УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці « 28 » серпня 2007 р. колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у
складі:

головуючого Рулякова В.І.

суддів Колотило
О.О., Семенюка К.М.

за участю
прокурора Іліки Д.І.

та
адвоката ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями адвоката
ОСОБА_1, в інтересах потерпілих ОСОБА_2.
, ОСОБА_3 , помічника прокурора Заставнівського району
Чернівецької області Козарійчука Д.В. на постанову Заставнівського районного
суду Чернівецької області від 12 червня 2007р.

ВСТАНОВИЛА:

Постановою від
12 червня 2007 року ОСОБА_4 згідно ст. 1
п «б»

Закону
України « Про амністію» від 09.06.2007 року був звільнений від кримінальної
відповідальності за ст. ст. 122 ч.1 та 125 ч.2 КК України. Провадження
по даній кримінальній справі було закрито.

Органи
досудового слідства обвинувачували ОСОБА_4. в тому, що він 05 лютого 2007 року біля 23 год. в с Йосипівка
Заставнівського району, грубо порушуючи
громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю безпричинно
пристав до потерпілих ОСОБА_3 та
ОСОБА_2. та заздалегідь заготовленим
фрагментом труби почав умисно наносити їм удари по різних частинах тіла.
Внаслідок застосованого насильства ОСОБА_3.
отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, а ОСОБА_2.
- легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров»я.

Крім
того, ОСОБА_4. умисно пошкодив автомобіль «Фольсваген - Гольф» НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, спричинивши останньому збитки на суму 1450
грн. 62 коп.

Вказані
дії органом досудового слідства кваліфіковані за ст.
ст. 296 ч.4 та 122 ч.1 КК України.

Під час
розгляду кримінальної справи суд першої інстанції прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_4. відсутній склад
злочину, передбачений ст. 296 ч.4 КК України і останній повинен
бути виправданий за вказаною статтею.

Справа
№11-285 2007 р. Головуючий
у І інстанції Спіжавко Г.Г.

Категорія СТ. .122 ч.1,
125 ч.2 КК України Доповідач
Семенюк К.М.

2

Приймаючи
дане рішення, суд послався на те, щоОСОБА_4. умисних дій, що грубо порушують громадський порядок і
виражають явку неповагу до суспільства не вчиняв. Конфлікт з потерпілими виник
не з хуліганських мотивів, а в зв'язку з
неправильною поведінкою останніх і дії ОСОБА_4. були направлені саме на
припинення неправомірних дій ОСОБА_3 та
ОСОБА_2.

Дії
ОСОБА_4. стосовно ОСОБА_2. суд
кваліфікував за ст. 125 ч.2 КК
України, як умисне легке тілесне
ушкодження, що спричинило короткочасний
розлад здоров'я.

Далі суд
прийшов до висновку, що обвинувачений
вчинив злочини, за які законом
передбачено покарання менш суворе, ніж
позбавлення волі на строк не більше п'яти років та враховуючи, щоОСОБА_4. має на утриманні двох
неповнолітніх дітей відповідно до ст. 1
п «б» Закону України «Про амністію» від 9 червня 2007 року звільнив його від
кримінальної відповідальності за
ст. ст. 122 ч.1, 125 ч.2 КК
України.

На
вказану постанову адвокат ОСОБА_1 та
прокурор подали апеляції, в яких, кожний окремо, просять постанову суду від 12 червня 2007
року скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичними
обставинами справи та суттєвим порушенням кримінального та
кримінально-процесуального законодавства.

На думку
апелянтів суд безпідставно дійшов висновку ,
що в діях ОСОБА_4. відсутній склад злочину, передбачений
ст. 296 ч.4 КК України. При цьому суд не врахував показів
потерпілих, свідків ОСОБА_5. , ОСОБА_6. ,
ОСОБА_7. , ОСОБА_8. та
інших, які в сукупності з іншими
доказами підтверджують, щоОСОБА_4. скоїв
злочин, передбачений ст. 296 ч.4 КК України.

