АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/66/15 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія ст.286 ч.1 КК України ОСОБА_1 Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041, за апеляційними скаргами заступника прокурора Запорізької області, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09 жовтня 2014 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, одруженого, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області просить вирок змінити, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 586,80 грн., оскільки суд в порушення вимог кримінального процесуального закону не вирішив питання стосовно процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок в частині цивільного позову скасувати, залучити до провадження в якості цивільного відповідача ПАТ Страхова група ТАС, з якого стягнути на користь потерпілої 3 636 грн. матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди, а з нього стягнути 7 500 грн. моральної шкоди, при цьому зазначив, що суд першої інстанції безпідставно не залучив до участі у справі як цивільного співвідповідача ПАТ Страхова група ТАС, а стягнув матеріальну та моральну шкоду тільки з нього, крім того, суд не прийняв до уваги, що потерпіла не здійснила жодних заходів, спрямованих на відшкодування шкоди страховою компанією, яка повинна здійснити всі необхідні виплати.
На підставі ч.3 ст.403 КПК України до початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 , який подав апеляційну скаргу, змінив та доповнив її, при цьому просив скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову та направити матеріали справи у цій частині на новий розгляд в порядку цивільного судочинства, мотивуючи тим, що суд не прийняв рішення про залучення до участі у розгляді справи ПАТ Страхова група ТАС як співвідповідача, а також про цивільну відповідальність ПАТ Страхова група ТАС в інтересах потерпілої.

Вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09 жовтня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.286 КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України.

На підставі п.г ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році звільнений від відбування покарання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасований.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 3636 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 8000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 80 грн. судові витрати та витрати на правову допомогу у розмірі 638,7 грн, а всього стягнуто 12354,7 грн.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

прокурор підтримала апеляційну скаргу прокурора, та заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого;

обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свої апеляційні вимоги з урахуванням змін та доповнень, проти апеляційної скарги прокурора заперечував.

Вислухавши доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину за наступних обставин.

28.01.2014р., приблизно о 12 годині, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем DAEWOO LANOS TF 69Y СПГ реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул.Хортицьке шосе, рухаючись збоку вул.Новгородської в напрямку вул.Істоміна в м.Запоріжжі. В салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні знаходилась пасажир ОСОБА_8 .

В той же час, водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем DACIA LOGAN 90L реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух у зустрічному водію ОСОБА_7 напрямку.

В зазначений час, водій ОСОБА_7 , рухаючись у районі перехрестя вул.Хортицьке шосе з вул.Маршала Судця в м.Запоріжжі, діючи в порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України, під час руху допустив зміну напрямку руху вліво керованого автомобіля DAEWOO LANOS TF 69Y СПГ, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу.

В результаті порушення водієм ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху, сталося зіткнення керованого ним автомобіля DAEWOO LANOS TF 69Y СПГ з передньою частиною зустрічного автомобіля DACIA LOGAN 90L, під керуванням водія ОСОБА_9 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки правої стегнової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи в даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобілю DAEWOO LANOS TF 69Y СПГ ОСОБА_7 є невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та не оскаржуються в апеляційних скаргах.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України, що також не оскаржується в поданих апеляційних скаргах.

Оскільки зазначені вище обставини в апеляційних скаргах не оскаржуються, тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України не підлягають перегляду.

З матеріалів провадження вбачається, що, виходячи з положень ст.ст.56, 61 КПК України, потерпілою ОСОБА_8 , якій внаслідок ДТП була заподіяна шкода здоров`ю, був пред`явлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений, визнаючи позов частково, зазначав, що він уклав із ПАТ Страхова група ТАС договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

За таких обставин суд першої інстанції, розглядаючи цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, повинен був керуватися положеннями Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки цей закон не тільки регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності), а й спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, та захисту майнових інтересів страхувальників.

Крім того, відповідно до ст.2 Закону, якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно зі ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З матеріалів провадження також вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції ставив питання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПАТ Страхова група ТАС, однак судом це питання не було розглянуто та вирішено, незважаючи на положення ст.62 КПК України, відповідно до яких цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями обвинуваченого та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Те, що потерпіла в своїй позовній заяві не зазначила в якості співвідповідача ПАТ Страхова група ТАС і не заявила клопотання про його залучення до участі у справі в якості співвідповідача, не могло бути підставою для відмови обвинуваченому в розгляді цього питання, оскільки відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України положення норм Цивільного процесуального кодексу України можуть застосовуватися при розгляді цивільного позову у кримінальному провадженні лише за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.7 КПК України однією з основних засад кримінального судочинства є змагальність сторін, яка передбачає, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Однак зазначені положення кримінального процесуального закону були залишені поза увагою та не були дотримані при розгляді цивільного позову у кримінальному провадженні.

Зазначене свідчить про порушення процесуальних прав ОСОБА_7 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку суду.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і зобов`язаний повторно дослідити лише ті обставини, які під час кримінального провадження були встановлені, але досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

У даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості переглянути вирок суду в частині вирішення цивільного позову шляхом повторного дослідження обставин кримінального провадження, оскільки судом не досліджувалися обставини, на які посилався ОСОБА_7 , та які мали суттєве значення для вирішення цивільного позову, крім того, позовні вимоги були вирішені без урахування положень Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тому, виходячи із передбачених ч.6 ст.9, п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення учасникам судового провадження реалізації їх права на захист, ухвалений вирок в частині вирішення цивільного позову підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Доводи прокурора про те, що суд безпідставно не вирішив питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат, а саме витрат, пов`язаних із залученням експерта та проведенням автотехнічної експертизи, є необґрунтованими і суперечать положенням кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ст.122 КПК України експертам оплачуються проїзд, а також добові в разі переїзду до іншого населеного пункту. Експертам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком.

З матеріалів провадження вбачається, що для проведення автотехнічної експертизи був залучений старший експерт сектору автотехнічної експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Запорізькій області.

При розгляді справи в суді першої інстанції прокурором не було надано будь-яких даних про те, що виконана експертом робота по проведенню автотехнічної експертизи не є його службовим обов`язком. У зв`язку з чим в судових дебатах прокурором не ставилося питання про стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експерта.

Також і в апеляційній скарзі і в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурором так і не були наведені будь-які данні про те, що робота, виконана експертом, не є його службовим обов`язком.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області залишити без задоволення, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову скасувати.

Матеріали справи в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4