Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Слинька С.С.,

суддів Колесниченка
В.М., Наставного В.В.,

за участю прокурора Міщенко Т.М.,

потерпілого ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні 27
листопада 2014 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційною
скаргою потерпілого ОСОБА_1 на
постанову Київського районного суду м.
Одеси від 25 грудня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від
24 квітня 2014 року щодо ОСОБА_2

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 25 грудня 2013 року відмовлено
у застосуванні заходів виховного
характеру до неповнолітнього

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, який не має
судимості,

за ознаками вчинення ним суспільно
небезпечного діяння, передбаченого ст.
119 ч. 1 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до постанови слідчого 22
липня 2008 року близько 16 год. 00 хв.
малолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, перебуваючи на території
дачної ділянки АДРЕСА_1,
використовували для розпалювання
багаття невстановлену легкозаймисту
рідину. ОСОБА_2, намагаючись розпалити
багаття, став лити в нього зазначену
рідину, яка потрапила на тіло ОСОБА_3, що
знаходився поблизу багаття. В
результаті займання рідини ОСОБА_3
отримав тяжкі тілесні ушкодження, від
яких ІНФОРМАЦІЯ_5 в відділенні
інтенсивної терапії опіків MKЛ-10 м.
Одеси помер.

Крім того, в постанові слідчого
зазначено, що неповнолітній ОСОБА_2,
виливаючи легкозаймисту рідину в
багаття, не передбачав можливості
настання наслідків у вигляді опіків
ОСОБА_3, однак в ситуації, яка склалася,
він міг та повинен був такі наслідки
передбачити, в зв'язку з чим в його діях
вбачаються ознаки суспільно
небезпечного діяння, що підпадає під
ознаки злочину, передбаченого ст. 119 ч. 1
КК України, - вбивство через
необережність.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 24 квітня 2014 року вказану
постанову за апеляціями прокурора та
потерпілого залишено без змін.

У касаційній скарзі потерпілий просить
постанову та ухвалу щодо ОСОБА_2
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд. Вказує на
однобічність і неповноту судового
слідства, невідповідність висновків
судів обох інстанцій фактичним
обставинам справи та істотні порушення
вимог кримінально-процесуального
закону. Зазначає, що постанова суду
першої інстанції є немотивованою, та
вказує на помилковість рішення суду
про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак
суспільно небезпечного діяння, що
підпадає під ознаки злочину,
передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення
потерпілого про підтримання
касаційної скарги, пояснення прокурора
про обґрунтованість доводів
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи й обговоривши доводи,
викладені у касаційній скарзі, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 447 ч. 2, 3, 448 КПК
України 1960 року під час розгляду справ,
що надійшли до суду від прокурора в
порядку, передбаченому статтею 7-3 цього
Кодексу, заслуховуються пояснення
неповнолітнього, його законного
представника, перевіряються докази,
які доводять або спростовують вчинення
даною особою суспільно небезпечного
діяння, а також перевіряються інші
обставини, які мають істотне значення
для вирішення питання про застосування
примусового заходу виховного
характеру, свої думки висловлюють
прокурор, потім захисник. Після чого,
суд виходить у нарадчу кімнату для
винесення ухвали або постанови, де
вирішує такі питання: чи мало місце
суспільно небезпечне діяння, з приводу
якого провадилося досудове слідство,
чи винна у цьому діянні особа, щодо якої
розглядається справа, після чого
вирішує питання наявності або
відсутності підстав для застосування
примусового заходу виховного
характеру, передбачених частиною 2
статті 105 КК України.

За змістом вказаних норм закону в
мотивувальній частині постанови
вказаної категорії справ мають бути
викладені результати дослідження,
аналізу та оцінки доказів у справі, як
тих, що доводять, так і тих, що
спростовують вчинення даною особою
суспільно небезпечного діяння.

Однак, як убачається з постанови, суд
під час її ухвалення зазначені вимоги
закону належним чином не виконав, чим
істотно порушив
кримінально-процесуальний закон.