Також
суд безпідставно застосував до обвинуваченого
ст. 1 п «б» Закону України «Про амністію» від 09.06.2007 року, так як в справі відсутні документальні
докази, які підтверджують факт наявності
у ОСОБА_4. неповнолітніх дітей.

Крім
того, всупереч ст. 14 зазначено Закону суд залишив без
розгляду цивільні позови прокурора та потерпілих.

Також
суд порушив вимоги ст. 27 КПК
України, притягнувши ОСОБА_4. до
кримінальної відповідальності за ст. 125
ч.2 КК України.

Апелянти
також звертають увагу на те, що суд
порушив вимоги ст. 6 ч.2 КПК
України, так як, в донному випадку необхідно було постановити
обвинувальний вирок із звільненням засудженого від покарання.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, адвоката ОСОБА_1, який підтримав також апеляцію в інтересах
потерпілих ОСОБА_2. , ОСОБА_3 , потерпілих,
які просили скасувати постанову суду,
дослідивши матеріали справи в межах поданих апеляцій, обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню.

Вказана
постанова винесена з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону.

Розглядаючи
кримінальну справу відносно ОСОБА_4. по обвинуваченню за ст.
ст. 296 ч.4 та 122 ч.1 КК України,
суд першої інстанції провівши судові дибати (а.с. 246)у відповідності
до ст. 319 КПК України останнє слово
підсудному не надав, а лише обмежувався
запитаннями з приводу можливості застосування Закону України «Про амністію».
Однак, ст. 296 ч.4 КК України
відноситься до категорії тяжких і ніяким чином відповідно до СТ. 7 Закону України «Про амністію» від 9
червня 2007 року до

3

вказаної особи
амністія не застосовується.

Будь-які
зміни обвинувачення у відповідності до
ст. 277 КПК України прокурор під час розгляду справи не проводив.

Також
суд не провівши ретельного аналізу доказів потерпілих, в сукупності з показами свідків ОСОБА_5.
,ОСОБА_6 , ОСОБА_7. , ОСОБА_8., ОСОБА_9. та інших дійшов неправильного висновку, що в діях ОСОБА_4. відсутній склад
злочину, передбачений ст. 296 ч.4 КК України та його необхідно
виправдати.

Діючим
кримінально-процесуальним законодавством не передбачено виправдування особи
постановою суду. Відповідно до ст. 327
КПК України виправдування підсудного можливо лише вироком суду.

Кваліфікуючи
дії ОСОБА_4. відносно ОСОБА_2. за ст. 125 ч.2 КК України, суд порушив вимоги ст. 27 КПК України, так як,
в даному випадку притягнення до кримінальної відповідальності можливе не
інакше як за скаргою потерпілого. В матеріалах справи будь-яка заява (скарга)
ОСОБА_2. про притягнення ОСОБА_4. до
кримінальної відповідальності за ст. 125
ч.2 КК України відсутня.

Також
суд, всупереч вимогам ст. 291 КПК України залишив цивільні позови
прокурора та потерпілих без розгляду.

Навідь
за наведених обставин у постанові суду,
суд не вправі був застосовувати до ОСОБА_4. ст. 1 п «б» Закону України «Про амністію» від
09.06.2007 року, так як, відповідних документів, що у нього є на утриманні неповнолітні діти в
справі не має.

Крім
того, суд всупереч ст. 6 4.2 КПК України виніс постанову, а не обвинувальний вирок із звільненням
засудженого від покарання.

Таким
чином, істотне порушення
кримінально-процесуального закону,
невідповідність висновків суду,
викладених у постанові, фактичним
обставинам справи, призвело до
того, що суд виніс незаконну
постанову, яка підлягає скасуванню.

Керуючись ст.
ст. 365, 366, 367 КПК України, судова палата у кримінальних справах
апеляційного суду Чернівецької області,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляції
адвоката ОСОБА_1 та помічника прокурора Заставнівського району Чернівецької
області Козарійчука Д.В. - задоволити. Постанову Заставнівського районного суду
Чернівецької області від 12 червня 2007 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в
той же суд в іншому складі суддів.