АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/401/14 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1 Категорія: продовження строку Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_2
тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:
Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0004945 апеляційну скаргу прокурора прокуратури Центрального району м. Миколаєва на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2014 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, Миколаївської області, громадянки України, раніше не судима, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

· відмовлено в продовженні строків тримання під вартою з обранням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_8

підозрювана: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Короткий зміст судового рішення суду 1-ї інстанції:
В задоволені клопотання старшого слідчого СВ Центрального РВ УМВС України в Миколаївській області, щодо продовження строку тримання підозрюваній ОСОБА_6 відмовлено. Обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 21.01.2014 року.

Узагальненні доводи апеляційної скарги:
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор посилається на те, що ухвала є незаконною, оскільки відмовляючи в продовжені строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені тяжкого злочину; кримінальні правопорушення скоїла з метою власного збагачення та наживи, також не враховано, що підозрювана не має постійного джерела доходів, яке свідчить про те, що ОСОБА_6 перебуваючи на свободі може продовжити злочинну діяльність. Крім того, ОСОБА_6 тривалий час вживає особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований. Таким чином, слідчим суддею неповно надано оцінку всім доводам, які надані стороною обвинувачення, оскільки докази зібрані по провадження свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а застосування більш м`якого виду запобіжного заходу не надасть можливості їх запобіганню.

Обставини справи, встановлені судом 1-ї інстанції:
З наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що 15.10.2014 року та 23.10.2014 року ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів, біля зупинки громадського транспорту «Садова» по пр. Леніна в м. Миколаєві, збула ОСОБА_9 особливо-небезпечний наркотичний засіб опій ацетильованим, отримавши за це грошову винагороду.

4 вересня 2014 року внесено відомості по кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004945.

23 жовтня 2014 року ОСОБА_6 затримана за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

24 жовтня 2013 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

25 жовтня 2014 року слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва підозрюваній ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.12.2014 року.

17 грудня 2014 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження підозрювані ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Слідчий суддя відмовляючи в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Центрального РВ УМВС України в Миколаївській області, своє рішення мотивував тим, що хоча і підозра у вчинені злочину є обгрунтованою та підтверджується висновками експерта, поясненнями свідків та власним зізнанням підозрюваної, однак не зважаючи на це, наявність ризиків у вигляді переховування від суду та слідства, впливу на свідків, слідчим суддею не встановлено, а враховуючи, що у підозрюваної ОСОБА_6 суттєво зменшилась залежність від наркотичних засобів, від чого значно зменшився ризик можливого продовження злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотиків. Крім цього, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 на утриманні має неповнолітню дитину, має міцні соціальні зв`язки, що свідчить про можливість застосування до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обставини справи встановленні апеляційним судом:
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, пояснення підозрюваної ОСОБА_6 , та її захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного захожу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою, згідно ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підозра ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, судом першої інстанції визнана обґрунтованою, що підтверджується висновками експерта, поясненнями свідків та власним зізнанням підозрюваної.

Висновки суду щодо відсутності ризиків, а саме можливості вплинути на свідків, переховуватись від суду та слідства та значне зменшення ризику про можливість продовжити вчиняти аналогічні злочини, є вірними та достатньо обґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що перебуваючи на волі підозрювана може вчиняти аналогічні злочини, спростовується встановленими судом даними, щодо суттєвого зменшення залежності ОСОБА_6 від наркотичних засобів, від чого значно зменшився ризик можливого продовження злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотиків. А запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тобто цілодобового перебування за місцем мешкання усуває можливість підозрюваної ОСОБА_6 продовжувати злочинну діяльність та впливати на свідків. Слідчий суддя також правильно врахував і дані щодо особи підозрюваної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, а також на утриманні має неповнолітню дитину, що також можна розцінити як обставини які значно зменшують ризики, що були підставами для обрання їй попередньої міри запобіжного заходу.

Таким чином, обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є достатнім запобіжним заходом, а наявність ризиків для обрання їй найбільш суворого запобіжного заходу, слідчим суддею вірно визнано доводами, які є непереконливими.

Враховуючи викладене, підстав для скасування ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст.177, 181, 405, 407, 424, 532 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Центрального району м. Миколаєва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.12.2014 року про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 1985 р.н. запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк до 21.01.2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: