Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 11-кп/781/449/13
Головуючий у суді І-ї інстанції
Категорія 125 (106)
Доповідач в колегії апеляційного суду
Палічук А.< Суддя-доповідач По батькові
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2013 року. Колегія суддів судової
палати у кримінальних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі :

головуючого - судді: Палічука А.О.,

суддів: Бабича О.П., Ткаченко Л.Я.,

при секретарі: Сакара І.І.,

за участю прокурора: Черниш Г.Р.,

захисника-адвоката: ОСОБА_3,

обвинуваченого: ОСОБА_4,

представника потерпілого: ОСОБА_5,

потерпілого: ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді апеляційні
скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та
представника потерпілого ОСОБА_6 -
ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 07 жовтня 2013
року, яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Кіровограда, громадянина України, з
середньою технічною освітою, не
одруженого, має на утриманні малолітню
доньку, не працюючого, зареєстрованого
та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та
призначено покарання у виді 200 годин
громадських робіт.

Цим же вироком вирішено питання про
речові докази по справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_4
визнаний винуватим та стосовно нього
ухвалено обвинувальний вирок за
вчинення умисного легкого тілесного
ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я.

Так, 15.12.2012 року приблизно о 11.30 год.
ОСОБА_4, знаходячись на перехресті
вулиць Кишинівської та Мєчнікова в м.
Кіровограді, на ґрунті особистих
неприязних стосунків, що раптово
виникли в ході сварки з ОСОБА_6, діючи
умисно, предметом з ріжучими
властивостями, який мав при собі, наніс
один удар в область підборіддя ОСОБА_6,
внаслідок чого заподіяв ОСОБА_6 тілесні
ушкодження у вигляді рани. Продовжуючи
реалізацію злочинного наміру, ОСОБА_4
наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої
руки в область голови, потім один удар
кулаком лівої руки в область голови,
потім кулаком правої руки наніс один
удар в область тулубу з лівої сторони
та один удар кулаком правої руки в
область спини з права, внаслідок чого
заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у
вигляді закритої черепно-мозкової
травми та струс головного мозку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
оскаржуваний вирок скасувати, та
ухвалити новий, яким виправдати його.
Мотивуючи апеляційну скаргу зазначив,
що висновки, якими керувався суд при
розгляді справи не відповідають
фактичним обставинам кримінального
провадження. Досліджені в судовому
засіданні докази в своїй сукупності не
давали суду підстав визнавати його
винуватим у вчиненні злочину, а
показання потерпілого та свідків
кримінального правопорушення, які
надавалися під час досудового
розслідування та судового розгляду,
значно відрізняються між собою. Крім
того, не було прийнято жодних рішень по
його заявам щодо неправомірних дій
стосовно нього з боку потерпілого.

Представник потерпілого в апеляційній
скарзі просить скасувати вирок суду
першої інстанції та ухвалити новий,
яким призначити обвинуваченому
покарання у виді обмеження волі на
строк 2 роки. В обґрунтування
апеляційної скарги зазначила, що
ОСОБА_4 на досудовому та судовму
слідстві вів себе зухвало, вину у
вчиненому злочині не визнавав, не
розкаявся, матеріальну шкоду не
відшкодував, а злочин вчинив у
присутності сестер та доньки
потерпілого і остання по теперішній
час переживає дану подію, так як в неї
був стрес.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
прокурора, який заперечив проти
задоволення апеляційних скарг,
обвинуваченого та його захисника, які
підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_4,
потерпілого та його представника, які
підтримали апеляційну скаргу
останнього, перевіривши матеріали
кримінального провадження та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
приходить до висновку, що вони
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано
визнав ОСОБА_4 винуватим у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК
України, що в повному обсязі
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні суду першої
інстанції належними та допустимими
доказами, яким суд першої інстанції дав
належну оцінку та навів у вироку.

Зокрема, допитаний в судовому
засіданні суду першої інстанції
обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому
кримінальному правопорушенні не
визнав та пояснив, що 15.12.2012 року на
перехресті вулиць Кишинівської та
Мєчнікова в м. Кіровограді мало місце
за його участю та участю потерпілого
ДТП. Він вийшов з автомобіля, щоб
подивитися пошкодження, запитав у
потерпілого, що будуть робити, можливо
викликати працівників ДАІ, на що той
йому повідомив, що хоче то і робить.
Потім потерпілий засунув праву руку та
щось дістав. Він не знає, що це було, але
щось блиснуло, його рука пройшла біля
підборіддя. Він викрутив йому руку і
впав, коли падали, то він руку
відпустив, де вона знаходилася не знає.
ОСОБА_6 намагався зробити два удари по
його тулубу, він підскочив та побачив,
що у нього кров. Після цього пішов до
свого автомобіля та дав потерпілому
свою футболку, щоб той витерся, де дівся
той предмет йому не відомо. Більше
ніякого конфлікту не було, до цього він
у потерпілого ніяких ушкоджень не
бачив. Також обвинувачений зазначив, що
від потерпілого були неодноразові
погрози.

