АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТАКИЄВА
Справа № 11-сс/796/795/2015 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу старшого прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 березня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 , погоджене із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000029 від 18.02.2015 р.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя, прийшов до висновку про відсутність підстав для арешту грошових коштів в сумі 1000000 доларів США, вилучених 13.03.2015 р. з індивідуального банківського сейфу № НОМЕР_1 , який на підставі договору оренди знаходиться у користуванні громадянку ОСОБА_11 , оскільки даних та доказів, які б свідчили про те, що вказані грошові кошти здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення суду надано не було.
В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною, а тому просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.03.2015 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000029, а саме грошових коштів в сумі 1000000 доларів США, вилучених 13.03.2015 р. в індивідуальному банківському сейфі № НОМЕР_1 , який на підставі договору оренди перебуває у користуванні ОСОБА_11 .
Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурор вказує на те, що слідчим суддею не було встановлено особу ОСОБА_12 та відповідно дійсність його підпису, оскільки останній був відсутній в судовому засіданні. Договір доручення укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_11 не посвідчений нотаріально, у зв`язку з чим встановити час та обставини його фактичного укладання і підписання не представляється можливим.

Крім того, відповідно до договорів про надання у тимчасове користування індивідуального банківського сейфу № 73.00.001135, №73.00.001132 та №73.00.001134 від 28.01.2015 року, ОСОБА_12 на даний час являється користувачем трьох індивідуальних банківських сейфів №№ 500, 501, 504 у цьому ж Банку де й ОСОБА_11 орендувала індивідуальний банківський сейф (ячейку). У зв`язку з чим, у останнього не було необхідності для передачі грошових коштів на зберігання ОСОБА_11 , яка є користувачем індивідуального банківського сейфу № НОМЕР_1 в тій же банківській установі.

Таким чином, факт належності тимчасово вилучених грошових коштів громадянину ОСОБА_12 можливо встановити лише слідчим шляхом, а саме проведення допиту, а у разі необхідності призначенням почеркознавчої експертизи. Без проведення слідчих дій та встановлення походження вказаних грошових коштів, їх повернення є неприпустимим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи представників власника майна, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні ГУ СБ України в м. Києві та Київській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 18.02.2015 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

4.03.2015 р. старший слідчий в ОВС СВ ГУС Б України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 звернувся до Печерського районного суду з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку у житловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Суворова, 4, в якому розміщується центральний офіс ПАТ «КБ «Союз» (МФО 380515), з метою відшукання та вилучення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення.
4.03.2015 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГУС Б України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 було задоволено і надано дозвіл на проведення обшуку у житловому приміщенні, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Суворова, 4, в якому розміщується центральний офіс ПАТ «КБ «Союз» (МФО 380515).

13.03.2015 р. за вказаною адресою було проведено обшук.
16.03.2015 р. старший слідчий в ОВС СВ ГУС Б України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме грошові кошти в сумі 1000000 доларів США, вилучених 13.03.2015 р. в індивідуальному банківському сейфі № НОМЕР_1 , який на підставі договору оренди перебуває у користуванні ОСОБА_11
20.03.2015 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в задоволення клопотання слідчого було відмовлено.
З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно, що було вилучено в ході обшуку, перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, слідчого, власника майна та представників, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Разом з тим колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.
Враховуючи, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, відсутність даних про достатність підстав вважати, що вилучені під час обшуку грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України, розумність та співмірність обмеження права власності на вказані грошові кошти завданням кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 , погоджене із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000029 від 18.02.2015 р., оскільки вважає відсутні для цього підстави, які передбачені ст. 170 КПК України.
Як вважає колегія суддів, посилання слідчого судді в ухвалі про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна на ч. 2 ст. 170 КПК України, як підставу для відмови в арешті майна, а саме на відсутність даних, які вказували, що майно, яке було вилучене під час обшуку від 23.10.2014 р. стосується даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, обґрунтоване, оскільки зазначені підстави в клопотанні слідчого відсутні.
Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилучене майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, разом з тим, доказів того, що вказані грошові кошти, на які просить накласти арешт слідчий, здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення суду не надано.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчого судді, яким відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, яке було вилучене в ході проведення обшуку, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу, з викладених у ній доводів без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 березня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_10 , погоджене із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000029 від 18.02.2015 р. залишити без змін, а апеляційну скаргустаршого прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

________________ ______________ ____________
( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 ) ( ОСОБА_4 )