Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Зубара В.В.,

суддів: Марчук Н.О., Матієк Т.В.,

з участю прокурора Таргонія О.В.,

потерпілого ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні 19
серпня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за
касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1
на вирок Жовтневого районного суду
м. Маріуполя від 01 лютого 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 20 червня 2013 року.

Вироком Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 01 лютого 2013 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянин України, в силу ст. 89 КК
України такий, що немає судимості, -

засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК
України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2
звільнений від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3
роки, з покладенням на нього обов'язків
відповідно до ст. 76 КК України.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
громадянин України, раніше не судимий, -

засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК
України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3
звільнений від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3
роки, з покладенням на нього обов'язків
відповідно до ст. 76 КК України.

Вироком вирішено питання щодо
цивільного позову та про речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 05 квітня 2013 року
провадження за апеляціями потерпілих
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на вирок Жовтневого
районного суду від 01 лютого 2013 року
відносно ОСОБА_2 закрито у зв'язку зі
смертю засудженого ОСОБА_2

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 20 червня 2013 року зазначений
вирок відносно ОСОБА_3 залишено без
зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3
визнано винними за вчинення злочину за
наступних обставин.

22 вересня 2011 року близько 10 год. 40 хв.
ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_2,
групою осіб, шляхом вільного доступу
проникли в нежиле приміщення,
розташоване по АДРЕСА_1, належне ОСОБА_4
та ОСОБА_1, і з вищезгаданого
приміщення, а також з двору шляхом
демонтажу намагалися таємно викрасти
чотири секції металевої огорожі, які
належать потерпілим і 20 фрагментів
сходових маршів, загальною вартістю 10
000 грн., проте злочин не був ними
закінчений з причин, які не залежали
від їх волі, оскільки їх було викрито
потерпілим ОСОБА_1 та затримано
працівниками міліції.

У касаційній скарзі потерпілий просить
судові рішення скасувати, справу
направити на нове розслідування. При
цьому посилається на те, що не було
допитано ряд свідків, що показання
свідків містять протиріччя, що подія
злочину фактично не встановлена, як не
встановлено мотив вчинення
засудженими злочину, тобто, відповідно
до положень ст. 368 КПК України 1960 року,
наводить доводи щодо неповноти та
однобічності досудового та судового
слідства. Також зазначає, що в ході
досудового та судового слідства було
порушено його права як потерпілого,
оскільки він був позбавлений права
заявляти клопотання, задавати питання
свідкам щодо обставин справи.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
який заперечував проти задоволення
касаційної скарги, потерпілого ОСОБА_1,
який підтримав касаційну скаргу в
частині скасування судових рішень
відносно ОСОБА_3, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 398 КПК України 1960 року
в суді касаційної інстанції підставами
для скасування або зміни вироку,
ухвали, постанови є істотне порушення
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону, невідповідність
призначеного покарання тяжкості
злочину та особі засудженого.

Вирішення питань, зазначених у
касаційній скарзі щодо неповноти та
однобічності досудового та судового
слідства до повноважень касаційного
суду не віднесено.

Згідно з положеннями ст.367 КПК України
1960 року перегляд справ з підстав
однобічності або неповноти дізнання,
досудового чи судового слідства,
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи віднесено
до компетенції апеляційного суду.

Суд першої інстанції, розглянувши
матеріали кримінальної справи, визнав
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 винними у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.
185 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду першої
інстанції, потерпілим ОСОБА_1 подано
апеляцію, в якій він, посилаючись на
незаконність вироку, просив зазначений
вирок скасувати, справу направити на
додаткове розслідування з мотивів
неповноти та однобічності досудового
та судового слідства, невідповідності
висновків суду фактичним обставинам
справи. При цьому потерпілий наводив
доводи, аналогічні доводам його
касаційної скарги.

Крім того, на зазначений вирок було
подано апеляцію і потерпілою ОСОБА_4,
яка просила вирок суду скасувати та
постановити свій вирок.

Апеляційний суд в межах повноважень та
в порядку, визначеному ст. 365 КПК
України 1960 року, переглянувши справу за
апеляціями потерпілих ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, погодився, з наведенням в
ухвалі відповідних доводів, з
висновками суду першої інстанції щодо
доведеності вини засудженого ОСОБА_3, з
видом і розміром призначеного
засудженому покарання, а також з
висновками суду щодо можливості
звільнення засудженого на підставі ст.
75 КК України від відбування покарання з
випробуванням.

Висновки апеляційного суду належним
чином мотивовані. Вважати ці висновки
необґрунтованими чи сумнівними
підстав немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Вирок суду відносно ОСОБА_2 апеляційним
судом не переглядався, оскільки
відповідно до ухвали апеляційного суду
від 05 квітня 2013 року провадження було
закрито у зв'язку з його смертю.

У зв'язку з зазначеним у касаційному
порядку судові рішення відносно ОСОБА_2
також не переглядаються.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону або
неправильного застосування
кримінального закону при розгляді
даної справи судом касаційної
інстанції не встановлено.

Доводи касаційної скарги потерпілого
щодо незаконності судових рішень є
безпідставними.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15
розділу ХІ Перехідних положень КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1
залишити без задоволення, вирок
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
від 01 лютого 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області
від 20 червня 2013 року відносно ОСОБА_3 -
без зміни.

Судді:

Зубар В.В.
Марчук Н.О. Матієк Т.В.