АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/789/28/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури м.Тернополя ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_9 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2015 року про повернення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України прокурору м. Тернополя для організації проведення додаткового розслідування, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України, повернуто прокурору м.Тернополя для організації додаткового розслідування.

З матеріалів кримінальної справи убачається, що ОСОБА_7 , органами досудового розслідування обвинувачується в тому, що 17.06.2012 року близько 20.15 год., керуючи автомобілем ВАЗ 2107 р.н. НОМЕР_1 , виїжджаючи заднім ходом з двору будинку №19 по вул. Руській у м.Тернополі на вулицю Валова, в порушення п.п. 10.1, 10.9 ПДР України, не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки чи перешкоди для інших учасників дорожнього руху, допустив наїзд заднім бампером керованого ним автомобіля, на потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого останньому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого гвинтоподібного перелому нижньої третини лівої великогомілкової кістки та перелом верхньої третини лівої малогомілкової кістки, які не були небезпечними для життя в момент їх виникнення, але викликали тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я і за цією ознакою відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, чим вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність повернення справи на додаткове розслідування з мотивів грубого порушення органом досудового розслідування вимог ст.22, 64, 132 КПК України (в редакції закону 1960 року), вказавши, що обвинувачення побудоване на недостатньо досліджених та суперечливих доказах, які стосуються істотних обставин справи і впливають на прийняття рішення, у зв`язку із чим вони не можуть бути однозначно оцінені судом, а висновки слідства не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку і ця неправильність та неповнота не може бути усунута в судовому засіданні.

Направляючи справу на додаткове розслідування суд в постанові вказав, що органу досудового слідства слід перевірити зазначені судом факти, прийняти рішення у відповідності до норм КПК України, усунути неточності проведених слідчих дій, а також виконати необхідні додаткові слідчі дії для розкриття злочину, встановити та допитати всіх свідків та очевидців події, провести за їх участю всі необхідні слідчі дії.

В апеляції прокурор прокуратури м.Тернополя ОСОБА_11 просить постанову суду першої інстанції про повернення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України прокурору м.Тернополя для організації проведення додаткового розслідування скасувати та направити дану справу до вказаного суду для її розгляду по суті.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що дана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки передбачених КПК України (в редакції 1960 року) підстав, необхідних для повернення даної кримінальної справи в суду не було.

Крім того, зазначає, що суд мав змогу в порядку ст.315 КПК України (в редакції 1960 року) усунути зазначені ним недоліки, які були допущені органом досудового слідства, під час судового розгляду шляхом давання судового доручення органу, який проводив досудове слідство.

В апеляції потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року, мотивуючи це тим, що об`єктивна оцінка в сукупності всіх доказів, здобутих на стадії досудового слідства, дають підстави для висновку про доведеність причетності водія ОСОБА_7 до наїзду і заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а тому необхідності повернення справи для проведення додаткового розслідування не було.

Зазначає, що аналогічне клопотання заявлялось обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником 26 лютого 2015 року, проте суд в його задоволенні відмовив, таким чином суд двічі приймав протилежні рішення з приводу клопотань ідентичного характеру.

Посилаючись на неповноту висновку експерта, суд не зазначив, які саме не були витребувані медичні документи при проведенні судово-медичної експертизи потерпілого № 065 від 23.07.2012 року, безпідставно вказав, що у висновку експерта відсутні дані про ступінь тяжкості кожного з переломів окремо.

На його думку судом першої інстанції проігноровано вимоги ч.1 ст.281 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно до якої повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Безпідставними вважає, посилання суду в постанові, що в ході досудового слідства не встановлено та не допитано всіх можливих очевидців ДТП, лікарів, понятих, не проведено відтворення обстановки та обставин події за їх участю, оскільки стверджуючи таке, суд не конкретизував кого саме потрібно допитати та по яких питаннях, та не зазначив яка необхідність проведення відтворення обстановки та обставин події з лікарями, понятими, яким нічого не відомо про обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Вважає, що викладені в постанові суду недоліки не відповідають дійсності, є надуманими, необ`єктивними, протирічать і спростовуються доказами, а тому не відповідають висновку про недотримання під час досудового слідства вимог ст.ст. 22, 64 КПК України (в редакції 1960 року).

Окрім того, вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник зірвали 10 судових засідань із призначених 21, а саме не з`являлись на судові засідання, дати яких призначалися за їх же згодою, тим самим затягували судовий розгляд справи та перешкоджали здійсненню правосуддя.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, прокурора, який підтримав доводи апеляції прокурора прокуратури м.Тернополя ОСОБА_11 і просить оскаржувану постанову скасувати, а кримінальну справу направити для розгляду по суті в суд першої інстанції, потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 , які просять скасувати оскаржувану постанову, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які вважають оскаржувану постанову законною та обґрунтованою і просять у задоволенні апеляцій прокурора та потерпілого відмовити, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляціях доводи, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та потерпілого підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України (в редакції закону 1960 року) повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Колегією суддів встановлено, що цих вимог кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 1960 року), суд першої інстанції, при розгляді кримінальної справи не дотримався, чим допустив істотне порушення кримінально-процесуального закону.

