Ухвала

іменем україни

12 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогосуддів ОСОБА_9,.ОСОБА_10, ОСОБА_11,
при секретарі ОСОБА_12,
за участю прокурора ОСОБА_13

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001801, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2013 року засуджено

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, уродженця та мешканця

АДРЕСА_1,

судимого 21.12.2010 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року

6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно до 1 ріку 6 місяців; звільненого 22.09.2011 року умовно-достроково на 4 місяці 19 днів,

- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України на 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, ОСОБА_5 призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком був засуджено ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, щодо якого судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2014 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про зміну судових рішень щодо ОСОБА_5 у зв'язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд при призначенні засудженому покарання за ч. 2 ст. 190 КК України, обрав його у розмірі, меншому від мінімальної межі, передбаченої ч. 2 ст. 63 КК України. Вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 за цей злочин покарання у виді обмеження волі на 1 рік та відповідно до пп. «б» п. 1 ст. 72 КК України визначити остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він 21 березня 2013 року, приблизно о 22.20 год., знаходячись біля будинку № 188-б по вул. Богомаза у м. Дніпропетровськ, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, попросив у ОСОБА_7 його мобільний телефон Sоnу Егісsson під надуманим приводом зробити телефонний дзвінок, та, не зважаючи на неодноразові прохання потерпілого повернути телефон, незаконно заволодів ним, заподіявши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1129,55 грн.

28 березня 2013 року, приблизно о 00.30 год., ОСОБА_5, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6, знаходячись біля СШ № 133 по провулку Л. Мокієвської, 10 у м. Дніпропетровську, з метою відкритого викрадення чужого майна, застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого ОСОБА_8, спричинивши фізичний біль, та шляхом ривка вихопив із рук потерпілого пакет з особистими речами та, які не мають матеріальної цінності, та заволодів сумкою потерпілого з його особистим майном, заподіявши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3750 грн.

Заслухавши доповідь суді, пояснення прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові рішення - зміні з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 63 КК України позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п'ятнадцяти років, за винятком випадків передбачених Загальною частиною цього Кодексу. Таким чином, доводи прокурора про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на 6 місяців, тобто менше одного року, є обгрунтованими.

Частиною 1 ст. 72 КК України передбачено, що при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий. Згідно з вимогами пп. «б» п. 1 ч. 1 статті одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Частиною 6 ст. 72 КК України визначено, що встановлені в частині першій статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною КК України.

На підставі наведеного, суд касаційної інстанції не позбавлений можливості виправити помилку, допущену судом при обранні покарання ОСОБА_5, призначивши йому покарання з урахуванням правил співвідношення, передбачених ч. 1 ст. 72 КК України.

Крім того, урахувавши конкретні обставини справи, відсутність обставин, які обтяжують покарання, думку потерпілого ОСОБА_7, який просив суворо не карати засудженого, судова колегія вважає, що остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, судові рішення щодо ОСОБА_5 підлягають зміні.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 376 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2014 року щодо ОСОБА_5 змінити.

За ч. 2 ст. 190 КК України призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 4 (чотири) позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11