У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Філатова В.М., Таран Т.С.

за участю прокурора

Колесниченка О.В.

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 24 квітня 2007
року кримінальну справу за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на постанову
Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 10 листопада 2005
року, якою кримінальну справу щодо

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, громадянина України, судимого у 2002 році за ч. 3 ст. 185 КК
України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

– за ч. 2 ст. 286 КК України закрито на
підставі п. 4 ст. 6, ст. 282 КПК України.

Ухвалою
апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 7 березня 2006 року постанову
щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Встановлено, що
ОСОБА_2 9 серпня 2004 року приблизно о 14 годині поблизу залізничного вокзалу
с. Багерове Ленінського району Автономної Республіки Крим, керуючи мотоциклом
марки “М-67”, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1, спричинивши їй тілесні
ушкодження середньої тяжкості.

У
касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_1 просить судові рішення щодо ОСОБА_2 скасувати, а кримінальну справу
направити на додаткове розслідування, мотивуючи тим, що досудове та судове
слідство проведено неповно, необєктивно та з порушенням норм
кримінально-процесуального законодавства. Крім того, ставить питання з приводу
не відшкодування завданої ОСОБА_2 шкоди.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який просив касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_1
задовольнити частково, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Доводи
касаційної скарги потерпілої ОСОБА_1 з приводу безпідставного застосування до
ОСОБА_2 Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005 року позбавлені
підстав.

Відповідно до п.
“а” ст. 1 Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005 року підлягають
звільненню від покарання особи, які в неповнолітньому віці вчинили злочини з
необережності, за які законом передбачено покарання, менш суворе, ніж
позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Як вбачається з
матеріалів, провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі п.
4 ст. 6, ст. 282 КПК України, у зв'язку
із застосуванням до нього п. “а” ст. 1
Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005 року.

Що стосується
доводів касаційної скарги потерпілої ОСОБА_1 з приводу не вирішеного питання
щодо відшкодування ОСОБА_2 шкоди, то відповідно до п. 2 ст. 14 Закону України
“Про амністію” від 31 травня 2005 року, застосування акту амністії не звільняє винну особу від обов'язку
відшкодовувати заподіяну злочином шкоду, а тому потерпіла не позбавлена
можливості порушити це питання перед судом в порядку цивільного
судочинства.

З урахуванням
наведеного, колегія суддів вважає, що скарга потерпілої ОСОБА_1, за вказаних
мотивів, не підлягає задоволенню.

Керуючись
статтями 394-396 КПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову
Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 10 листопада 2005
року та ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 7 березня 2006
року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

С У Д Д І:

Присяжнюк Т.І. Філатов В.М. Таран Т.С.