Справа № 192/560/15-к
Провадження № 1-в/192/196/15
Ухвала
"20" квітня 2015 р.смт.Солоне

СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника СВК-21 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 (приймає участь

у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку заяву засудженого ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 раніше судимий Київським районним судом м.Харкова:

- 29.01.2007 року за ч.1 ст.121, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 15.12.2008 року за ч.2 ст.187, ст.71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 12.07.2012 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання 2 роки 7 місяців;

У даній справі ОСОБА_5 засуджено 03.06.2013 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.125, 72, 71 КК України до 2 років 30 днів позбавлення волі. Ухвалою цього ж суду від 21ю10.2013 року строк покарання змінено: 2 роки 25 днів позбавлення волі.

Початок строку: 31.07.2013 року. Кінець строку: 25.08.2015 року.

18.02.2015 року ОСОБА_5 відбув 2/3 частини строку покарання.

До Солонянської виправної колонії №21 для відбування покарання засуджений засуджений прибув 31 січня 2013 року, до цього відбував покарання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі.

09 квітня 2015 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України, посилаючись на необґрунтованість відмови адміністрації установи у такому звільненні, оскільки він працює, має 2 заохочення, порушення режиму утримання за весь період відбування покарання не допустив.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити. Пояснив, що він з самого початку відбування покарання працює на виробництві установи на дільниці ТНВ прибиральником, має заохочення. Про те, що участь у програмах диференційованого виховного впливу враховуватиметься при визначенні ступеня його виправлення, він не знав і його не ознайомлювали з діючими в колонії програмами.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії №21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого. Вказав, що засуджений характеризується посередньо, участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає, не бере участі в організації виховних заходів, не входить до складу ради колективу засуджених. Адміністративною комісією Солонянської ВК №21 від 13.03.2015 року відмовлено засудженому у направлені матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення, як такому, що не довів своє виправлення.

Прокурор не заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 , оскільки поведінка останнього свідчить про те, що він довів своє виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК-21, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після відбуття певної частини строку, зазначеної у ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Адміністрація СВК №21 на адміністративній комісії дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, до нього недоцільно застосовувати ст.81 КК України, посилаючись на те, що він участі в організації виховних заходів та у програмах диференційованого виховного впливу не приймає, та є таким, що не довів свого виправлення.

В той же час із характеристики та довідки про заохочення та стягнення убачається, що засудженого ОСОБА_5 порушень режиму утримання за весь період відбування покарання не допустив, працює на виробництві установи на дільниці ТНВ прибиральником, його було двічі заохочено саме за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, що є підставою застосування умовно-дострокового звільнення та спростовує доводи представника колонії та характеристики на засудженого про те, що засуджений до праці ставиться посередньо.

Як убачається з розділу 5 Індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими (арк.17), ОСОБА_5 до участі у програмах диференційованого виховного впливу відноситься задовільно.

Відомостей про те, що засудженому доводилася інформація про види програм диференційованого виховного впливу, наявних в установі, суду не надано. Крім того, реалізація цих програм є формою соціально-виховної роботи з засудженими, яка проводиться персоналом установи виконання покарань для досягнення мети виправлення засуджених.

Доводи представника адміністрації про те, що засуджений не довів своє виправлення, обгрунтовані не фактами, а є оціночними судженнями.

Витяг з протоколу адміністративної комісії також не вмотивований будь-якими доводами та фактами.

Аргументи представника установи виконання покарань про те, що усупереч вимогам ст.124 КВК України, засуджений не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі та не проявляє соціально-корисну активність в організації роботи самодіяльних організацій, є неспроможними, оскільки, відповідно до вказаних норм закону, на засуджених даний обовязок не покладається. Організація вказаних заходів є обовязком адміністрації виконання покарань.

Таким чином, на підставі досліджених доказів та перевірки доводів сторін суд приходить до висновку про наявність необхідних і достатніх, передбачених статтею 81 КК України, підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на невідбуту частину покарання 4 місяці 5 днів.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий