У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНи

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

Головуючого

Філатова В.М.,

суддів

Косарєва В.І., Гриціва М.І.,

за участю прокурора

Колесниченка О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 25 грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, яка брала участь при розгляді справи судом
першої інстанції, на вирок Луцького міськрайонного суду від 06.03.2007 р. та
ухвалу апеляційного суду Волинської області від 04.05.2007 р..

Цим вироком засуджені:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянин України,
раніше несудимий

засуджений
за ст. 296 ч.1 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнений від відбування покарання з випробуванням і іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено обов'язки не виїжджати
за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та навчання та
періодично з'являтися для реєстрації в ці органи.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, громадянин України,
раніше несудимий

за ст.
186 ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2
звільнений від відбування покарання з випробуванням і іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_2 покладено обов'язки не виїжджати
за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та навчання та
періодично з'являтися для реєстрації в ці органи.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 04.05.2007 р. вирок суду
залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним
та засуджений за те, що 13.07.2006 р. приблизно о 22 год., знаходячись на
Театральному майдані м. Луцька, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів
явної неповаги до суспільства, ігноруючи прийняті між людьми елементарні
правила поведінки та моралі, з хуліганських спонукань штовхнув потерпілого
ОСОБА_3, від чого останній впав, а засуджений наніс йому декілька ударів ногою
по тілу та голові, внаслідок чого останньому були заподіяні легкі тілесні
ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

ОСОБА_2 13.07.2006 р. приблизно о 22
год., знаходячись на Театральному майдані у м. Луцьку, скориставшись тим, що
потерпілий ОСОБА_3 знаходиться у безпорадному стані, відкрито заволодів
належним потерпілому мобільним телефоном, заподіявши шкоду на суму 1261 грн..

У касаційному поданні прокурор, яка
брала участь при розгляді справи судом першої інстанції, вказує на те, що
рішення суду про перекваліфікацію дій засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі ст. 187
ч.2 КК України (за цією статтею органами досудового слідства обвинувачувались засуджені)
на відповідно ст. 296 ч.1 КК України та 186 ч.1 КК України є необґрунтованим,
неумотивованим та суперечить зібраним по справі доказам. Крім цього, на думку
прокурора, обрана судом міра покарання є занадто м'якою. Прокурор також не
погоджується із рішенням суду апеляційної інстанції про залишення вироку без
змін, вважаючи при цьому, що ухвала апеляційного суду не містить відповіді на
всі доводи, які викладені в апеляції
прокурора.

Заслухавши доповідача,
прокурора, який підтримав подання, розглянувши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що воно підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до
вимог статті 398 КПК України підставами для скасування або зміни вироку, ухвали
чи постанови є, зокрема, істотне порушення кримінально-процесуального закону.

Відповідно до
чинного кримінально-процесуального законодавства, ухвала апеляційної інстанції має
бути належно мотивована і відповідати вимогам статті 377 КПК України.

Усі зазначені
в апеляційній скарзі доводи мають бути ретельно
вивчені, проаналізовані з урахуванням наявних у справі й додатково поданих матеріалів
з тим, щоб жоден з них не залишився без відповіді в апеляційній ухвалі. При цьому
в ухвалі необхідно навести обґрунтовані міркування, які спростовують або підтверджують
викладені у скарзі доводи, і послатися на відповідні докази.

На порушення
вимог статті 377 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, залишаючи апеляцію
прокурора без задоволення, в достатній мірі не зазначила підстав, з яких її визнано
необґрунтованою.

Як вбачається
із матеріалів кримінальної справи, прокурор в апеляції ставив питання про скасування
вироку місцевого суду через немотитування висновків про перекваліфікацію злочинних
дій засуджених за менш тяжкий злочин та щодо призначення ОСОБА_2 і ОСОБА_1 м'якого покарання.

Проте, як видно із матеріалів кримінальної
справи, апеляційний суд, відхиляючи апеляцію прокурора, фактично не дав в ухвалі
відповіді на всі доводи апелянта щодо незаконності перекваліфікації дій засуджених
та доводів щодо м'якості призначеного їм покарання.

Допущені судом апеляційної інстанції порушення
вимог кримінально-процесуального закону є істотними, тому колегія суддів Верховного
Суду України вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню.

При новому розгляді справи апеляційному
суду в разі необхідності слід провести повне чи часткове слідство по епізодах інкримінованих
засудженим злочинних дій і прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 377, 394-396 КПК
України, колегія суддів

У х в а л и л а :

Касаційне подання прокурора, яка брала
участь при розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Волинської області від 4 травня 2007 року щодо
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 скасувати, а кримінальну справу направити на новий апеляційний
розгляд в іншому складі суддів.

С У Д Д І :

Косарєв В.І. Філатов В.М. Гриців М.І.