Справа № 307/70/15
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

15.06.2015 м. Ужгород
Суддя апеляційного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу, яку подав заступник прокурора Тячівського району ОСОБА_2 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В :
вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2015 року

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, гр. України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 липня 2014 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт,

визнаний винним і йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців;

- за ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців.

Строк відбування покарання визначено рахувати з дня його затримання, тобто з 20 листопада 2014 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_3 залишено попередній тримання під вартою.

Судові витрати, пов`язані з проведенням дактилоскопічної експертизи, в сумі 294,84 грн. ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

В порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Тячівського районного суду від 02 липня 2014 року за ч. 2 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт та будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання громадських робі 1 попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від їх відбування, в період з 01 вересня 2014 року по 06 жовтня 2014 року без поважних причин не з`являвся для відпрацювання громадських робіт на території Дубівської селищної ради, а відбув 48 годин з призначених йому вироком суду 150 годин, чим злісно ухилявся від відбування громадських робіт.

Крім того, 12 листопада 2014 року близько 21-ої години, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті літньої кухні АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 , під час вживання спиртних напоїв, на грунті раптово виниклих неприязних відносин затіяв сварку з ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс ОСОБА_5 один удар дерев`яною табуреткою по голові та один удар металевим предметом по тілу, після чого, витягнув ОСОБА_5 з кімнати на подвір`я та декілька разів вдарив в кам`яну сходинку головою ОСОБА_5 й наніс йому декілька ударів руками і ногами по різним частинам тіла, спричинивши йому тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_5 ..

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 389 КК України, вказує на те, що суд призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є несправедливим внаслідок м`якості. Посилається на те, що, призначаючи Мотринцю покарання із застосування ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців (при мінімальній санкції за ч. 2 ст. 121 КК України 7 років позбавлення волі) та, взявши, при цьому, до уваги лише позитивну характеристику ОСОБА_3 за місцем його проживання, суд не врахував положення ст. 65 КК України та постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року, й не врахував дані про особу винного, те, що обвинувачений, будучи судимим, вчинив два злочини, один з яких є тяжким і за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, і вину у вчиненні якого не визнав; є раніше судимим за вчинення умисного злочину проти здоров`я особи, що свідчить про схильність ОСОБА_3 до вчинення злочинів. Крім того, посилається на те, що судом не враховано положення ст. 27 Конституції України, згідно якої кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити людину життя. Апелянт також посилається й на те, що суд у вироку не зазначив обставини, що обтяжують обвинуваченому покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину. Просить вирок скасувати й ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, за ч. 2 ст. 389 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. Крім того, просить зазначити у мотивувальній частині вироку обставини, що обтяжують ОСОБА_3 покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, а також у ході апеляційного розгляду допитати обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідити дані, які характеризують його особу (т. 1 а.с. 115-122).

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що апеляційна скарга не відповідає вимогам ч. 2 цієї статті.

Так, в апеляційній скарзі прокурор належним чином не вмотивував доводи про те, що призначене оскаржуваним вироком ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, за ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки й на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців є занадто м`яким, а покарання, про призначення якого він клопоче, зокрема, за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років, за 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки й на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, відповідатиме ступеню суспільної небезпечності вчиненого злочину та даним про його особу. При цьому в апеляційній скарзі не вказується на те, чому призначене судом першої інстанції покарання прокурор вважає несправедливим, а покарання, про призначення якого він клопоче, справедливим.

Прокурором також не враховано те, що за ч. 2 ст. 389 КК України він просить призначити таке ж покарання, яке призначено судом першої інстанції, і при цьому клопоче скасувати вирок і в частині призначеного покарання за цією нормою права.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор допустився суперечності, оскільки в мотивувальній частині апеляційної скарги прокурор зазначив що не оспорює фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, однак в прохальній її частині просить скасувати вирок, при цьому не зазначивши чи вирок підлягає до скасування повністю чи у якійсь частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, установивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки скарги, і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційна скарга, яку подала потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав заступник прокурора Тячівського району ОСОБА_2 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2015 року в кримінальному провадженні щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 389 КК України ОСОБА_3 - залишити без руху.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати апелянту.

Встановити апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги 05 (п`ять) днів із дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити апелянту, що в разі не усунення вищезазначених недоліків, апеляційну скаргу їй буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7 Стан