Справа № 212/3580/2012
Провадження № 1/232/410/12
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2012 року Вінницький міський суд

в складі:

головуючого судді Бернади Є.В.

при секретарі Олійник І.Ю.,

за участю прокурора Степанова Д.В.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, розлученого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

01.06.2000 р. Ленінським районним судом м. Вінниці за ст. 141 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком 2 роки та штрафом в розмірі 680 грн.;

12.01.2001 р. Ленінським районним судом м. Вінниці за ст. 140 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі;

31.12.2008 р. Іллінецьким районним судом Вінницької області за ст. 309 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2011 р. біля 21.30 год. ОСОБА_2, перебуваючи у кафе «Добродій»по вул. Медведєва, 7-а в м. Вінниці, за одним із столиків побачив раніше невідому йому дівчину ОСОБА_3, у якої був мобільний телефон марки KF300»ІМЕІ 94397 вартістю 1300 грн. з сім-картою «Київстар», абонентський номер 096-275-75-65 вартістю 30 грн., на рахунку якої були кошти в сумі 20 грн., вирішив заволодіти вказаним мобільним телефоном шляхом обману. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 попросив у ОСОБА_3 вказаний мобільний телефон для того, щоб нібито зателефонувати, запевнивши її, що поверне телефон після розмови. ОСОБА_3, будучи впевненою у порядності ОСОБА_2, передала останньому вищевказаний мобільний телефон. Після цього ОСОБА_2, не маючи наміру повертати телефон, вийшов у коридор кафе та зник з місця скоєння злочину, розпорядившись телефоном на власний розсуд, завдавши таким чином ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 1350 грн.

Крім того, в період часу з 03.11.2011 р. по 09.11.2011 р., точну дату не встановлено, ОСОБА_2 таємно, шляхом пошкодження цегляної стіни проник у кладовку, яка розташована у підвальному приміщенні будинку № 6 по вул. Медведєва в м. Вінниці та належить ОСОБА_4, звідки таємно викрав наступні речі:

- мікрохвильову піч «Самсунг»вартістю 600 грн.,

- палатку чотирьохмісну «Форест»вартістю 800 грн.,

- болгарку «Ворскла»вартістю 300 грн.,

- ковдру червоного кольору вартістю 400 грн.,

- електрошашличню «Вогник»вартістю 300 грн.,

- велосипед гірський Vega»вартістю 1000 грн.,

- калорифер у вигляді батареї вартістю 400 грн.,

- спальний мішок вартістю 100 грн.,

- стінку дитячу спортивну вартістю 1000 грн.,

- чемодан дорожній на колесах «Саломон»вартістю 700 грн.,

- кольоровий метал, а саме: мотки дроту мідного загальною вагою 10 кг, метал алюмінію у вигляді смужок, дві алюмінієві каструлі, чотири алюмінієві миски вагою 20 кг, деталі до велосипеду загальною вагою до 20 кг, загальна вартість викраденого складає 400 грн.,

- декоративний водоспад вартістю 200 грн.,

- будівельний рівень довжиною 1,5 м вартістю 80 грн.,

- будівельний рішень довжиною 0,2 м вартістю 40 грн.,

- набір шампурів у кількості 12 шт. вартістю 10 грн. за кожен загальною вартістю 120 грн.,

- станок шліфувальний войлочний вартістю 150 грн.,

- змішувач для води нікельований вартістю 100 грн.,

- подовжувач у вигляді проводу з вилкою довжиною 20 м вартістю 100 грн.,

- відрізки електрокабеля загальною вартістю 50 грн.

З викраденим майном ОСОБА_2 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 7240 грн.

Підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково та суду пояснив, що він взяв у ОСОБА_3 телефон, але в приміщенні кафе було шумно, тому він вийшов у коридор. Він поговорив приблизно 10-15 хв., потім сіла батарея, тому він пішов до зали, проте дівчини з хлопцем вже не було. Він запитав у брамена, де вони, але той нічого не сказав. Він забрав телефон додому, зарядив його та біля медінституту повішав оголошення. Він не залишав телефон у кафе, оскільки залишив працівникам кафе свій номер телефону, щоб вони мали можливість з ним звязатись. Він набрав два номера з телефонної книги телефону, проте ніякого результату не добився. Він звернувся до знайомого працівника міліції ОСОБА_5, який порадив йому залишити телефон у себе. Він звернувся до ОСОБА_5, оскільки його друг вчився з ним у одному класі. Він в загальних рисах описав ОСОБА_5 ситуацію і той обіцяв подивитись по компютеру, чи не крадений телефон. Він ОСОБА_5 говорив, що телефон знайшла його дружина. Приблизно через дві неділі до нього подзвонив ОСОБА_5 та повідомив, що потрібно віддати телефон.

Він повідомляв ОСОБА_5, що знайшов мобільний телефон, оскільки не хотів вдаватись у подробиці, він не говорив ОСОБА_5, що був у кафе. Він телефонував по деяких номерах з телефонної книги, проте встановити власника телефону йому не вдалось.

По епізоду крадіжки винуватість не визнає і вважає це провокацією працівників міліції. Спочатку біля підїзду зник велосипед, а потім на нього почали «вішати»крадіжку з підвалу. Речі він не крав, його ніхто не міг бачити біля підвалу потерпілого. На тачці на пункт прийому металобрухту він возив свої речі, які залишились після ремонту. Свідок, який говорив, що працював на пункті прийому металобрухту, насправді там не працює.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він проводив у квартирі частковий ремонт і габаритні речі виніс у підвал. В четвер, точної дати не памятає, він заніс у підвал мікрохвильову піч і приблизно за 4-5 днів до них зайшов управдом та повідомив дружині про крадіжку з підвалу. Він пішов і хотів перевірити, чому у підвалі горить світло, та виявив пошкодження задньої стіни підвального приміщення. Зранку після цього він викликав міліцію. Задня стінки виготовлена з цегли, яка покладена в один ряд, проте розчин виготовлено неякісно, тому пошкодити стінку не важко.

На пункті прийому металобрухту, розташованому на перехресті вул. Костянтиновича - Писарєва, він виявив частину викрадених у нього речей: частини пошкодженої стіни та її опору, побитий будівельний рівень та шматочок ринз. Після цього він подзвонив у міліцію і повідомив про це. Він впізнав викрадені речі, оскільки незадовго до вчинення крадіжки він їх перебирав і перекладав. речі, які він впізнав, йому було повернуто.

Заявлений ним позов підтримує, без урахуванням повернутих речей, просить покарати підсудного не суворо.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що до неї підійшов чоловік та попросив мобільний телефон, щоб подзвонити і вона дала йому свій телефон. Він вийшов із залу, проте вона не побачила як саме. Після того, як чоловік пішов, вона звернулась до бармена, а потім приблизно за 10-15 хв. вона з товаришами вийшла з кафе. Вона також звернулась до знайомої дівчини, яка працювала барменом-офіціантом, проте та повідомила, що ніхто до неї з телефоном не підходив. Також вони телефонували на її номер, проте слухавку ніхто не брав, а потім телефон був поза зоною досяжності. Того ж вечора вона написала заяву в міліцію.

Часу та дати події вона не памятає, проте це було приблизно восени чи навесні. В кафе усі столики були зайняті, музика грала голосно, але спілкуватись було можна, в тому числі й по телефону. Після викрадення телефону вона бувала часто, проте оголошення про те, що хтось має намір його повернути вона не зустрічала. Крім того, у кафе працювали її друзі, які б повідомили їй, що хтось повернув телефон. Вона виходила з кафе через задній вхід, який розташований неподалік від центрального входу. Проте чоловіка, який взяв у неї телефон вона не бачила.

Підсудного на даний час вона впізнати не може, оскільки пройшов значний час.

Коли приїхав автомобіль таксі, за кермом був їх знайомий, який погодився зачекати біля кафе незначний час, після чого вони поїхали до неї додому. Коли ОСОБА_2 брав у неї телефон, батарея була заряджена.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що син повідомив їй, що був у кафе «Добродій»та попросив у дівчини телефон, вона дала телефон і він вийшов з ним у коридор, щоб подзвонити. Коли він повернувся в зал, дівчини вже не було. Про те, що телефон у нього син сказав бармену. Крім того, вона пропонувала повішати оголошення про те, що телефон дівчини знаходиться у сина, проте син пішов у райвідділ і повідомив про те, що в нього залишився телефон, ОСОБА_5, на що той повідомив, щоб син залишив телефон у себе.

ОСОБА_5, напевно, не захотів проблем і відмовився повідомити про те, що син звертався до нього стосовно телефону, який не віддав дівчині.

Стосовно обвинувачення сина у крадіжці може пояснити, що вони поміняли вдома труби опалення і старі труби вирішили здати на металобрухт. Коли в сусіда пропав велосипед, сина почали викликати в міліцію, проте він до вчинення даних злочинів не причетний. В період часу з 03.11.2011 р. по 09.11.2011 р. син був вдома. Речі по списку предявленого обвинувачення син додому не приносив. В їх помешканні за її згодою було проведено огляд, проте працівники міліції нічого з викраденого не знайшли. Після прийняття лікарських препаратів у сина немає сил, тому вважає, що він не міг самостійно вчинити крадіжку.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що до нього подзвонив ОСОБА_2, коли це було він не памятає, та повідомив, що знайшов мобільний телефон і попросив, щоб він перевірив ІМЕІ. Він перевірив по базі ІМЕІ телефону і встановив, що той ніде не числиться, як викрадений, про що він сказав ОСОБА_2 Приблизно через неділю після цього до нього знову зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що його затримали. Він повторно перевірки по базі ІМЕІ телефону, проте той не значився, як викрадений, тому він знову порадив ОСОБА_2 залишити телефон у себе.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він в гаражі робив машину і бачив ОСОБА_2, який вдень возив тачкою метал. Він бачив ОСОБА_2 3-4 рази і тому запамятав його. Неподалік від його гаражу розташований пункт прийому металобрухту і в тому напрямку направлявся ОСОБА_2 Крім того, в минулому році ОСОБА_2 декілька разів пропонував йому придбати чотири колеса, однак він відмовився, оскільки він їх не бачив.

Дорога, якою ОСОБА_2 возив метал, розташована на відстані біля 3 м від його гаражу, тому він добре роздивився ОСОБА_2, який возив метал на металевій тачці з ручками. Він бачив, що на тачці накиданий металобрухт, але він не вдивлявся, що саме там було. Крім того, він бачив, що деякі речі були складені в мішок, який лежав на тачці, проте він не може повідомити, що саме було у вказаному мішку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала барменом у кафе «Добродій». Потерпіла до неї щодо зникнення мобільного телефону не зверталась. До неї підходив ОСОБА_8, з яким вона працювала, та сказав, що у дівчини його брата викрали мобільний телефон. Він повідомив, що чоловік попросив у неї мобільний телефон, щоб зателефонувати, після чого вийшов з кафе і більше не повернувся. До неї з телефоном ніхто не підходив і не говорив, що бажає повернути його потерпілій. Колеги, з якими вона працювала, також говорили, що до них ніхто з таким питанням не підходив.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він підміняв колегу на пункті прийому металобрухту по вул. Костянтиновича, 13 і підсудний приніс йому здати драбину. Через деякий час після цього прийшли працівники міліції, які забрали принесене підсудним.

Він запамятав підсудного, оскільки той приніс йому приблизно 24 кг металобрухту: труби, спортивний інвентар, дві драбини і він хотів забрати собі тренажери. Підсудний все це приніс в один день за два рази у мішку на плечах та за допомогою тачки. За принесений металобрухт він дав ОСОБА_2 гроші в сумі 220 грн.