Що стосується не визнання
обвинуваченим своєї вини у вчиненні
умисного легкого тілесного ушкодження,
що спричинило короткочасний розлад
здоров'я, колегія суддів вважає таку
позицію обвинуваченого, як спосіб
уникнути відповідальності за вчинений
злочин, оскільки вина останнього у
вчиненні даного злочину повністю
підтверджується зібраними доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні
суду першої інстанції потерпілий
ОСОБА_6 пояснив, що 15.12.2012 року в 11.30 год.
він їхав по вул. Кишинівській та на
перехресті з вул. Мєчнікова сталося
ДТП. Після ДТП його автомобіль
розвернуло та він вийшов з машини, щоб
оглянути пошкодження, в цей час вийшов
ОСОБА_4 та почав виражатися в його
адресу нецензурною лайкою, при цьому
вимагаючи матеріальної компенсації.
Він повідомив, що ніякою компенсації
давати не буде, а викличе працівників
ДАІ, це ще більше озлобило
обвинуваченого і той повернувся до
свого автомобіля та взяв з переднього
сидіння ніж в чохлі. Після цього, ОСОБА_4
підійшов до нього, вимагаючи гроші та
розмахуючи при цьому вказаним ножем
перед його обличчям. В цей час він
відходив назад, та поки не став спиною
впритиск до свого автомобіля, так як
відходити вже не було куди, отримав від
ОСОБА_4 поранення в область підборіддя.
Коли ОСОБА_4 наніс йому удар, то він
приклав праву руку і нахилився.
Обвинувачений віддав ніж своєму
товаришу. Потім він підійшов до
багажника свого автомобіля, щоб взяти
аптечку та прикласти бинт, в цей час
підбіг ОСОБА_4 та почав наносити йому
удари кулаками. Він взяв телефон та
хотів викликати працівників міліції чи
швидку медичну допомогу, ухиляючись
від ударів ОСОБА_4 Він обходив
автомобіль та ОСОБА_7 закрив його своїм
тілом, після цього приїхала швидка
медична допомога та надала йому
допомогу. Всі ці події відбувалися в
присутності двох його сестер та
малолітньої дитини. ОСОБА_4 наносив
йому удари правою рукою в область
голови та тулуба.

Допитаний в судовому засіданні
районного суду свідок ОСОБА_7 пояснив,
що 15.12.2012 року близько 11.30 год. він
знаходився на передньому сидінні в
автомобілі потерпілого ОСОБА_6 та на
перехресті вулиць Кишинівської та
Мєчнікова в м. Кіровограді за участю
потерпілого та обвинуваченого сталося
ДТП. Коли ОСОБА_6 вийшов зі свого
автомобіля, то ОСОБА_4 почав ображати
його нецензурною лайкою. Потім пішов до
свого автомобіля та взяв мисливський
ніж в чохлі та, тримаючи його в правій
руці, почав йти на нього, коли ОСОБА_6
став спиною до свого автомобіля, в той
момент ОСОБА_4 наніс потерпілому один
поріз ножем в область нижньої щелепи,
потім були удари кулаками та він почав
закривати ОСОБА_6 від ОСОБА_4, вказавши
йому, щоб той заспокоївся.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_8 та ОСОБА_9

надали аналогічні показання показам
свідка ОСОБА_7

Крім даних пояснень свідків, вина
ОСОБА_4 підтверджується дослідженими в
суді першої інстанції доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події
від 15.12.2012 року, згідно з яким було
оглянуто місце події на перехресті
вулиць Кишинівської та Мєчнікова в м.
Кіровограді (том № 1, а.с. 5-14);

- висновком експерта № 215, згідно з
яким встановлено, що у ОСОБА_6 згідно
наданої медичної документації мали
місце тілесні ушкодження у вигляді:
закритої черепно-мозкової травми,
струс головного мозку, рани підборіддя,
які відносяться до категорії легких
тілесних пошкоджень, що спричинили
коротокочасовий розлад здоров'я (том №
1, а.с. 86-87);

- протоколом проведення слідчого
експерименту від 18.02.2013 року за участі
потерпілого ОСОБА_6, згідно з яким
останній відтворив обстановку та
обставини спричинення йому тілесних
ушкоджень ОСОБА_4 (том № 1, а.с. 88-94);

- протоколами проведення слідчого
експерименту від 20.02.2013 року, 21.02.2012 року
за участі свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9 та
ОСОБА_8, згідно з якими останні
відтворили обстановку та обставини
спричинення потерпілому ОСОБА_6
тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (том № 1, а.с.
95-100, а.с.101-103, а.с. 104-106);

- висновком експерта до № 215 від
20-25.02.2013 року, згідно з яким встановлено,
що пошкодження у вигляді рани в області
підборіддя у потерпілого ОСОБА_6 могло
утворитися при обставинах, вказаних в
протоколах слідчих експериментів за
участю потерпілого, свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_8, ОСОБА_7 (том № 1, а.с. 111-113);

