АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/337/15 Справа № 190/2176/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

10 лютого 2015 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року, якою відмовлено в задоволенні подання П`ятихатської виправної колонії №122 УДПС України в Дніпропетровській області та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на не відбутий строк 1 рік 06 місяців 11 днів, на підставі ст. 81 КК України засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, 2007 року народження, раніше судимого:

-27 січня 2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком в 11 рік;

-26 квітня 2007 року Павлоградським міськрайоним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,

за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 .

Не погодившись із зазначеною ухвалою, засудженим подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього положення ст. 81 КК України. В обґрунтування своїх апеляційних вимог, засуджений посилається на те, що суд належним чином не дослідив матеріали особистої справи, не дав належної оцінки обставинам, які були досліджені в судовому засіданні, а також суд упереджено віднісся до особи засудженого. Також апелянт зазначає, що суд не прийняв до уваги думку прокурора та інших учасників судового розгляду, які не заперечували проти застосування до нього, ОСОБА_6 , положень ст. 81 КК України. Крім того, суд не прийняв до уваги, що він одружений та має неповнолітню дитину.

Як вбачається з матеріалів провадження, адміністрації П`ятихатської ВК та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області звернулись до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з поданням про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2012 року за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 7 років позбавлення волі. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2014 року скорочено наполовину невідбуту частину покарання призначеного за зазначеним вироком на підставі ст. 6 Закону України Про амністію у 2014 році, та визначено до відбуття покарання 2 роки 2 місяці 16 днів та зазначено що строк відбуття покарання відраховувати з 19 квітня 2014 року.

Обґрунтовуючи своє подання адміністрації послались на те, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 04.10.2011 року. Під час утримання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі, Солонянській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№21) характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав. З 24.12.2013 року і по теперішній час відбуває міру кримінального покарання в П`ятихатській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№122) де характеризується добре. Стягнень не має. Має заохочення. Працевлаштований на виробництві установи до швейної дільниці, ставиться до таких робіт добре, поставленні йому завдання виконує, проявляє ініціативу у роботі. Показує позитивний приклад іншим засудженим. На міри виховного характеру реагує добре. У відношенні до персоналу установи поводиться себе тактовно. У колективі засуджених конфліктів не створює, дотримується правил взаємостосунків. Коло спілкування складається із засуджених які характеризуються добре. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу Фізкультура та спорт ставиться до такої програми добре. Проявляє соціально-корисну ініціативу у житті установи. За характером емоційно стриманий. За час перебування в установі зв`язок з рідними підтримує переважно шляхом телефонних розмов. Родинні стосунки цінує та намагається зміцнити. Провину у скоєному злочині визнає, до кінця розуміє суспільну небезпеку скоєного ним злочину. Виказує позитивні наміри на життя після звільнення з місць позбавлення волі Виявляє готовність до самокерованої поведінки в умовах відсутності нагляду та ізоляції. Позову за виконавчими листами немає.
Відмовляючи в задоволенні зазначеного подання, суд першої інстанції своє рішення обґрунтував тим, що ОСОБА_6 з 24 грудня 2013 року відбуває покарання в ПВК 122, до кінця строку відбування покарання залишилось 1 рік 06 місяців 11 днів. Рішення адміністративної комісії ПВК №122 від 30 січня 2014 року засудженому відмовлено в переведенні до установи мінімального рівня безпеки як такому, що не став на шлях виправлення, та 14 серпня 2014 року відмовився від застосування до нього ст. 82 КК України. Згідно довідки про стягнення та заохочення засуджений 22 серпня 2014 року був заохочений за сумлінну поведінку та нагоди святкування 23-ї річниці Дня Незалежності України, стягнень не має. Зазначив, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення тяжкого злочину за фактом завдання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 і разове заохочення не може свідчити про його виправлення.

В суді апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_6 підтримав свою апеляцію та просив задовольнити їх в повному обсязі з підстав зазначених в ній.

Прокурор просив апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити, з наведених у ній підстав.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, пояснення засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, або коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації.

Про сумлінну працю засудженого додатково може свідчити отримання ним заохочень, передбачених відповідним законодавством (трудовим, кримінально-виконавчим, військовим).

Між тим, участь засудженого у суспільно-корисній праці, виконання ним трудових обов`язків, норм виробітку без покращення якісних показників роботи, недопущення порушень трудової дисципліни самі по собі не можуть свідчити про його сумлінну працю. Таких осіб необхідно вважати такими, що лише стають на шлях виправлення або стали на шлях виправлення.

Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та відношенням до праці не довів своє виправлення.

Так рішенням адміністративної комісії ПВК №122 від 30 січня 2014 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено в переведенні до установи мінімального рівня безпеки як такому що не став на шлях виправлення. Згідно довідки про стягнення та заохочення засуджений лише один раз - 22 серпня 2014 року був заохочений за сумлінну поведінку та з нагоди святкування 23-ї річниці Дня Незалежності України, стягнень не має. Крім того, за попередніми вироками ОСОБА_6 двічі був засуджений за скоєння злочинів передбачених ст. 122 КК України, тобто за злочини проти життя та здоров`я особи. При цьому, до ОСОБА_6 були застосовані положення ст. 75 КК України, умов яких засудженим дотримано не було та в період іспитового стоку ним було скоєно аналогічний злочин. Більш того, покарання, від якого засуджений просить звільнити на підставі ст. 81 КК України, було призначено також за злочини проти життя та здоров`я особи та злочинів проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднання громадян, а саме: за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Крім того, ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2014 року засудженому ОСОБА_6 на підставі ст. 6 Закону України Про амністію у 2014 році скорочено наполовину невідбуту частину покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2012 року.

Таким чином, рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального та кримінального закону, а також на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав. У зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення подання П`ятихатської виправної колонії №122 УДПС України в Дніпропетровській області та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України, від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404,405,407 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року, якою відмовлено в задоволенні подання П`ятихатської виправної колонії №122 УДПС України в Дніпропетровській області та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 на підставі ст. 81 КК України, залишити без змін.

Апеляцію засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4