Працівники міліції казали, що речі, принесені ОСОБА_2, крадені й викликали власника прийомного пункту. Він впізнав ОСОБА_2 по фотографіях і на даний час впізнає у залі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він з ОСОБА_3 сидів у кафе і до них підійшов підсудний, який попросив дати мобільний телефон, щоб він зателефонував. ОСОБА_3 дала йому свій телефон, підсудний постояв біля них, а потім зробив вигляд, що розмовляє по телефону і пішов до виходу. Коли вони почали збиратись, він оглянув кафе, проте підсудного вже не було. Він запитав у присутніх, чи ніхто його не бачив, проте підсудного ніхто не бачив. Після цього вони пробули в кафе ще приблизно 30 хв. Вони також розпитували у бармена та офіціантів, чи ніхто не звертався до них з приводу повернення телефону ОСОБА_3, проте підсудного ніхто не бачив. Він набирав зі свого телефону номер ОСОБА_3 і спочатку йшли гудки виклику, а потім був відсутній звязок з її номером. Підсудного поруч з кафе, коли вони вийшли, він не бачив.

Коли вони чекали на таксі, підсудного вони не бачили, потім вони попросили таксиста зачекати, але підсудного не було і вони на таксі поїхали до ОСОБА_3 додому, взяли коробку від телефону і поїхали у міліцію, де вона написала заяву про викрадення телефону.

Експерт ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомив, що діагноз, зазначений у довідці КЗ «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія»: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів є наркологічним діагнозом, а не психіатричним. В ході проведення судово-психіатричної експертизи зясовувались усі обставини і комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_12 перебував поза хворобливим розладом психічної діяльності та міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У разі необхідності під час проведення психіатричної експертизи комісія може заслухати і думку лікаря-нарколога, проте у випадку з ОСОБА_2 такої необхідності не було.

Свідок ОСОБА_13 на досудовому слідстві пояснила, що з 06.05.2008 р. по серпень 2010 року вона була заміжня за ОСОБА_2, після чого вони розлучились. Після розлучення вона підтримує з ним дружні стосунки і вони іноді зустрічаються.

Приблизно в середині березня 2011 року вона з ним зустрілась і він під час спілкування дав їй мобільний телефон марки «LG RF300», корпус золотистого кольору. На її запитання, що це за телефон, ОСОБА_2 розповів їй, що разом з незнайомим хлопцем та дівчиною у кафе він вживав спиртні напої, а потім незнайомці пішли та забули телефон і він забрав його. Даний телефон знаходився у неї приблизно один або два дня, але вона ним не користувалась. При ній ОСОБА_2 вставляв у даний телефон її сім-карту з номером 098-502-08-45, після чого ОСОБА_2 ним користувався сам.

На запитання слідчого: чи мали Ви намір повернути телефон його власнику? свідок повідомила, що особисто вона не мала такого наміру, оскільки не знала, кому належить даний телефон і як можна знайти його власників.

(а. с. 136).

Судом також було досліджено й інші докази, зібрані у справі, а саме:

- протокол добровільної видачі від 29.03.2011 р., згідно з яким ОСОБА_14 добровільно видала мобільний телефон марки KF300»ІМЕІ 94397, пояснивши, що даний телефон їй дав ОСОБА_2 (а. с. 13);

- протокол огляду місця події від 09.11.2011 р., відповідно до якого оглянуто підвальне приміщення будинку № 9 по вул. Медведєва в м. Вінниці, зафіксовано виявлену в ньому обстановку та описано пошкодження цегельної стіни (а. с. 28-34);

- протокол огляду місця події від 12.11.2011 р., згідно з яким оглянуто земельну ділянку за адресою: м. Вінниця, вул. Костянтиновича, 13, де здійснюється прийом металобрухту, в ході огляду якої було виявлено та описано металобрухт, в тому числі й мішок з чавунним посудом, алюмінієвими трубами різної довжини; каркас велосипеду; вішалка; металеві рейки довжиною 45 см; рівень жовтого кольору; труби білого кольору та труби каналізації (а. с. 54-59);

- протокол огляду предметів, відповідно до якого оглянуто алюмінієві труби, рівень будівельний, рейку, металевий посуд, мотки дроту, металеві пластини, металеві запчастини (а. с. 61);

