ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:

головуючого ОСОБА_7,

суддів: ОСОБА_8, ОСОБА_9,

за участю прокурора ОСОБА_10,

захисника ОСОБА_1,

засудженої ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні 14 травня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2015 року.

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 7 листопада 2012 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, не судиму,

засуджено за ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції станом на 23 травня 2011 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків строком на три роки, з позбавленням на підставі ст. 54 КК України 9 рангу посадової особи місцевого самоврядування;

- за ч. 1 ст. 364 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків строком на три роки;

- за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків строком на три роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_2 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків строком на три роки та з позбавленням на підставі ст. 54 КК України 9 рангу посадової особи місцевого самоврядування.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки, з покладенням на неї обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання щодо судових витрат.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватою у тому, що вона, виконуючи обов'язки голови Забуянської сільської ради, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, всупереч інтересам служби, достовірно знаючи, що питання про передачу у власність земельної ділянки площею 0,20 га ОСОБА_3 на сесії Забуянської сільської ради не розглядалося та відповідне рішення не приймалося, 18 вересня 2009 року внесла до протоколу 25 сесії Забуянської сільської ради V скликання від 16 червня 2009 року зміни про те, що на вказаній сесії надано дозвіл ОСОБА_3 на приватизацію земельної ділянки площею 0,20 га для будівництва та обслуговування жилого будинку у АДРЕСА_1, який підписала та завірила відтиском гербової печатки Забуянської сільської ради, а також виготовила підроблений витяг з рішення № 154-25-V від 16 червня 2009 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян».

Також ОСОБА_2 склала та виготовила завідомо неправдивий офіційний документ - витяг з рішення Забуянської сільської ради від 18 вересня 2009 року за № 167-27-V «Про передачу у власність земельної ділянки», яким затверджено технічну документацію та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,20 га вартістю 45 140 грн.

Вказані дії ОСОБА_2 призвели до незаконної приватизації земельної ділянки, що спричинило територіальній громаді істотної шкоди.

Окрім цього, ОСОБА_2, будучи головою Забуянської сільської ради Макарівського району Київської області, тобто представником влади та особою, яка займає відповідальне становище, шляхом вимагання, 23 травня 2011 року в своєму робочому кабінеті по АДРЕСА_2 отримала від ОСОБА_4 хабара у великому розмірі - 22 500 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на момент вчинення злочину становило 179 516,25 грн, за сприяння у вирішенні питання про передачу у власність йому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, земельних ділянок площею по 0,25 га кожному у АДРЕСА_1 та склала, внесла до офіційних документів завідомо неправдиві відомості про вирішення цього питання сільською радою і видала їх.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2015 року вирок суду від 7 листопада 2012 року щодо ОСОБА_2 у частині засудження її за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України скасовано, а провадження у цій частині справи закрито за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вироком Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2015 року апеляцію прокурора задоволено частково. Вирок суду від 7 листопада 2012 року щодо ОСОБА_2 у частині призначення їй покарання за ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції станом на 23 травня 2011 року) та за сукупністю злочинів скасовано. Цим же вироком апеляційного суду ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції станом на 23 травня 2011 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на три роки з конфіскацією усього майна, що є її власністю.

У касаційній скарзі захисник просить про зміну вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_2, пом'якшення покарання засудженій із звільненням від відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Вказав на невідповідність призначеного покарання внаслідок суворості, оскільки судом не враховано повною мірою дані про особу засудженої, її відношення до вчиненого, щире каяття, та те, що всупереч положенням кримінального процесуального закону апеляційний суд послався на неодноразове вчинення нею злочинів у сфері службової діяльності.

В запереченнях на касаційну скаргу прокурор просить залишити її без задоволення, вирок апеляційного суду - без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої та її захисника, які підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги захисника з таких підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, як і вказана кваліфікація дій, у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи захисника про невідповідність призначеного покарання засудженій внаслідок суворості є безпідставними.

Всі дані про особу засудженої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, незадовільний стан її здоров'я, її каяття, те, що позитивно характеризувалась за місцем проживання та роботи, не залишились поза увагою суду, який з огляду на наведене призначив покарання в мінімальних межах санкції статті, за якою її засуджено.

Крім того, суд апеляційної інстанції, скасовуючи вирок в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням, мотивував своє рішення про неможливість виправлення засудженої без ізоляції від суспільства належним чином.

Безпідставні й доводи захисника про незаконне врахування апеляційним судом, як даних про особу, неодноразового вчинення засудженою злочинів у сфері службової діяльності, оскільки закриття у даній кримінальній справі провадження в частині її засудження за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України було не з реабілітуючих підстав.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни або скасування вироку суду апеляційної інстанції, у справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України 1960 року та пунктом 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Апеляційного суду Київської області від 28 січня 2015 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційну скаргу її захисника ОСОБА_1 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ __________________

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9