Справа № 447/3870/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/372/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 447/3870/14-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України немаючого судимості, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 125 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України немаючого судимості, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт; ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Цивільний позов задоволено частково та стягнуто зі ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 1300 грн. відшкодування моральної шкоди, з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 1000 грн. відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винними у тому, що вони, близько 13 год. 25 квітня 2014 року в АДРЕСА_3 навпроти приміщення Більченської сільської ради на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин підійшли до ОСОБА_10 , якому нанесли удари. ОСОБА_6 вдарив один раз кулаком в область чола і один раз в ліву частину обличчя ОСОБА_10 , заподіявши останньому тілесне ушкодження у вигляді синця на лівій щоці, що згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження. ОСОБА_7 вдарив умисно один раз кулаком в обличчя ОСОБА_10 , протягнувши пальцями своєї руки по лівій частині обличчя потерпілого, після чого вдарив правою ногою в спину останнього зліва, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді 7 саден в лівій скроневій ділянці, в лівій виличковій ділянці, синці на лівій щоці, на лівій половині спини на рівні 7-8 ребер по лопаточній лінії, які згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що вирок є неправильним, у зв`язку із неповнотою досудового та судового слідства, що призвело до його однобічності, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та істотного порушення кримінального процесуального законодавства. Зазначає, що умислу на вчинення насильницьких дій в нього не було та ніяких протиправних дій відносно потерпілого він не вчиняв. Отримані потерпілим ушкодження могли бути нанесені іншими особами, які його били, а тому суд прийшов до невірного висновку про те, що саме він наносив удари по обличчю потерпілому ОСОБА_10 . Суд не взяв до уваги той факт, що внаслідок тих подій йому також були нанесені тілесні ушкодження, у зв`язку з чим проводиться досудове розслідування. Покликання суду на показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які мають розбіжності та суперечності, є упередженим.

Обвинувачений ОСОБА_7 вирок не оскаржував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_11 , які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити вирок без зміни, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку.

Так, у своїх показаннях, які є послідовними й незмінними, потерпілий ОСОБА_10 ствердив, що 25 квітня 2014 року близько 13 год. він знаходився біля сільської ради с. Більче, куди до нього спочатку підійшов ОСОБА_7 , який вдарив його рукою в обличчя, а згодом підійшов ОСОБА_6 , який вдарив його кулаком в голову та ще раз в ліве око, після чого ОСОБА_7 копнув його ногою в спину та нігтями руки подряпав йому обличчя.

Обставини вчинення обвинуваченим злочину підтвердили й допитані в судовому засіданні:

свідок ОСОБА_14 , який показав, що в обідній час 25 квітня 2014 року він знаходився біля магазину неподалік сільської ради с. Більче і бачив бійку ОСОБА_7 з ОСОБА_10 , а згодом ОСОБА_6 з ОСОБА_10 . Він припиняв бійку ОСОБА_7 з ОСОБА_10 , а ОСОБА_15 припиняв бійку ОСОБА_16 з ОСОБА_10 . У всіх трьох бачив кров на обличчі;

свідок ОСОБА_15 , який показав, що 25 квітня 2014 року він разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 їхали на підводі з поля на обід, де біля сільської ради с. Більче побачили ОСОБА_10 , до якого спочатку він підійшов поговорити, однак суперечки між ними не було. Потім ОСОБА_7 мав непорозуміння та бійку з ОСОБА_10 , а згодом ОСОБА_6 зліз з підводи до ОСОБА_10 , і вони стали між собою битися. Через деякий час він розірвав між ними бійку, та вони втрьох, він, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 сіли на підводу та поїхали;

свідок ОСОБА_12 , який показав, що близько обіду 25 квітня 2014 року він разом з ОСОБА_10 знаходився біля сільської ради с. Більче і туди на підводі під`їхали ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , які почали сваритись та шарпатись з ОСОБА_10 , а потім почалась бійка, однак він відійшов у бік і що далі відбувалось не бачив;

свідок ОСОБА_13 , який показав, що в обідній час 25 квітня 2014 року він йшов до магазину, який знаходиться неподалік сільської ради с. Більче і бачив як до ОСОБА_10 на підводі під`їхали ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 . Спочатку ОСОБА_7 вдарив рукою в обличчя ОСОБА_10 , а потім ОСОБА_6 став бити руками ОСОБА_10 . До них підійшов ОСОБА_17 та став припиняти бійку, а ОСОБА_7 копав ногою в спину ОСОБА_10 .

Показання потерпілого щодо характеру, способу та давності заподіяння йому тілесних ушкоджень підтверджуються і висновком судово-медичної експертизи № 57/14 від 28 квітня 2014 року, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_10 маються садна на обличчі і синці на лівій щоці, на лівій половині спини. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих предметів, по давності спричинення відповідають 25 квітня 2014 року і відносяться до легкого ступеня тяжкості (а.с.95).

Як вбачається з матеріалів справи, суд в сукупності з іншими доказами у справі ретельно дослідив показання потерпілого, обвинувачених, свідків і правильно визнав показання потерпілого про вчинення ОСОБА_6 злочину, оскільки вони підтверджуються іншими об`єктивними доказами у справі та узгоджуються з ними, та не взяв до уваги показання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які заперечили свою вину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про непричетність до злочину, то вони не грунтуються на фактичних обставинах і не можуть бути підставою для скасування вироку.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що висновки суду побудовані на суперечливих доказах, не аргументовані і непідтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, є безпідставними і колегія суддів їх до уваги не бере.

На виконання вимог закону суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув усі обставини справи в їх сукупності, поклав в основу вироку об`єктивні докази, досліджені в судовому засіданні, та дійшов правильного висновку про доведеність винності обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

З огляду на викладене апеляційні доводи обвинуваченого про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичними обставинам справи, які сторона захисту розцінює як «істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону», колегія суддів до уваги не бере.

Покликання обвинуваченого на неправильність оцінки судом показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є голослівними й на увагу не заслуговують. Суд правильно оцінив показання цих свідків у сукупності з іншими доказами у справі, покликався на показання свідка ОСОБА_13 у вироку як на доказ обвинувачення, оскільки свідок ОСОБА_13 є особою незаінтересованою, а його показання об`єктивні та співвідносяться з іншими доказами у справі.

Твердження сторони захисту про те, що суд не дослідив всі докази у справі, колегія суддів до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наведеними вище доказами у справі.

Колегія суддів вважає необґрунтованими покликання сторони захисту на неправильність оцінки судом доказів у справі, зокрема, показань потерпілого, свідків.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд оцінив зібрані у справі докази і дав у вироку аналіз усіх доказів, які ствердили обвинувачення. При цьому суд на виконання вимог закону мотивував у вироку прийняття одних і відхилення інших доказів та поклав в основу вироку лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні.

Суд підставно не взяв до уваги показань обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 й належним чином мотивував це у вироку.

З урахуванням зазначених вище обставин колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність в діях обвинуваченого складу злочину та про істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону не бере до уваги як безпідставні.

Суд з дотриманням вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що впливають на покарання; призначив обвинуваченому покарання в межах санкції вчиненого ним злочину та визначив покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди вирішений судом з дотриманням вимог положень глави 9 КПК України, з наведенням у вироку належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необґрунтованою.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .