Справа № 442/6947/13-к
Провадження № 1-кп/442/290/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2013 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

суддів Курус Р.І.,
Дубель Р.М.

з участю секретаря - Малик О.Я.

прокурора - Рибачука В.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дрогобичі
кримінальне провадження внесеного до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань №0000261 від 28.12.2012 року
відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Трускавець, Львівської області,
українця, громадянина України, з
середньою освітою, працюючого
охоронцем ГО «Асоціація
«Справедливість закону» в м. Дрогобичі,
одруженого, невійськовозобов'язаного,
проживаючого АДРЕСА_1, раніше судимого
01.12.2005р. Абаканським міським судом
Республіки Хакасія Російської
Федерації за ч.1 ст.105 КК РФ до 9 років
позбавлення волі, вирок якого 08.06.2010р.
Жовтневим судом м. Харкова приведено у
відповідність із законодавством
України та постановлено визнати ОСОБА_1
засудженим за ч.1 ст. 115 КК України до 9
років позбавлення волі, Ухвалою
Дрогобицького міськрайонного суду від
20.03.2013р. ОСОБА_1 замінено невідбуту
частину покарання у виді позбавлення
волі більш м'яким - виправними роботами
на не відбутий термін - 1 рік 3 місяці 4
дні з відрахуванням 20% із його
заробітку в дохід держави,

- у вчиненні кримінальних
правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.4
ст. 189, ч.2 ст.15, ч.2 ст.199, ч.2 ст.199, ч.1 ст.296,
ч.1 ст.122 КК України, -

в с т а н о в и в :

07 березня 2013 року ОСОБА_1 о 01.30 годин
вийшовши з бару «Загреб», що в готелі
«Бескид», який знаходиться по вул.
Дрогобицькій у м. Трускавці Львівської
області, на вулиці, біля входу в готель
«Бескид», перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, умисно,
безпричинно, з хуліганських спонукань,
грубо порушуючи громадський порядок та
виражаючи явну неповагу до
суспільства, які відзначалися за своїм
змістом особливою зухвалістю,
побачивши ОСОБА_3, почав ображати його
нецензурними словами, наносити йому
удари ногами по всьому тілу, а коли від
нанесених ударів ОСОБА_3 впав на землю,
то ОСОБА_1, продовжуючи свої
хуліганські дії, ігноруючи існуючі в
суспільстві елементарні правила
поведінки, моральності та
добропристойності, продовжував
наносити ОСОБА_3 удари ногами, які
припинив при появі працівників
міліції, після чого з місця події втік.
Хуліганські дії ОСОБА_1 тривали близько
5 хвилин та супроводжувались
нанесенням потерпілому тілесних
ушкоджень.

Крім цього 7 березня 2003 року при вище
зазначених обставинах ОСОБА_1,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, під час вчинення
хуліганських дій щодо ОСОБА_3, наніс
останньому удар ногою в руку, в
результаті якого потерпілому було
заподіяно тілесні ушкодження у
вигляді: синця спинкової поверхні
правої китиці руки, починаючи - від
рівня променево-зап'ястного суглобу до
рівня середніх фаланг 2-5 пальців, та
внутрішньо-суглобового перелому
основної фаланги 3 пальця китиці руки з
незначним зміщенням, що згідно
висновку судово-медичної експертизи
№2250 від 11.03.2003 відносяться до тілесних
ушкоджень середньої тяжкості.

Продовжуючи злочинну діяльність, на
початку березня 2003 року ОСОБА_1, з
корисливих мотивів, з метою особистого
збагачення, шляхом заволодіння чужим
майном, було створено організовану
групу, керівником якої став він сам
особисто, та залучив до участі в групі
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які засудженні
вироком Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 27.09.2004 року.
Всі члени організованої групи
переслідували мету - отримання
особистої користі та мали намір на
заволодіння чужим майном, шляхом
вимагання. На виконання своєї
злочинної мети ними був складений план,
згідно якого вони будуть підшукувати
осіб, схильних до вчинення злочинів,
шляхом умовляння та обіцянок схиляти
їх до співучасті у крадіжці з квартири,
яку вони підшукають, та, в подальшому,
від імені потерпілих, погрожуючи
фізичною розправою, вимагати в
зазначених осіб гроші.

