Справа № 667/7865/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянув в залі судових засідань в судовому засіданні кримінальне провадження № 667/7865/14-к за скаргою ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження .

Сторони кримінального провадження:

скаржник: ОСОБА_3

представник потерпілого: ОСОБА_4

слідчий : ОСОБА_5

встановив :

Потерпілий звернувся зі скаргою, у якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження постановлену слідчим СВ Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 28 серпня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000931 внесене до ЄРДР 10 березня 2014 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 286 КК України, зазначаючи те що вказана постанова прийнята слідчим з порушенням кримінально процесуального законодавства.

Оскаржувану постанову отримав 09 вересня 2014 року.

Потерпілий ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином , про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримав подану скаргу і просив суд задовольнити її посилаючись на підстави викладені в ній.

Слідчий до судового засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином . Відповідно до положень ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши представника потерпілого , дослідивши надані ними матеріали , судом встановлено те що: до ЄРДР внесено заяви потерпілого ОСОБА_3 за №0000931 , щодо вчинення проти відносно нього кримінального правопорушення, з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 286 КК України.

28 серпня 2014 року слідчим СВ Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_5 на підставі матеріалів досудового розслідування прийнято рішення про закриття вказаного кримінального правопорушення за фактом ДТП , у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Положеннями ст.91 КПК України визначено обставини які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні , а ст.92 КПК України окреслено вичерпне коло осіб на яких покладено обов`язок доказування , до яких віднесено слідчого та прокурора і лише у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення на потерпілого . Доказування , в сенсі положень ст. 92 КПК України , означає що слідчий та прокурор зобов`язані зібрати , процесуально зафіксувати , перевірити і оцінити докази , обґрунтувати ними наявність або відсутність обставин перерахованих у ст. 91 КПК України . Порядок та форми прийняття процесуальних рішень слідчим або прокурором визначений ч.3-7 ст. 110 КПК України. Якими може бути або постанова або обвинувальний акт.

Пункт 2 ч. 1 ст. 284 КПК України , на підставі якого було прийнято оскаржуване рішення ,передбачає що кримінальне провадження закривається в разі, якщо, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, тобто в діяннях конкретної особи відсутній склад кримінального правопорушення або коли встановлено що діяння яке містить в собі ознаки кримінального правопорушення , дійсно вчинено , але не даною особою , а іншою , або воно не передбачає чи не розцінюється Кримінальним Кодексом як кримінальне правопорушення ( злочин).

Відповідно до положень ст. 91 КПК України , у кримінальному правопорушенні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення тобто час , місце , спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення , а при проведенні досудового розслідування кримінальних правопорушень відповідальність за які встановлено статтями 286 288, 415 КК, слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм бланкетні. У зв`язку з цим необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати , у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між учиненими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Як слідує з оскаржуваного рішення , мотивом для відмови у закритті вказаного кримінального правопорушення є те що водій ОСОБА_6 рухався відповідно до правил дорожнього руху і не мав можливості попередити наїзд на пішохода, що також було встановлено висновком авто технічної експертизи проведеної під час досудового розслідування.

Частиною 2 ст. 92 КПК України визначено що обов`язок доказування належності та допустимості доказів , та інших обставин покладається на сторону , що їх подає.

Представником потерпілого , під час розгляду скарги зазначалось про те що висновок авто технічної експертизи , про який йде мова в оскаржуваній постанові не може бути належним доказом , оскільки його було проведено лише на підставі вихідних даних на які посилався лише водій ОСОБА_6 та без урахування показів очевидців ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 які зазнали про те що вони звернули увагу на те що відбувається після того як почули різкий звук гальмування яке могло відбуватись лише при наявності великої швидкості руху.

А як слідує з оскаржуваного рішення при огляді місця події було встановлено що слід гальмування , транспортного засобу на якому рухався ОСОБА_6 становить 10м. , хоча з показів самого водія ОСОБА_6 слідує що він побачив пішохода за 1.5-2 м. та вжив екстрене гальмування. Однак вказані протиріччя не знайшли свого відображення в постанові.

Оскільки вказане процесуальне рішення не відповідає вимогам п.п.2,3 ч.5 ст. 110 КПК України, суд вважає що вказана скарга є обґрунтованою і такою що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.307, 372 КПК України, суд
ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_5 від 28 серпня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000931 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:ОСОБА_1