Так, суд першої інстанції, дійшовши
висновку про відсутність в діях ОСОБА_2
ознак суспільно небезпечного діяння,
що підпадає під ознаки злочину,
передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України, та
відмовляючи у застосуванні заходів
виховного характеру до
неповнолітнього, зазначив у постанові
лише показання неповнолітнього ОСОБА_2,
свідків та перелічив інші докази по
справі, при цьому не провів їх аналізу
та належної оцінки їм з точки зору їх
належності, допустимості,
достовірності та достатності для
вирішення питань, зазначених у ст. 448
КПК України 1960 року, не дав.

Зокрема, суд не звернув увагу та
належно не проаналізував у постанові
докази, якими орган досудового
слідства обґрунтував доведеність
обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні
суспільно небезпечного діяння і не
навів обґрунтованих мотивів, із яких
він відкидає їх. Так, суд першої
інстанції, прийнявши рішення про
можливість розгляду справи у
відсутність ОСОБА_2 та неповнолітніх
свідків, не проаналізував належним
чином інші наявні в матеріалах справи
докази, отримані органом досудового
слідства, як ті, що підтверджують, так і
ті, що спростовують пред'явлене
обвинувачення, а лише констатував факт
наявності суперечливих доказів. При
цьому, суд повний аналіз усіх наявних в
матеріалах справи доказів у їх
сукупності не провів та відповідних
мотивів не навів.

Крім того, судом першої інстанції не
було дано належної оцінки показанням
потерпілого ОСОБА_1, малолітнього
свідка ОСОБА_5, неповнолітніх свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_3,
ОСОБА_9, висновку судово-медичної
експертизи від 26.02.2009 року, висновку
комплексної хімічної пожаро-технічної
експертизи від 19.05.2009 року та іншим
доказам у справі, на які орган
досудового слідства посилався як на
такі, що доводять вину ОСОБА_2 у
вчиненні ним суспільно небезпечного
діяння, що підпадає під ознаки злочину,
передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України.

Крім того, суд усіх передбачених
процесуальним законом заходів для
встановлення фактичних обставин події,
внаслідок якої настала смерть людини,
не вжив.

За таких обставин, висновок суду про
відсутність у діях ОСОБА_2 ознак
суспільно небезпечного діяння, що
підпадає під ознаки злочину,
передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України, є
передчасним, такий висновок зроблено
без повного, всебічного та об'єктивного
аналізу наявних у справі доказів, а
тому не може визнаватися законним та
обґрунтованим.

Апеляційний суд, переглядаючи справу
за апеляціями прокурора та
потерпілого, зазначених порушень
закону не усунув, а рішення про
залишення апеляцій без задоволення
належним чином не мотивував, чим
порушив вимоги ст. 377 КПК України 1960
року.

Вказані порушення процесуального
закону, допущені судами обох інстанцій,
є істотними, що відповідно до вимог ст.
398 ч. 1 п. 1 КПК України 1960 року є
підставою для скасування постанови та
ухвали, а тому доводи касаційної скарги
потерпілого є обґрунтованими.

За таких обставин, постанова та ухвала
щодо ОСОБА_2 підлягають скасуванню, а
справа щодо нього - направленню на
новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді необхідно
врахувати наведене, ретельно дослідити
всі докази по справі і дати їм належну
оцінку, перевірити доводи потерпілого,
наведенні у касаційній скарзі, справу
розглянути відповідно до вимог КК
України і КПК України 1960 року та в
залежності від встановленого прийняти
законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 394-396 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15
розділу ХІ «Перехідні положення» КПК
України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу потерпілого
задовольнити.

Постанову Київського районного суду м.
Одеси від 25 грудня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від
24 квітня 2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати,
а кримінальну справу щодо нього
направити на новий судовий розгляд.

Судді:

________________ _____________________
_________________

С.С.Слинько В.М.Колесниченко
В.В.Наставний