Так, хоча в оскаржуваній постанові суд першої інстанції і навів перелік слідчих дій, які необхідно виконати під час додаткового розслідування, однак при цьому, не вказав з якою метою та що саме слід встановити при проведенні даних слідчих дій, яким чином ці слідчі дії можуть вплинути на усунення неповноти слідства, чому їх не можна провести, надавши судове доручення органу розслідування в порядку ст.315-1 КПК України.

Зокрема, в оскаржуваній постанові судом першої інстанції не конкретизовано з якою метою та з ким саме слід проводити відтворення обстановки та обставин події, а лише формально зазначено, що в ході судового слідства не встановлено та допитано всіх можливих очевидців та свідків ДТП, лікарів та понятих, не проведено відтворення обстановки та обставин події за їх участю.

Судом першої інстанції не вказано, які саме медичні документи та з якої медичної установи слід додатково витребувати; які слідчі дії та з якою метою, слід провести у зв`язку з недоліками (на думку суду) висновку експерта щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 .

У вищевказаній постанові про повернення справи на додаткове розслідування стверджується, що у висновку експерта не зазначено ступінь тяжкості кожного із вказаних тілесних ушкоджень двох переломів, виявлених у потерпілого за характером їх спричинення, що не відповідає дійсності.

Вказані твердження суду першої інстанції суперечать матеріалам кримінальної справи, оскільки як слідує з висновку експерта №065 від 23.07.2012 року, виявлені у потерпілого ОСОБА_9 закритий гвинтоподібний перелом нижньої третини лівої великогомілкової кістки та перелом верхньої третини лівої малогомілкової кістки, за ступенем тяжкості кожний перелом окремо чи їхня сукупність належить до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які не були небезпечними для життя в момент їх виникнення, але викликали тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (т.1 а.с. 119-125).

Вказуючи на недоліки (на думку суду) висновку експерта №065 від 23.07.2012 року щодо не визначення експертами механізму утворення гвинтоподібного перелому лівої великогомілкової кістки у потерпілого та щодо тяжкості тілесних ушкоджень, суд не обговорив з учасниками процесу необхідності та можливості призначення в ході судового розгляду додаткової чи повторної комісійної судово-медичної експертизи.

Після заявлення клопотання підсудним про направлення справи на додаткове розслідування, судом не обговорювалося з учасниками процесу можливість проведення слідчих (процесуальних) дій, необхідних на думку суду і зазначених в оскаржуваній постанові, шляхом давання судових доручень в порядку ст.315-1 КПК України (в редакції 1960 року), на чому в судовому засіданні наголошував державний обвинувач. Судом першої інстанції не було з`ясовано чи можливо в судовому засіданні усунути неповноту досудового слідства, в тому числі і шляхом давання судового доручення органу досудового розслідування.

Це не узгоджується з рекомендаціями викладеними у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02 2005 року №2 Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, в якому зазначено, що відповідно до ч.1 ст.281 КПК України (в редакції 1960 року) повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли ця неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні. Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст.315-1 КПК України (в редакції 1960 року) вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим.

В оскаржуваній постанові відсутні переконливі доводи того, що наявну, на думку суду першої інстанції, неповноту досудового розслідування, не можна усунути в судовому засіданні, а тому колегія суддів вважає, що рішення про повернення справи на додаткове розслідування не ґрунтується на вимогах закону.

Крім цього, судом першої інстанції не забезпечено повноту судового слідства.

Так, відповідно до протоколу судового засідання 15.04.2015 року судом задоволено клопотання прокурора про виклик та допит в судовому засіданні експерта ОСОБА_12 для розяснення даного ним судово-медичного висновку. Разом з тим, як убачається з протоколу судового засідання вказаний експерт судом не допитувався, чим допущено неповноту судового слідства.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, при винесенні оскаржуваної постанови про повернення кримінальної справи для організації та проведення додаткового розслідування, не дотримався вимог ч.1 ст.281 КПК України, чим допустив істотне порушення вимог Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції закону 1960 року), що призвело до ухвалення незаконного судового рішення про повернення справи на додаткове розслідування.

За змістом ч.2 ст.374 КПК України (в редакції закону 1960 року) апеляційний суд скасовує вирок (постанову) і повертає справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, якщо при розгляді справи в суді першої інстанції були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановлення вироку чи постанови.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів прийшла до переконання, про необхідність скасування оскаржуваної постанови та направлення справи на новий судовий розгляд, який слід провести у відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону, за результатами якого постановити обґрунтоване та законне рішення, усунувши наведені в ухвалі апеляційного суду порушення закону.

На підставі наведеного, керуючись п.п. 11, 13 розділу XI Перехідних положень КПК України (2012р.), ст.ст. 362, 365, 366, 367, 370, 374, 382 КПК України (1960р.), колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляції прокурора прокуратури м. Тернополя ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_9 задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2015 року про повернення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України прокурору м.Тернополя для організації та проведення додаткового розслідування скасувати, а кримінальну справу направити в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області на новий судовий розгляд, в іншому складі суду.

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2