- висновок експерта № 298-т від 06.12.2011 р., згідно з яким один слід тканини, який вилучений при огляді місця події за фактом крадіжки в період часу з 16.00 год. 03.11.2011 р. по 08.30 год. 09.11.2011 р. з підвального приміщення № 43 по вул. Медведєва, 6 в м. Вінниці, непридатний для ідентифікації та встановлення групової належності слідоутворюючого обєкту, який залишив даний слід (а. с. 118-120);

- протокол предявлення фотознімків для впізнання від 03.01.2012 р., відповідно до якого ОСОБА_7 впізнав особу, зображену на фото № 1, якого він бачив на початку листопада 2011 року, як той віз мішок з металобрухтом до пункту прийому металобрухту; з довідки до протоколу вбачається, що на фото № 1 зображено ОСОБА_2 (а. с. 134-135).

Аналізуючи пояснення підсудного, потерпілих, свідків, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт заволодіння підсудним мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_3 Так, підсудний в судовому засіданні не заперечував тієї обставини, що взяв у потерпілої мобільний телефон, щоб зателефонувати. При цьому підсудний зазначив, що він вийшов з приміщення кафе у коридор, оскільки там було шумно, а коли повернувся потерпілої вже не було. Також підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що в подальшому він розвішував оголошення біля медичного університету з метою пошуку власника телефону, крім того, він звернувся до ОСОБА_5, щоб той перевірив, чи не крадений телефон, і порадив йому, як діяти, проте ОСОБА_5 сказав, щоб він залишив телефон у себе. Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказані пояснення підсудного ОСОБА_2 підтримав, зазначивши, що до нього телефонував ОСОБА_2 і просив, щоб він перевірив, чи телефон не крадений. Він перевірив по базі даних телефон за ІМЕІ та встановив, що той краденим не числиться. Таким чином, підсудний ОСОБА_2 вважає, що в його діях відсутні ознаки злочину, оскільки наміру на заволодіння мобільним телефоном потерпілої у нього не було.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що потерпіла ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомляли, що до них у кафе підійшов підсудний та попросив мобільний телефон, щоб подзвонити і ОСОБА_3 дала його. Після цього підсудний зродив вигляд, що розмовляє по телефону і вийшов у коридор, а потім зник. Потерпіла ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні також зазначали, що вони намагались знайти підсудного, однак того не було. Крім того, свідок ОСОБА_10 зазначив, що він телефонував на номер потерпілої, спочатку йшли гудки виклику, а потім телефон був вимкнутий. Підсудний ОСОБА_2 на це пояснив, що телефон розрядився, проте потерпіла зазначила, що телефон на час передачі ОСОБА_2 був заряджений.

Також суд приймає до уваги, що свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначила, що ні до неї, ні до її колег барменів та офіціантів кафе «Добродій»ніхто стосовно повернення телефону потерпілій не звертався. Підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив, що намагався набрати з мобільного телефону декілька номерів з телефонної книги, проте це не дало результату. Разом з тим, суд враховує, що підсудний в судовому засіданні не зміг пояснити, до кого саме він телефонував, в тому числі й стосовно статі особи. Крім того, ні підсудним, ні його захистом не надано суду доказів, які б свідчили, що підсудний розвішував оголошення з метою встановлення власника мобільного телефону. Також суд приймає до уваги, що свідок ОСОБА_14 на досудовому слідстві повідомила, що підсудний запропонував їй мобільний телефон, повідомивши, що відпочивав з незнайомими хлопцем і дівчиною і останні забули телефон, тому він забрав його собі.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КК України особа, яка знайшла загублену річ, зобов'язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі. При цьому ч. 2 ст. 337 ЦК України регламентовано, що особа, яка знайшла загублену річ у приміщенні або транспортному засобі, зобовязана передати її особі, яка представляє володільця цього приміщення чи транспортного засобу. В подальшому ч. 3 ст. 337 ЦК України визначено, що у разі, якщо особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, або місце її перебування невідомі, особа, яка знайшла загублену річ, зобовязана заявити про знахідку міліції або органу місцевого самоврядування.