- протоколом проведення слідчого
експерименту від 07.03.2013 року за участі
підозрюваного ОСОБА_4, згідно з якими
останній показав про події, що мали
місце 15.12.2012 року на перехресті вул.
Кишинівської та Мєчнікова в м.
Кіровограді (том № 1, а.с. 130-132);

- висновком експерта № 297/215, згідно з
яким встановлено, що у ОСОБА_6 згідно
наданої медичної документації мались
тілесні ушкодження у вигляді: закритої
черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку, рани на підборідді,
вказані ушкодження могли утворитись
при самих різноманітних обставинах,
яких саме судово-медичних даних немає.
Локалізація пошкодження у вигляді рани
на підборідді доступна для нанесення
власноруч. Рана в ділянці підборіддя у
ОСОБА_6 могла утворитись від дії
будь-якого предмету, маючу ріжу грань,
судово-медичних даних, яким конкретно
предметом, не мається. Вищевказані
тілесні ушкодження могли утворитися
при самих різноманітних обставинах, на
які вказує ОСОБА_4 в протоколі слідчого
експерименту від 07.03.2013 року (том № 1,
а.с. 136-141);

- висновком експерта №352/215, згідно з
яким встановлено, що тривалість
перебування потерпілого на лікуванні
пов'язано не з тяжкістю травми, а з
наявністю супутньої патології (том № 1,
а.с. 150-151).

Проаналізувавши зазначені докази та
обставини вчинення злочину, колегія
суддів дійшла висновку, що вказані
докази в сукупності беззаперечно
вказують на причетність
обвинуваченого до вчинення
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а
тому суд першої інстанції правильно
кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК
України, як умисне легке тілесне
ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4
покарання, суд першої інстанції, у
відповідності до ст. 65 КК України, у
повній мірі врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного, його
стан здоров'я, обставини, що пом'якшують
і обтяжують покарання, а тому, на думку
колегії суддів, обґрунтовано зробив
висновок про те, що виправлення та
перевиховання обвинуваченого можливе
без ізоляції від суспільства,
призначивши покарання у виді
громадських робіт.

Отже, доводи апеляційної скарги
представника потерпілого щодо
призначення покарання є
необґрунтованими, спростовуються
вищевикладеним та жодним доказами не
підтверджені. Зокрема, судом першої
інстанції було враховано те, що ОСОБА_4
на досудовому та судовому слідстві вів
себе зухвало, вину у вчиненому злочині
не визнавав та не розкаявся і дані
обставини не можуть слугувати для
зміни покарання обвинуваченому, а
доказів того, що у доньки потерпілого
після події злочину був стрес і вона по
теперішній час переживає дану подію,
суду апеляційної інстанції не надано.

Аргументи апеляційної скарги
представника потерпілого про те, що
ОСОБА_4 матеріальну шкоду не
відшкодував є безпідставними, оскільки
обвинувачений вважає себе невинуватим
у вчиненні злочині і цивільний позов по
справі не заявлявся.

В зв'язку із вище викладеним, колегія
суддів знаходить безпідставними
апеляційні доводи обвинуваченого
ОСОБА_4, з приводу того, що висновки,
якими керувався суд при розгляді
справи не відповідають фактичним
обставинам кримінального провадження,
а досліджені в судовому засіданні
докази в своїй сукупності не давали
суду підстав визнавати його винним у
вчиненні злочину.

Зокрема, посилання обвинуваченого в
апеляційній скарзі на те, що показання
потерпілого та свідків кримінального
правопорушення, які надавалися під час
досудового розслідування та судового
розгляду, значно відрізняються між
собою є необґрунтованими, оскільки
позиція потерпілого та свідків
повністю узгоджується із іншими
матеріалами справи, зокрема висновками
експертиз, протоколами огляду місця
події та картою виїзду швидкої
допомоги, що виключає отримання
ушкоджень потерпілим під час падіння.

Крім того, останні попереджалися про
кримінальну відповідальність за дачу
завідомо неправдивих показань на
досудовому розслідуванні та під час
судового розгляду.

Інші доводи обвинуваченого у їх
сукупності не змінюють кваліфікацію
його дій та не виправдовують
останнього.

Посилання ОСОБА_4 на те, що не було
прийнято жодних рішень по його заявам
щодо неправомірних дій стосовно нього
з боку потерпілого є безпідставними,
оскільки така заява в матеріалах
кримінального провадження є лише одна
і по ній була надана відповідь
обвинуваченому та роз'яснено про його
право оскаржити таке рішення, однак
воно не оскаржувалася (т. 1 а.с. 32-33, 37).

За вказаних обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги обвинуваченого та представника
потерпілого не підлягають задоволенню.

Керуючись 405, 407 КПК України, колегія
суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого
ОСОБА_4 та представника потерпілого
ОСОБА_6 - ОСОБА_5, залишити без
задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 07 жовтня 2013 року
стосовно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України -
залишити без змін.

Судді:

Палічук А.О. Бабич О.П.
Ткаченко Л.Я.