ОСОБА_1 діяв як організатор групи, який
керував підготовкою до вчинення
вимагання, розплановував дії
співучасників перед вчиненням кожного
нового злочину, визначив ОСОБА_4
відповідальним за пошук осіб, які
будуть вчиняти з ним крадіжки з
квартири, а також діяв як виконавець у
співучасті з іншими учасниками
організованої групи, вчиняв вимагання
грошових коштів з потерпілих та
застосував до них насильство, яке не
було небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого.

ОСОБА_5 діяв як виконавець, який вчиняв
вимагання грошових коштів з потерпілих
та застосував до них насильство, яке не
було небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, та надавав для вчинення
злочинів свою власну квартиру АДРЕСА_2,
куди інший член організованої групи
ОСОБА_4 приводив осіб для вчинення
крадіжки.

ОСОБА_4 діяв як виконавець, який
займався пошуком осіб для вчинення
злочинних дій, схиляв їх до співучасті
у вчиненні крадіжок, імітував свою
участь у вчиненні крадіжки, вимагав в
них грошові кошти за не повідомлення
правоохоронним органам про їхню
причетність до вчинених кримінальних
правопорушень, схиляв потерпілих до
передачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 грошових
коштів.

Так, на початку березня 2003 року, ОСОБА_4,
діючи в складі організованої групи
разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_5, виконуючи
відведену йому роль, в гуртожитку від
СПТУ №7, розташованому на АДРЕСА_4,
шляхом вмовляння, схилив до вчинення
квартирної крадіжки ОСОБА_7, обіцяючи
йому, що в даній квартирі знаходяться
гроші в сумі 7 тисяч доларів США, які
вони викрадуть та поділять. При цьому,
пояснив, що в квартиру вони проникнуть
з допомогою ключа, який є у нього, на що
ОСОБА_7 погодився. Через декілька днів
ОСОБА_4 приїхав разом з ОСОБА_7 в
АДРЕСА_2. Наблизившись до вказаного
будинку, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_7
залишитись на вулиці, а сам зайшов в
квартиру ОСОБА_5, де, згідно
домовленості, його чекали ОСОБА_1 та
ОСОБА_5

ОСОБА_5, діючи згідно відведеної йому
ролі, передав ключ від своєї квартири
ОСОБА_4, а сам, разом з ОСОБА_1, піднялись
на сходову площадку вищого поверху, щоб
дати можливість ОСОБА_4 та ОСОБА_7
проникнути в квартиру.

Коли ОСОБА_4 та ОСОБА_7, відкривши вхідні
двері ключем, проникли у вказану
квартиру, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зайшли вслід
за ними, зробивши вигляд, що випадково
повернулись додому. Там ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, переслідуючи корисливі мотиви,
з метою вимагання грошей, стали
погрожувати ОСОБА_4 та ОСОБА_7 фізичною
розправою нібито за те, що вони
намагались вчинити крадіжку.

Після цього ОСОБА_5 завів ОСОБА_7 в одну
кімнату, а ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в іншу.
ОСОБА_5, з метою отримання грошей у
ОСОБА_7, спочатку штовхнув його на
диван, і коли той присів, ОСОБА_5 наніс
рукою один удар ОСОБА_7 по спині, після
чого, тримаючи рукою за потилицю,
зігнув ОСОБА_7 та, тримаючи зігнутим,
наніс два удари коліном у груди,
заподіявши йому фізичну біль, тобто
застосувавши насильство, яке не було
небезпечним для життя або здоров'я,
таке, що не заподіло легкого тілесного
ушкодження з спричиненням
короткочасного розладу здоров'я або
незначну втрату працездатності,
середньої тяжкості або тяжкого
тілесного ушкодження. При цьому, ОСОБА_5
погрожував, що вони повідомлять про
крадіжку в міліцію. В цей час, ОСОБА_4,
роблячи вигляд, що його також б'ють, і,
щоб в це повірив ОСОБА_7, в іншій кімнаті
ліг на підлогу і став кричати, щоб його
не били.

Після цього ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зайшли в
кімнату, де знаходились ОСОБА_5 та
ОСОБА_7, і ОСОБА_1, переслідуючи
корисливі мотиви, з метою залякування
ОСОБА_7 та отримання в подальшому від
нього грошей, спочатку штовхнув його
рукою в груди, далі наніс удар рукою по
спині і по ребрах, після чого зігнув
ОСОБА_7 та, тримаючи зігнутим, наніс
удар коліном у груди, заподіявши йому
фізичну біль.

Продовжуючи свій злочинний умисел,
ОСОБА_1 сказав ОСОБА_5, щоб він повідомив
про крадіжку в міліцію. Коли ОСОБА_5
наблизився до телефону, зробивши
вигляд, що справді телефонує в міліцію,
ОСОБА_4, діючи згідно відведеної йому
ролі, став просити, щоб ОСОБА_5 нікому
про даний випадок не повідомляв і
запропонував вирішити це питання між
собою. Тоді ОСОБА_1 наказав ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 залишити на склі серванту
відбитки пальців, а після цього став
вимагати у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 гроші в
сумі по 500 доларів США з кожного,
погрожуючи розголошенням щодо них
даних про квартирну крадіжку, маючи при
цьому намір отримати гроші у ОСОБА_7 Під
тиском ОСОБА_4 ОСОБА_7 погодився на дану
пропозицію.

Також, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 примусили
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 написати розписки про
зобов'язання повернути гроші до 23
години в цей же день в сумі 500 доларів
США кожний, які нібито взяли у борг, та
пояснення про вчинення крадіжки.

Після цього, ОСОБА_1 повідомив, що для
передачі грошей в цей же день о 23 годині
вони зустрінуться в м. Трускавці.

В зв'язку з тим, що у ОСОБА_7 не було
вказаної суми грошей для передачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_5, в зазначений час він
не з'явився, а на наступний день о 11
годині приїхав до ОСОБА_4, який проживає
в АДРЕСА_5, щоб попросити останнього
допомогти знайти йому гроші.

Коли ОСОБА_7 знаходився в квартирі
ОСОБА_4, зайшов ОСОБА_1 і став
погрожувати ОСОБА_7 фізичною розправою
за те, що він не приніс гроші, що написав
в розписці неправдиві анкетні дані.
Коли ОСОБА_7 почав просити дати йому час
для того, щоб знайти 500 доларів США,
ОСОБА_1, з метою залякування ОСОБА_7,
сказав, що вже пізно і в цей час в
квартиру зайшла невстановлена
слідством особа, яка представилась
братом ОСОБА_5, який нібито працює в
міліції. Невстановлений молодий
чоловік став цікавитись обставинами
квартирної крадіжки і заставив ОСОБА_7
та ОСОБА_4 написати пояснення по даному
факту, а також відібрав у них зразки
відбитків пальців. Після цього
запропонував ОСОБА_7 та ОСОБА_4 пройти з
ним в Трускавецький MB УМВСУ у
Львівській області для вияснення
обставин справи.

Однак, ОСОБА_4, діючи згідно
розробленого плану, став просити
чоловіка, який представився
працівником міліції, пробачити їм цей
випадок і запропонував йому гроші в
сумі 1000 доларів США, маючи намір
отримати 500 доларів США у ОСОБА_7
Чоловік, який представився працівником
міліції, наказав ОСОБА_7 та ОСОБА_4
написати розписки про зобов'язання
повернути гроші в сумі 500 доларів СІЛА -
кожний до 20 години наступного дня.
ОСОБА_7 вимушений був погодитись
принести ОСОБА_4 для передачі особі, що
назвалась працівником міліції, гроші в
сумі 500 доларів СІЛА, що згідно
офіційного курсу НБУ становило на час
вчинення злочинних дій 2667,25 грн., та
являється значною шкодою для
потерпілого. Оскільки ОСОБА_7 не
знайшов вказаної суми грошей, та,
боячись шантажу і фізичної розправи зі
сторони ОСОБА_1, ОСОБА_5 та особи, яка
представилась працівником міліції, він
скрився від вказаних осіб, покинувши
навчання в СПТУ №7, та виїхавши до своїх
родичів в Донецьку область.

Продовжуючи діяти відповідно до свого
злочинного плану, використовуючи
досвід і сценарій попереднього
вимагання, приблизно в кінці березня 2003
року, ОСОБА_4, діючи в складі
організованої групи разом із ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 повторно, виконуючи відведену
йому роль, в м. Трускавці Львівської
області, при зустрічі з ОСОБА_8, шляхом,
вмовляння, схилив його до скоєння
квартирної крадіжки, обіцяючи при
цьому, що в даній квартирі знаходиться
комп'ютер та інші цінні речі. Також
пояснив, що в квартиру вони проникнуть
з допомогою ключа, який є у нього, на що
ОСОБА_8 погодився.

Через декілька днів, біля 19 години 30
хвилин ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 приїхали в
АДРЕСА_2 і піднялись на п'ятий поверх
вказаного будинку. ОСОБА_4 передав
ОСОБА_8 рукавиці та ключ, щоб останній
відкрив квартиру. Коли двері було
відчинено, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 проникли в
квартиру ОСОБА_5 з метою вчинення
крадіжки.

Коли ОСОБА_4 та ОСОБА_8 знаходились у
вказаній квартирі, ОСОБА_1 та ОСОБА_5
зайшли вслід за ними, зробивши вигляд,
що випадково повернулись додому. В
приміщенні квартири АДРЕСА_2, ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, переслідуючи корисливі мотиви,
з метою вимагання грошей, стали
погрожувати ОСОБА_4 та ОСОБА_8 фізичною
розправою нібито за те, що вони
намагались вчинити крадіжку.

Після цього, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, діючи
згідно відведеної їм ролі, завели
ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в одну із кімнат і
стали вимагати від них пояснень, яким
чином вони проникли в квартиру. ОСОБА_1,
з метою залякування ОСОБА_8, а також
отримання в подальшому від нього
грошей, став штовхати ОСОБА_4 та ОСОБА_8,
поваливши останнього на підлогу, тобто
застосувавши насильство, яке не було
небезпечним для й життя або здоров'я.

Через деякий час ОСОБА_1 сказав ОСОБА_5,
щоб він повідомив про крадіжку
знайомим хлопцям, щоб ті приїхали і
розібрались з ОСОБА_4 та ОСОБА_8,
застосовуючи до останніх фізичне
насильство.

Коли ОСОБА_5 наблизився до телефону,
зробивши вигляд, що справді телефонує,
щоб викликати підмогу, ОСОБА_4, діючи
згідно відведеної йому ролі, став
просити, щоб ОСОБА_5 нікому про даний
випадок не повідомляв і запропонував
вирішити це питання між собою. Тоді
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 погодились їх
відпустити, якщо вони заплатять їм по 300
доларів США кожний, маючи намір
отримати гроші від ОСОБА_8 в сумі 300
доларів США, що згідно офіційного курсу
НБУ становить 1600,35 грн.

Під тиском ОСОБА_8 погодився на дану
пропозицію та домовився зустрітися з
ОСОБА_1 в цей же вечір о 23 годині біля
залізничного вокзалу в м. Трускавці та
обговорити термін та умови виплати
грошей.

Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 поїхали в
м.Трускавець і в зазначений час
зустрілись з ОСОБА_1 Тоді ОСОБА_1
погодився на виплату грошей в сумі 50
доларів США ОСОБА_8, що згідно
офіційного курсу НБУ становило 266,73 грн.
Через декілька днів ОСОБА_8 в м.
Трускавці передав ОСОБА_1 75 грн., а
згодом ОСОБА_4 - 50 грн.

Всього ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
заволоділи грошима ОСОБА_8 в сумі 125
грн., які поділили між собою та
використали для власних потреб.

Крім цього, 20 квітня 2003 року приблизно о
12 год. ОСОБА_1 за попередньою змовою з
ОСОБА_4, з метою збуту підробленої
банкноти номіналом 100 доларів США
(серійний номер АЕ №97135407 В), яку вони
придбали при невстановлених
обставинах у невстановлених слідством
осіб, та зберігали її з метою збуту,
зайшли в бар «Україна», розташований в
смт. Східниця, Дрогобицького району,
Львівської області, де намагалися
збути вказану банкноту, використовуючи
її як засіб платежу за спиртні напої,
які вони хотіли купити в барі,
достовірно знаючи, що банкнота
підроблена. Однак, банкноту не збули з
причин, що не залежали від їх волі, а
саме тому, що бармен - ОСОБА_10,
запідозривши, що банкнота фальшива,
відмовилась її прийняти і повернула
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Згідно висновку
технічної експертизи документів №78
від 30.05.2003 дана банкнота виготовлена не
підприємством, що здійснює випуск
грошових знаків та цінних паперів США.