В судовому засіданні було встановлено, що підсудному ОСОБА_2 була відома власник мобільного телефону, що підсудним не заперечувалось. Також в судовому засіданні було встановлено, що після надання ОСОБА_2 мобільного телефону для здійснення телефонного дзвінка, потерпіла ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_10, який перебував з потерпілою, протягом щонайменше 30 хв. перебували в приміщення кафе, проте до них з питанням повернення мобільного телефону підсудний не звертався. Крім того, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначила, що їй ніхто з колег не повідомляв, що підсудний звертався до працівників кафе з питанням повернення мобільного телефону потерпілій.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку підтверджено факт незаконного заволодіння підсудним мобільним телефоном потерпілої. При цьому суд враховує, що з цією метою підсудний повідомив потерпілій, що йому необхідно зателефонувати і в подальшому певний час знаходився біля потерпілої, а коли вона перестала звертати на нього увагу, залишив приміщення кафе. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку заволодіння мобільним телефоном потерпілої відбулось саме шляхом обману. Зокрема, у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності»звертається увага на те, що обман це повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин, зловживання довірою недобросовісне використання довіри потерпілого.

За таких обставин суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_2 за фактом заволодіння мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_3 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Органами досудового слідства у предявленому ОСОБА_2 обвинуваченні зазначено, що вказаний злочин ним було вчинено й шляхом зловживання довірою (а. с. 146-147), проте посилання на дану обставину фабулі постанови про притягнення в якості обвинуваченого відсутнє, а тому суд вважає за необхідне виключити з предявленого ОСОБА_2 обвинувачення дану кваліфікуючу обставину.

Крім того, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт заволодіння підсудним ОСОБА_2 майном потерпілого ОСОБА_4 Так, підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що він не причетний до вчинення даного злочину, зазначивши, що на пункт прийому металобрухту він возив речі, які залишились після проведення ремонтних робіт у нього вдома. Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні також зазначила, що в їх помешканні було здійснено заміну труб опалення, тому ОСОБА_2 вирішив старі труби здати на металобрухт. Проте жодного доказу, який підтверджував би дані слова підсудного та його матері в частині здійснення ремонтних робіт та заміни під час них труб опалення, суду надано не було. Крім того, суд приймає до уваги, що свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що підсудний приносив на пункт прийому металобрухту, окрім труб, спортивний інвентар та драбини і саме тому він запамятав підсудного. Також свідок зазначив, що металобрухт підсудний приніс у мішках за допомогою тачки. Дані твердження свідка ОСОБА_9 узгоджується з протоколом огляду місця події від 12.11.2011 р., згідно з яким в пункті прийому металобрухту виявлено мішок з металобрухтом (а. с. 54-59), а також поясненнями свідка ОСОБА_7, даними в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що розчин у кладці стіни виготовлено неякісно в зв'язку з чим стінку можна було легко пошкодити. Також потерпілий зазначив, що після повідомлення про крадіжку деякі речі він впізнав на пункті прийому металобрухту і вони в подальшому були вилучені працівниками міліції.

Посилання підсудного ОСОБА_2 на те, що він самостійно не міг вчинити крадіжку такої кількості майна суд оцінює критично. Так, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що підсудним металобрухт на пункт прийому металобрухту було перевезено не за один раз підсудний ходив туди декілька разів. Дані пояснення узгоджуються і з поясненнями свідка ОСОБА_9, даними в судовому засіданні. Крім того, вказані свідки зазначали, що деякі речі підсудний перевозив за допомогою тачки. Посилання свідка ОСОБА_6 на те, що під час курсу замісної терапії підсудний перебуває у ослабленому стані в зв'язку з чим самостійно не міг винести речі, що зазначені в предявленому йому обвинуваченні, суд також оцінює критично. Так, відповідних документальних доказів наявності таких побічних дій у препаратів, що застосовуються при замісній терапії суду надано не було. Крім того, дану обставину не було підтверджено і експертом ОСОБА_11

Суд також приймає до уваги, що на досудовому слідстві було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_9 (а. с. 74). Посилання захисника підсудного на те, що останнім незаконно було здійснено прийом металобрухту в ОСОБА_2 як на обставину, що виключає винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину суд в силу ст. 275 КПК України оцінює критично.

