Справа № 150/1088/14-к
Провадження по справі № 1-кп/150/72/14
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2014 року Чернівецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

за участю потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у залі судових засідань Чернівецького районного суду Вінницької області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 24.03.2014 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

23 березня 2014 року близько 10 години, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21104», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою сполученням смт. Чернівці- с. Березівка Чернівецького району Вінницької області в напрямку с. Березівка, під час здійснення об`їзду легкового автомобіля, який зупинився в районі перехрестя із другорядною дорогою, що веде в напрямку с. Лужок Чернівецького району, невірно оцінив дорожню обстановку, виїхавши за межі проїзної частини дороги, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перебувала на лівому узбіччі.

Внаслідок наїзду ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №174/47 від 16.06.2014 року, ОСОБА_5 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правого стегна, правого передпліччя правого г/с суглобу, перелом верхньої гілки правої лонної кістки тазу, закритого перелому правої малогомілкової кістки, які відносяться до середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №400 а від 01.10.214 року, в ситуації, яка склалася в діях водія автомобіля «ВАЗ 21104» ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Водій ОСОБА_4 , за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано:

-п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1, 12.3 ПДРУ знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із спричиненням ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав, щиро покаявся та показав, що біля 10 години 00 хвилин повертався з смт. Чернівці в с. Березівка. Рухаючись власним автомобілем по автодорозі, доїжджаючи до повороту на с. Лужок, перед ним рухався легковий автомобіль ВАЗ 2107 та Фольксваген Т-4. Останній автомобіль зупинився на перехресті доріг в сторону с. Лужок , також зупинив рух і водій автомобіля ВАЗ 2107. Після цього обвинувачений увімкнув сигнал лівого повороту та почав виконувати маневр об`їзду перешкоди. Коли ОСОБА_4 , майже порівнявся з автомобілем ВАЗ, його водій почав різко рух в сторону обвинуваченого, при чому не вмикаючи знаків повороту. Надалі обвинувачений також почав рух в ліву сторону на обочину, однак побачив жінку, яка там стояла, тому почав кермувати вправо, щоб уникнути наїзду на неї та почав гальмувати, однак зачепив потерпілу лівою стороною автомобіля. Після цього ОСОБА_4 вибіг з автомобіля та побачивши, що потерпіла ушкоджена, посадив її в свій автомобіль та відвіз до лікарні.
Допитана в судовому засіданні потерпіла суду показала, що 23.03.2014 року біля 10 години 00 хвилин вийшла до дороги зі сторони с. Лужок Чернівецького району Вінницької області, щоб добратись до смт. Чернівці Вінницької області. Стоячи на узбіччі дороги почула гучну роботу двигуна автомобіля, який рухався з смт. Чернівці в напрямку с. Березівка Чернівецького району Вінницької області. Після чого відчула сильний тупий удар в праву сторону, в ділянку правого бедра. Від удару потерпіла відлетіла з місця. До неї відразу ж підійшов обвинувачений, посадив в свій автомобіль та відвіз до лікарні. Внаслідок отриманих ушкоджень ОСОБА_5 тривалий час лікувалась в Чернівецькій ЛПЛ та Шаргородській РПЛ.

