БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/1310/15-к
Провадження № 1-кс/497/162/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2015 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявниці ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна,
ВСТАНОВИВ:
05 червня 2015 року о 13:00 годині на ім`я слідчого судді подано клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна, а саме автомобілю марки ВАЗ-21061, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1990 року випуску, колір бежевий, шасі к. НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 22.05.2015 року (єдиний унікальний номер 497/1164/15-к) на підставі клопотання слідчого СВ Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 було накладено арешт на вказаний транспортний засіб, та передано на відповідальне зберігання на штраф майданчик «Інформресурс» за адресою: вул. Радянської Армії, № 27, м. Ізмаїл, Одеська область.

При вилученні автомобілю, ним керував ОСОБА_7 , якому вона, заявниця тимчасово передала на його прохання, оскільки останній є інвалідом 1 групи, і самостійно не може пересуватися. При вирішенні питання про накладення арешту на даний автомобіль, її заявницю, як власника транспортного засобу не було повідомлено про час та місце розгляду клопотання слідчого, не вислухано її думку, та не взято до уваги пояснення, які вона могла б надати з цього приводу.

Даний автомобіль було затримано, в зв`язку з тим, що ОСОБА_7 перевозив на ньому металобрухт, який був вилучений слідчим, зданий до камери схову речових доказів Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області. Однак, цей транспортний засіб не може бути у подальшому конфіскований, навіть у разі доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального злочину, оскільки йому цей транспортний засіб не належить.

Втім, на даний час, вона має нагальну потребу в користуванні своїм автомобілем, що стало підставою для звернення з даним клопотанням до слідчого судді.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_6 ОСОБА_3 , діюча на підставі довіреності від 02.06.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 , зареєстрованої в реєстрі за № 1321 (а.с.3) підтримала доводи викладені в клопотанні, просила їх задовольнити, пояснила, що ОСОБА_7 є її чоловіком, якому ОСОБА_6 передала одноразово свій автомобіль марки ВАЗ-21061, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1990 року випуску, колір бежевий, з метою перевезення і здачі металобрухту, оскільки вони готувалися до поминок після смерті їх матері, та мали потребу в грошових коштах. Однак автомобіль разом з причепом, які не належать ОСОБА_7 були затримані в м. Болграді, вилучені у нього, та поміщені на штрафмайданчик в м. Ізмаїл, Одеської області. Оскільки саме ОСОБА_6 є власником цього автопричепу, і жодних правопорушень на ньому не скоювала, та до кримінальної відповідальності не притягувалася і не притягується, представник заявниці просив повернути їй, належний автомобіль.

Слідчий надав пояснення з підстав затримання названого причепу, та з підстав накладення на нього арешту. Стверджував, що оскільки власник цього причепу, не прибув протягом доби після вилучення до Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області для отримання свого майна, він змушений був звернутися з клопотанням до слідчого судді про накладення на нього арешту, та подальшої передачі на штраф майданчик. Клопотання заявниці підтримав.

Прокурор також вважав, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна і повернення його власнику, матеріали кримінального провадження в частині накладення арешту майна, приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 131 КПК України до заходів забезпечення кримінального провадження відноситься, зокрема, арешт майна, а в силу ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Згідно із матеріалами кримінального провадження № 0000356 від 20.05.2015 року вбачається, що підставою внесення відомостей до ЄРДР став рапорт ІДПС ДАІ старшого сержанта міліції ОСОБА_9 про те, що ним був зупинений транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ-2106, д/н НОМЕР_1 з автопричепом марки «Граніт», д/н НОМЕР_3 під керуванням жителя м. Татарбунари Одеської області ОСОБА_7 , 1964 року народження, в якому знаходився брухт металу в кількості приблизно 200 кг.

Під час огляду автомобіля марки ВАЗ-2106, д/н НОМЕР_4 , і автопричепа марки «Граніт», д/н НОМЕР_3 було виявлено та вилучено брухт чорних металів загальною вагою 200 кг.

Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 22.05.2015 року (єдиний унікальний номер 497/1164/15-к) на підставі клопотання слідчого СВ Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 було накладено арешт на тимчасово вилучені предмети:

- автомобіль марки ВАЗ-2106, д/н НОМЕР_1 ;

- автопричіп марки «Граніт», д/н НОМЕР_3 ,

та передано на відповідальне зберігання на штраф майданчик «Інформресурс» за адресою: вул. Радянської Армії, № 27, м. Ізмаїл, Одеська область;

- брухт чорних металів, вагою 200 кг., що передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.2).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 06.07.2006 року, власником транспортного засобу марки ВАЗ, модель 21061, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1990 року випуску, колір бежевий, шасі № к. НОМЕР_2 , тип ТЗ легковий седан є ОСОБА_6 (а.с.4).

Відповідно до матеріалів кримінального провадження власниця транспортного засобу ОСОБА_6 не є стороною кримінального провадження № 0000356 від 20.05.2015 року, про підозру їй, чи то будь-якій іншій особі на даний час не повідомлено.

В розумінні ст. 174 КПК України, арешт майна передбачає:

а) тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно;

б) тимчасове позбавлення осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, можливості відчужувати певне їх майно;

в) заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його;

г) накладення арешту або заборони на майно у вигляді речей, а саме: …. - на рухоме майно, до якого, відповідно до статті 181 Цивільного кодексу України, відноситься майно (речі), яке можна вільно переміщувати у просторі…

ґ) накладення арешту або заборони на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення;

д) забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову;

е) застосування арешту майна у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При цьому у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до п.п. 6 п.2.6. Роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, що викладено в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Враховуючи зазначену мету арешту майна, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або ж, якщо метою арешту майна є забезпечення конфіскації, то вартість арештованого майна має узгоджуватись із санкцією статті, яка передбачає покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа.

Вирішуючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Накладаючи арешт на автомобіль, належний ОСОБА_6 було обмежено її право власності на це майно, а відтак його арешт, не відповідає вимогам розумності та не є співрозмірним з огляду на завдання кримінального провадження.

Крім того, слід враховувати, що на майно не може бути накладено арешт з метою його конфіскації, якщо злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа, не передбачає такого виду покарання.

У цьому контексті слідчий суддя звертає увагу на те, що санкція статті 213 ч.1 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування, не передбачає конфіскації майна, доказів подання цивільного позову в рамках кримінального провадження стороною обвинувачення не надано, а тому відсутні підстави для накладення арешту на це майно.

Відповідно до пункту першого ч.6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю повертається власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливе без шкоди для кримінального провадження.

Таким чином, накладення арешту на майно заявниці ОСОБА_6 , яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні є безпідставним, а відтак арешт автомобіля марки ВАЗ-2106, д/н НОМЕР_1 - слід скасувати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 174, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт на тимчасово вилучене майно: транспортний засіб марки ВАЗ, модель 21061, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1990 року випуску, колір бежевий, шасі № к. НОМЕР_2 , тип ТЗ легковий седан, власником якого є ОСОБА_6 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 06.07.2006 року.

Звільнити автомобіль марки ВАЗ, модель 21061, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1990 року випуску, колір бежевий, шасі № к. НОМЕР_2 , тип ТЗ легковий седан з відповідального зберігання на штраф майданчику «Інформресурс» за адресою: вул.Радянської міліції, № 27, м. Ізмаїл, Одеська область та передати його безоплатно ОСОБА_6 , через її довірену особу ОСОБА_3 , діючу на підставі довіреності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1