У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Гриціва М.І., Федченка О.С.,

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 24 липня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням першого заступника прокурора Харківської області на рішення
суду щодо ОСОБА_1

За вироком Московського районного суду м. Харкова від 20
липня 2006 року

ОСОБА_1, 1968 року народження,
громадянин України, раніше не судимий,

засуджений:
за ст. 366 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на 1
рік; за ст.ст. 27 ч.3, 28 ч.2, 212 ч.3 КК України, із застосуванням ст. 69 КК
України, на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих
функцій, на строк 2 роки; за ст. 212 ч.3 КК України, із застосуванням ст. 69 КК
України, на 4 роки 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна та з
позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих функцій, на строк 1 рік 6 місяців; за ст. 212 ч.2 КК
України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, на строк 1 рік 5
місяців.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, суд визначив
ОСОБА_1. остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих
функцій, на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України суд постановив звільнити ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки.

Цивільний позов ДПІ Московського району м. Харкова суд вирішив залишити без
розгляду.

Суд постановив стягнути із засудженого ОСОБА_1 судові витрати за проведення
економічних експертиз в сумі 5 186 грн. 96 коп.

В апеляційному порядку вирок не переглядався.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що в період з листопада 2004 року по
червень 2005 року, для отримання неконтрольованих державою доходів та ухилення
від сплати податків, він систематично займався створенням фіктивних
підприємств, веденням від їх імені фінансово-господарської діяльності, що
супроводжувалось багаторазовими службовими підробленнями, а також наданням
завідомо неправдивої інформації органам державної податкової служби.

Для реалізації цієї мети ОСОБА_1. втягнув в свою злочинну діяльність
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, запропонувавши кожному з них створити ряд
фіктивних підприємств, а також підшукати інших осіб, які за певну матеріальну
винагороду погодяться зареєструвати на своє ім'я певний суб'єкт підприємницької
діяльності без наміру здійснювати статутну діяльність, а також сам підшуковував
таких осіб.

Таким чином, в указаний період було створено ряд суб'єктів підприємництва -
ПП “Інтека”, ПП “Валєас”, ПП “Орбітасервіс”, ПП “Агнета”, СПД - фізична особа
ОСОБА_6, СПД - фізична особа ОСОБА_7, ПП “Реглон”, СПД - фізична особа ОСОБА_8,
СПД - фізична особа ОСОБА_9, ПП “Даг - Компані”, ПП “Діп-Ком”.

Являючись фактичним власником та керівником зазначених підприємств,
засуджений ОСОБА_1., використовував послуги невстановлених осіб, здійснював
фінансово-господарську діяльність, що полягала у закупці за готівку товарів по
рекламних оголошеннях у пресі, мережі Інтернет і ринках м. Харкова з подальшою
реалізацією цих товарів різним підприємствам по безготівковому розрахунку з
оформленням відповідних бухгалтерських і податкових документів.

При цьому, під час придбання та реалізації товарів від імені перелічених
суб'єктів підприємницької діяльності, з метою ухилення від оподаткування,
ОСОБА_1. не складав відповідних прибуткових бухгалтерських документів та
податкових документів, які б давали право на формування податкового кредиту.

У зв'язку з чим у вказаний у вироку час засуджений до органів державної
податкової служби неодноразово подавав декларації від імені зазначених
суб'єктів підприємництва, до яких вносив завідомо неправдиві дані, знижуючи
розмір податку на додану вартість та податку з доходів фізичних осіб.

Крім того, з метою приховання реальних обсягів операцій ОСОБА_1. від імені
вказаних підприємств при веденні фінансово-господарської діяльності і для
ухилення від сплати податків залучав невстановлених осіб для складання
фіктивних декларацій з ПДВ і податку з доходу фізичних осіб. Такі особи, не
маючи реальної уяви про фактичну діяльність підприємств, з використанням
наданих ним, ОСОБА_1, бухгалтерських документів, заповнювали податкові
декларації цих підприємств і передавали їх засудженому.

В свою чергу, засуджений в деклараціях з ПДВ та деклараціях про доходи, що
є офіційними документами, підроблював підписи від імені директорів підприємств
та фізичних осіб - підприємців, після чого здавав ці декларації до податкового
органу.

У результаті неправомірних дій ОСОБА_1 за вказаний період до державного
бюджету не надійшли кошти з податку на додану вартість в загальній сумі 1 860
080 грн. та податку з доходів фізичних осіб в загальній сумі 4 926 112 грн. 78
коп.

У касаційному поданні прокурор ставить питання про скасування рішення суду
щодо ОСОБА_1 з направленням справи на новий судовий розгляд, посилаючись на
м'якість призначеного засудженому покарання, необґрунтоване застосування судом
положень ст.ст. 69 і 75 КК України, а також призначення за ст. 212 ч.2 КК
України такого виду покарання, що не передбачено санкцією.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у касаційному поданні
прокурора, колегія суддів вважає, що це подання підлягає задоволенню виходячи
із наступного.

Як видно із змісту вироку суд першої інстанції прийшов до висновку про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним неправомірних дій, передбачених
ст.ст. 27 ч.3, 28 ч.2, 212 ч.2, 212 ч.3, 366 ч.2 КК України. Правильність цих
висновків у касаційному порядку ніким не оспорюється.

Що стосується призначеного ОСОБА_1. покарання, то колегія суддів вважає, що
вирішення цього питання не відповідає положенням ст. 65 КК України.

Зокрема, суд не достатньо врахував те, що ОСОБА_1 вчинено декілька
злочинів, у тому числі, передбачений ч.3 ст.212 КК України, який є тяжким, і в
результаті вчинення яких настали тяжкі наслідки у виді не надходження до
державного бюджету податку на додану вартість в сумі 1 860 080 грн. та податку
з доходів фізичних осіб в сумі 4 926 112 грн. 78 коп. Будь-які дані, які б
свідчили про намагання засудженого відшкодувати заподіяну шкоду у справі
відсутні.

З урахуванням цих обставин колегія суддів вважає оґрунтованими посилання у
касаційному поданні на невідповідність призначеного ОСОБА_1. покарання із
застосуванням ст. 75 КК України ступені тяжкості вчинених ним злочинів.

Також обґрунтованими є викладені у поданні прокурора доводи щодо
неправильного врахування наведених у мотивувальній частині вироку обставин, які
пом'якшують покарання, достовірність яких не відповідає встановленим по справі
даним. Зокрема, це стосується наявності на утриманні засудженого малолітньої
дитини.

У разі безпідставності визнання судом першої інстанції указаної обставини
за таку, що пом'якшує покарання, сумнівним вбачається рішення суду про
можливість застосування до засудженого положень, передбачених ст. 69 КК України
з тих мотивів, які наведені у вироку.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне вирок щодо ОСОБА_1
скасувати у зв'язку з м'якістю призначеного йому покарання, а справу направити
на новий судовий розгляд, під час якого, у разі доведеності вини ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів, суду необхідно вирішити питання призначення засудженому
покарання з дотриманням відповідних вимог КК України.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання першого заступника Харківської області
задовольнити.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 20 липня
2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у
той же районний суд.

Судді:

Паневін В.О. Гриців
М.І. Федченко О.С.