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій підсудного суд приймає до уваги, що заволодіння вищевказаними речами відбулось шляхом проникнення до підвального приміщення, яке в свою чергу було здійснене після пошкодження стіни підвалу. Крім того, на час здійснення перевезення (перенесення) та подальшої передачі викраденого майно у пункт прийому металобрухту особам, які бачили підсудного, свідкам ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не було відомо, що вказане майно підсудному не належить.

За таких обставин суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_2 за фактом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у інше сховище.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу підсудного, його ставлення до вчиненого, обставини, що помякшують чи обтяжують його покарання.

Підсудний ОСОБА_2 вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно (а. с. 97), перебуває на наркологічному обліку з 13.07.2010 р. з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів (а. с. 98), відповідно до висновку судово-наркологічної експертизи виявляє ознаки опійної наркоманії ІІ ступеня, проте примусового лікування не потребує в зв'язку з тим, що перебуває на замісній терапії (а. с. 125), згідно з висновками проведених амбулаторної та стаціонарної судово-психіатричної експертиз в період вчинення злочину та на час їх проведення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психіки (а. с. 129-131, 268-271). Також суд приймає до уваги, що інкриміновані ОСОБА_2 злочини було вчинено в період іспитового строку (а. с. 91, 92-95).

Окрім наведеного суд враховує, що на досудовому слідстві потерпілій ОСОБА_3 було повернуто викрадений у неї мобільний телефон (а. с. 20) і потерпілому ОСОБА_4 повернуто частину викрадених у нього речей (а. с. 62).

Обставин, що помякшують покарання підсудного, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи підсудного, його ставлення до вчиненого, обставин, які помякшують та обтяжують його покарання, враховуючи те, що підсудним було вчинено умисні злочини в період іспитового строку, суд вважає, що виправлення підсудного без ізоляції від суспільства не можливе, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі. разом з тим, зважаючи на те обставин, що згідно з довідкою КП «Соціотерапія»від 01.11.2012 р. ОСОБА_12 перебуває на замісній терапії з 09.06.2010 р. на час видачі довідки й отримує відповідне лікування щоденно, суд вважає за доцільне до вступу вироку в законну силу обраний відносно ОСОБА_2 запобіжний захід залишити без змін, тобто підписку про невиїзд.

Потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на досудовому слідстві було заявлено цивільні позови (а. с. 10, 45), згідно з якими останні просили визнати їх цивільними позивачами та стягнути на їх користь 1350 грн. та 7240 грн. відповідно.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення заявлених цивільних позовів суд приймає до уваги, що на досудовому слідстві потерпілій ОСОБА_3 повернуто викрадений у неї мобільний телефон (а. с. 20) і потерпілому ОСОБА_4 повернуто частину викрадених у нього речей (а. с. 62). Крім того, суд враховує, що на досудовому слідстві потерпілими не було вказано, з кого саме вони просять стягнути заявлені ними суми позовних вимог. За таких обставин суд вважає за доцільне заявлені позовні вимоги залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 81 КПК України речові докази, що знаходяться на зберіганні у потерпілих, слід залишити останнім.

Згідно зі ст. 93 КПК України витрати за проведення криміналістичних досліджень необхідно покласти на підсудного, оскільки їх проведення було зумовлене вчиненням підсудним вищевказаних злочинів.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 31.12.2008 р. призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, зарахувавши строк перебування в ІТТ ВМУ УМВС України у Вінницькій області з 16.11.2011 р. по 25.11.2011 р.

Цивільні позови ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Речові докази, що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_3, залишити останній.

Речові докази, що знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_4, залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області 450 (чотириста пятдесят) грн. 24 коп. вартості проведення криміналістичних досліджень.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: