягує солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . При цьому суд не враховує два наданих потерпілим фіскальних чеки на суму, яка дублюється, тобто 297,04 і 97.10 грн.
З врахуванням глибини моральних страждань, ступеня тяжкості спричинених тілесних ушкоджень, періоду перебування на амбулаторному лікуванні, що становить 12 днів, та меж розумності і справедливості, суд стягує солідарно з обох обвинувачених на користь ОСОБА_4 9000.00 грн. моральної шкоди і 1200 грн. витрат на правову допомогу. Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368,370,372,374 КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України у виді арешту на строк шість місяців;
- за ч.2 ст.296 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді одного року обмеження волі
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
Початок строку відбуття покарання обчислювати засудженим з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілого задовольнити частково.
Речовий доказ лазерний диск із записом камери відеоспостереження залишити при матеріалах провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Головуючий підпис
Суддя ОСОБА_35