Також, 20 квітня 2003 року біля 16 години
ОСОБА_1, за попередньою змовою з ОСОБА_4,
після того, як їм не вдалось збути
підроблену банкноту номіналом 100
доларів США (серійний номер АЕ №97135407 В)
у барі «Україна», що в смт. Східниця,
Дрогобицького району, наполегливо
реалізуючи свій намір, повторно, з
метою збуту вказаної банкноти,
зберігаючи її при собі, приїхали в с.
Рибник, Дрогобицького району,
Львівської області, і там звернулись за
допомогою у її збуті до брата ОСОБА_4 -
ОСОБА_11, не повідомивши йому про те, що
банкнота підроблена.

ОСОБА_11, сприймаючи вказану банкноту за
справжню, звернувся до жителя с. Рибник
- ОСОБА_12 з проханням обміняти банкноту
номіналом 100 доларів США, яку йому
передав ОСОБА_4 Не підозрюючи, що
вказана банкнота підроблена, ОСОБА_12
обміняв її ОСОБА_11 на 530 грн. Отримані
взамін 530 грн. ОСОБА_11 передав ОСОБА_1,
які він з ОСОБА_4 використали для
власних потреб. 14 травня 2003 року
банкнота номіналом 100 доларів США
(серійний номер АЕ №97135407 В) вилучена у
ОСОБА_12 працівниками міліції. Згідно
висновку технічної експертизи
документів №78 від 30.05.2003 вказана
банкнота не виготовлена підприємством,
що здійснює випуск грошових знаків та
цінних паперів США.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 послідовно та в повній мірі
підтвердив обставини вчинення
інкримінованих йому кримінальних
правопорушень. У вчиненому
щиросередечно розкаюється. Просить
суворо його не карати врахувавши його
молодий вік, час що минув з моменту
вчинення злочинних дій, те що від
кримінального переслідування не
ухилявся, відшкодував потерпілим
матеріальну шкоду.

Крім повного визнання своєї винності
обвинуваченим ОСОБА_1, його винуватість
у вчиненні інкримінованих йому
кримінальних правопорушень доведена
зібраними органом досудового
розслідування матеріалами
кримінального провадження, які
учасники судового провадження не
оспорювали та вважали їх дослідження в
судовому засіданні недоцільним. Судом
встановлено, що вони правильно
розуміють зміст цих обставин, сумніви у
добровільності та істинності їх
позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового
провадження, роз'яснивши їм зміст ч. 3
ст. 349 КПК України про те, що в такому
випадку вони будуть позбавлені права
оспорювати ці обставини в апеляційному
порядку, суд визнає недоцільним
дослідження доказів щодо цих обставин
і визнає фактичні обставини
доведеними.

При таких обставинах суд вважає, що дії
ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.3 ст.28,
ч.4 ст. 189, ч.2 ст.15, ч.2 ст.199, ч.2 ст.199, ч.1
ст.296, ч.1 ст.122 КК України, оскільки він:

- за ч.3 ст.28, ч.4 ст. 189 КК України -
повторно вчинив вимагання передачі
чужого майна з погрозою насильства над
потерпілим і розголошенням відомостей,
які потерпілий бажав зберегти в
таємниці, вчинене організованою
групою;

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.199 КК України -
вчинив замах на збут підробленої
іноземної валюти, за попередньою
змовою групою осіб, однак злочинних дій
не довів до кінця з причин, що не
залежали від його волі - через відмову
відповідальної особи прийняти
підроблену банкноту;

- за ч.2 ст.199 КК України - повторно
вчинив придбання, зберігання,
перевезення з метою збуту, а також збут
підробленої іноземної валюти, за
попередньою змовою групою осіб;

- за ч.1 ст.296 КК України - грубо
порушив громадський порядок з мотивів
явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою
зухвалістю;

- за ч.1 ст.122 КК України - спричинив
умисне середньої тяжкості тілесне
ушкодження, тобто умисне ушкодження,
яке не є небезпечним для життя і не
потягло за собою наслідків,
передбачених у статті 121 Кримінального
кодексу України, але таке, що
спричинило тривалий розлад здоров'я.

При обранні виду і розміру покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення, особу
винного, його молодий вік, те, що він
винуватість визнав повністю,
щиросердечно розкаюється, активно
сприяв розкриттю злочину, обставини
вчинення кримінального
правопорушення, його організаторську
роль, те що має на утриманні
батьків-інвалідів ІІ групи та брата
інваліда ІІІ групи з дитинства, вагітну
дружину та неповнолітню дочку дружини
від першого шлюбу, позитивно
характеризується, як по місцю праці так
і по місцю проживання, отримав подяку
від Української Православної Церкви
Львівської Єпархії. За активну участь у
проведенні ремонту храму та подяку від
дитячого будинку «Оранта» за надану
спонсорську допомогу.

Обставиною, що обтяжує покарання є -
вчинення кримінального правопорушення
в стані алкогольного сп'яніння.

Враховуючи вищенаведене, особу
обвинуваченого, який за час реального
відбуття покарання виправився та
усвідомив про наслідки вчиненого, які
призвели до страждання близьких людей,
відшкодував потерпілим заподіяну
шкоду, думку потерпілих, які просять
суворо його не карати та не позбавляти
волі, суд вважає, що обвинуваченому
ОСОБА_1 слід призначити покарання у
виді позбавлення волі з конфіскацією
майна, поглинувши на підставі ч. 4 ст. 70,
ст. 72 КК України менш суворе основне
покарання, що призначене за даним
вироком, більш суворим, що призначене
за попереднім вироком Жовтневого суду
м. Харкова від 08.06.2010 року, обмежившись
реально відбутим строком та
зарахувавши у строк відбуття покарання
основне покарання за вироком
Жовтневого суду м. Харкова від 08.06.2010
року, а невідбуте покарання виконувати
згідно Ухвали Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 20 березня 2013 року, а також
приєднавши на підставі ч. 3 ст. 70 КК
України додаткове покарання у виді
конфіскації майна, яке є необхідне й
достатнє для його виправлення та
попередження нових кримінальних
правопорушень.

Разом з тим, при призначені виду та
розміру покарання обвинуваченому суд
враховує вимоги ст. 5 КК України, за
якими закон про кримінальну
відповідальність, що, зокрема,
пом'якшує кримінальну
відповідальність або іншим чином
поліпшує становище особи, має зворотну
дію в часі, тобто поширюється на осіб,
які вчинили відповідні діяння до
набрання таким законом чинності. З
огляду на зазначене, суд призначає
обвинуваченому покарання в редакції
санкції ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 122 КК України,
чинних на час вчинення кримінальних
правопорушень, а не на час розгляду
зазначеного кримінального
провадження.

Речових доказів та судових витрат у
кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України,
суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст. 189, ч.2 ст.15,
ч.2 ст.199, ч.2 ст.199, ч.1 ст.296, ч.1 ст.122 КК
України та обрати йому покарання:

- ч.3 ст.28, ч.4 ст. 189 КК України - 7 (сім)
років позбавлення волі з конфіскацією
майна;

- ч.2 ст.15, ч.2 ст.199 КК України - 5 (п'ять)
років позбавлення волі;

- ч.2 ст.199 КК України - 6 (шість) років
позбавлення волі;

- ч.1 ст.296 КК України - 1 (один) рік
обмеження волі;

- ч.1 ст.122 КК України - 1 (один) рік
позбавлення волі

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
визначити ОСОБА_1 покарання у виді 7
(сім) років позбавлення волі з
конфіскацією майна.

На підставі ч. 3, ч. 4 ст. 70 КК України
шляхом поглинення менш суворого
основного покарання, що призначено за
даним вироком, більш суворим, що
призначено за попереднім вироком
Жовтневого суду м. Харкова від 08.06.2010
року, остаточно визначити ОСОБА_1
покарання у виді позбавлення волі
строком на 9 (дев'ять) років позбавлення
волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати
ОСОБА_1 у строк відбуття основного
покарання, що призначено за даним
вироком, основне покарання за
попереднім вироком Жовтневого суду м.
Харкова від 08.06.2010 року, а невідбуту
частину основного покарання
виконувати згідно Ухвали
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 20 березня 2013
року.

Додаткове покарання у виді конфіскації
майна - виконувати самостійно.

Запобіжний захід до вступу вироку в
законну силу - залишити попередній -
особисте зобов'язання.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Львівської області
через Дрогобицький міськрайонний суд
протягом 30 днів з дня його проголошення
з підстав, передбачених ст. 394 КПК
України.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку на подачу
апеляційної скарги за відсутності
такої скарги, а при оскарженні вироку -
після постановлення ухвали
апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію
вироку вручити негайно після його
проголошення.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя
Крамар О.В.

Судді:
Курус Р.І.

Дубель Р.М