Суд, переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту зазначених обставин кримінального провадження, у тому, що його позиція є добровільною, роз`яснивши ОСОБА_4 , що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, з урахування того, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження - кваліфіковані вірно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину обвинуваченим, що відповідно до ст. 12 КК України він віднесений до злочинів невеликої, особу винного, а саме що він на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні дитину, якій не виповнилось 18 років.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та надання допомоги потерпілому відразу після вчинення злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.
Беручи до уваги вище наведене та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, і тому до нього слід застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Окрім того, з огляду на те, що вчинений обвинуваченим злочин у відповідності з ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, ОСОБА_4 на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році» має на утриманні дитину, якій не виповнилось 18 років, згідно пункту в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 року» на нього поширюється вказаний закон.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» виконання цього Закону покладається на суди. Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього. Обвинувачений ОСОБА_4 клопотав про застосування відносно нього амністії.
Наведене свідчить про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень Закону України «Про амністію у 2014».
Таким чином, відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році», враховуючи клопотання обвинуваченого про застосування до нього вимог вищезазначеного Закону, суд вважає за необхідне, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. в) ст. 1 Закону, як такого, що засуджується за вчинення злочину невеликої тяжкості і на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році» має на утриманні дитину, якій не виповнилось 18 років.
В ході судового розгляду справи потерпілою ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов, в якому прохала стягнути з обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду в розмірі 10 000 гривень та моральну шкоду в розмірі 80 000 гривень.
Обвинувачений цивільний позов визнав частково, погодився відшкодувати потерпілій матеріальну шкоду, що документально підтверджена. Крім того, суду показав, що дійсно, отримані ОСОБА_5 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ушкодження та подальше тривале лікування спричинило останній душевні страждання, а тому наявність моральної шкоди не заперечує, однак вважає заявлену потерпілою шкоду завищеною.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" зазначено, „ що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до діючого законодавства моральна шкода може полягати, зокрема:... в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків".
Крім того, відповідно до п.5постанови від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Оскільки, 23 березня 2014 року обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_5 спричинив їй тілесні ушкодження, що за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а у відповідності до ст. 3 Конституції України « Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, то суд вважає, що спричинення моральної шкоди потерпілій мало місце.
За таких обставин, суд вважає, що дійсно вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення потягло за собою сильні переживання та страждання, потерпіла ОСОБА_5 відчула сильний стрес, пов`язаний з тілесними ушкодженнями, розладилася її нервова система, вона знаходиться в постійному емоційному та психологічному напруженні, що негативно впливає на душевну рівновагу. У зв`язку з тілесним ушкодженням потерпіла зверталась до лікарні, внаслідок отиманих ушкоджень у неї порушився сон. Все це негативно впливає на її душевну рівновагу і спричиняє додаткові душевні переживання.
Однак, заявлений потерпілою розмір спричиненої їй моральної шкоди не спів розмірний з наслідками протиправного діяння.
Отож, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої про відшкодуванні їй моральної шкоди в розмірі 80 000 гривень підлягають задоволенню частково.
Окрім того, завдана потерпілій матеріальна шкода в розмірі 10 000 гривень не доведена належними та допустимими доказами.
В ході судового розгляду встановлено належним чином доведену завдану потерпілій матеріальну шкоду на суму 3361,15 гривень, що стверджується наданими суду квитанціями про оплату витрат на лікування, які визнає обвинувачений. Тому, вказана сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь ОСОБА_5 ..
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні за проведення судово - автотехнічної експертизи становлять 393,12 грн..

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.368, 371, 373-376, 395 КПК України, суд,-

ПРИСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді 2 /двох/ років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 /один/ рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з призначенням іспитового терміну строком на 1 /один/ рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

· не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
· повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.
На підставі ч. 2 ст. 86 КК, п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014», - звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати за проведення судово - автотехнічної експертизи в розмірі 393 /триста дев`яносто три/ гривні 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь потерпілої ОСОБА_5 ., ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою - АДРЕСА_1 у рахунок понесеної матеріальної шкоди 3361 /три тисячі триста шістдесят одна/ гривня 15 копійок та в рахунок моральної шкоди 15 000 /п`ятнадцять тисяч/ гривень.
Арешт, накладений ухвалою Чернівецького районного суду від 21.05.2014 року на автомобіль ВАЗ-21104, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , сірого кольору, зареєстрований на ОСОБА_6 , та який відповідно до довіреності від 14.11.2013 року перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , що знаходиться на зберіганні ОСОБА_4 зняти.

Вирок суду набирає законної сили через 30 діб після його оголошення, якщо він не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Чернівецький районний суд Вінницької області.

СУДДЯ ОСОБА_8