Справа №460/665/15-к
Провадження №1кп-460/179/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, з 17.11.2014 року військовослужбовця військової служби військова частина польова пошта НОМЕР_1 , раніше не маючого судимості,-
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.2 КК України,
обвинувачений ОСОБА_4 , який з 24.05.2014 року проходив військову службу за мобілізацією та перебував на посаді заступника командира бойової машини навідником-оператором 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальойону військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_2 , яку з 03.03.2014 року переведено у вищу ступінь бойової готовності, а з 10.06.2014 року військову частину НОМЕР_2 відповідно до плану відмобілізування переведено на умовне найменування «військова частина-польова пошта НОМЕР_3 », в періоди з 23 вересня 2014 року по 25 вересня 2014 року, з 03 жовтня 2014 року по 06 жовтня 2014 року, з 14 жовтня 2014 року по 24 жовтня 2014 року та з 28 жовтня 2014 року по 03 листопада 2014 року без належного дозволу командира самовільно покидав межі військової частини та прибував в АДРЕСА_1 за зареєстрованим місцем проживання до призову на військову службу, де проводив час на власний розсуд. В денний час 03 листопада 2014 року обвинувачений ОСОБА_4 добровільно повернувся в розташування військової частини НОМЕР_2 , де про своє прибуття повідомив командування та приступив до виконання своїх службових обов`язків несення військової служби. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби за мобілізацією в період 23 вересня 2014 року по 25 вересня 2014 року, з 03 жовтня 2014 року по 06 жовтня 2014 року, з 14 жовтня 2014 року по 24 жовтня 2014 року та з 28 жовтня 2014 року по 03 листопада 2014 року самовільно залишав без дозволу командира місце служби та військову частину без поважних причин, тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 ч.2 КК України.
Під час судового розгляду свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ст.407 ч.2 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав та по суті обвинувачення показав, що до призову на військову службу за мобілізацією він проживав в смт.Щирець разом з матір`ю та старшою сестрою-інвалідом. З 24 травня 2014 року він був мобілізований і став проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 . В період з липня по вересень 2014 року він знаходився в зоні проведення антитерористичної операції, після повернення з якої продовжив служити у військовій частині в АДРЕСА_2 . 23 вересня 2014
року у вечірній час він самовільно залишив місце розташування військової частини та приїхав до додому в АДРЕСА_1 , де допомогав рідним по господарству, а 25 вересня 2014 року приїхав у військову частину для подальшого проходження служби. Також він самовільно залишав місце служби ще три рази, а саме з 03 по 06 жовтня 2014 року, з 14 по 24 жовтня 2014 року та з 28 жовтня по 03 листопада 2014 року. Останній раз, коли він прибув на місце служби, то ознайомився з наказом про своє переведення у військову частину польова пошта НОМЕР_1 , де на даний час проходить військову службу. В скоєному він розкаюється, просить суворо його не наказувати.
Враховуючи визнання вини обвинуваченим та показання обвинуваченого щодо обставин скоєного кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, з`ясувавши в обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено вину обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні місця служби та військової частини без поважних причин тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року, і його дії за ч.2 ст.407 КК України кваліфіковано правильно.
Обставиними, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність заподіяної шкоди, скоєння злочину внаслідок збігу обставин в державі під час проходження військової служби, добровільне припинення злочинного діяння, приймав участь в антитерористичній операції. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, органом досудового розслідування та судом не встановлено.
З врахуванням обставин по справі та особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, його відношення до скоєного злочину та бажання продовжувати військову службу, суд вважає, що з метою виправлення та попередження скоєння нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді штрафу в межах санкції частини статті інкримінованого злочину.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.407 ч.2 КК України, та обрати покарання за ст.407 ч.2 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесять) грн 00 коп.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: