Справа № 629/5493/14-к
Номер провадження 1-кп/629/62/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження № 0002037 від 13.09.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Панютине Лозівського р-ну Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 02 березня 2000 року Лозівським міським судом Харківської області за ч.2 ст.141 КК України до 3 років позбавлення волі, з застосуванням ст.46-1 КК України ( 1960р.) з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, зі сплатою штрафу у розмірі 680 гривен в дохід держави;

2) 22 вересня 2004 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.190; ст.297 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від покарання умовно - достроково 02 грудня 2005 року на не відбутий строк 8 місяців 2 дня;

3) 25 жовтня 2006 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.162 КК України до 2 років обмеження волі з застосуванням ст.ст.71;72 КК України остаточно до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

4) 18 вересня 2009 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185; ч.3 ст.186; 297 КК України з застосуванням ст.ст.70,71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, звільненого від покарання 04.06.2011 року, по відбуттю терміну покарання;

5) 26 грудня 2011 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого 29.08.2013 року по відбуттю терміну покарання;

6) 26 березня 2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області, за ст. 125 ч. 1 КК України - громадські роботи на строк 200 годин;

6) 21 жовтня 2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 389, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, згідно ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 15 днів. Початок строку відбування покарання з 20 жовтня 2014 року, та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Зміїв Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 раніше не судимого, у вчинені обома кримінального правопорушення, передбаченого: ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисні корисливі злочини при наступних обставинах:

12.09.2014 року приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 знаходився біля побутових приміщень корпусу допоміжних цехів TOB «ЛКМЗ» за адресою: Харківська область, м. Лозова вул. Свободи 6.24, де у нього виник умисел на таємне викрадання чужого майна TOB «ЛКМЗ».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, він, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи корисливий мотив, з метою наживи, маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом на таємне викрадання чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, через віконний отвір, проник до приміщення TOB «JIKM3», звідки таємно викрав лом чорного металу вагою 80 кг., та згідно висновку товарознавчої експертизи №3325 від 14.10.2014 року складає вартістю 128 гривень, та лом алюмінію вагою 2,785 грн., вартістю 40 грн. 40 коп., спричинивши TOB «JIKM3» матеріальну шкоду на загальну суму 168 грн. 40 коп.

З місця скоєння зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, в вересні 2014 року, точної дати в ході судового розслідування встановити не представилось можливим, у вечірній час ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи обоє в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території ГСК № 13, біля гаражу № НОМЕР_1 , який розташований в м. Лозова Харківської області, заздалегідь знаючи, що задня стінка вибита, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно для ОСОБА_4 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, через вибиту задню стінку гаражу № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , проникли в середину даного гаражу, звідки таємно викрали: дамський велосипед В-22 «Львів», вартістю - 207 грн. 00 коп.; металеву коптилку розмірами 80x30 см., вартістю - 117 грн. 00 коп.; два металевих листа розміром 150 х 250 см. товщиною 3 мм. кожний, вартістю 534 грн. 00 коп.; керосинову лампу, вартістю - 40 грн. 00 коп.; електричний металевий щиток з лічильника, вартістю - 120 грн. 00 коп.; металеві вхідні двері розміром 60 х 90 см., товщиною 3 мм. вартістю - 130 грн. 00 коп.; два передніх сидіння з автомобіля ВАЗ - 2107, вартістю - 380 грн. 00 коп.; два передніх сидіння з автобуса «Ікарус», вартістю - 213 грн. 00 коп.; електропакетник, вартістю - 35 грн. 00 коп.

Після чого з місця скоєння злочину зникли, викраденим розпорядились на свій власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду, згідно висновку товарознавчої експертизи № 3326 від 14.10.2014 року загальна сума матеріальної шкоди складає 1776 грн. 00 коп..

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними себе та судові витрати за проведення експертиз визнали повністю та пояснили у судовому засіданні, що дійсно скоїли злочини при зазначених обставинах. Щиросердно розкаюються у скоєному ними злочинах, просили суд пом`якшити покарання та суворо не наказувати.

Враховуючи пояснення обвинувачених: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також те, що вони не оскаржують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості їх позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинувачених та дослідженням даних, які характеризують їх особу, проти цього не заперечували інші учасники процесу.

Представник потерпілого в особі ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_7 надали суду заяви про можливість слухати справу у їх відсутності.

Дії обвинувачених: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) у TOB «JIKM3» на суму 168 грн. 40 коп., та у гр. ОСОБА_7 на суму 1776 грн. 00 коп., вчинене повторно для ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням до сховища.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачені: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скоїли тяжкі злочини.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він громадянин України, українець, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 1995 року знаходиться на обліку у лікаря нарколога з діагнозом залежність від алкоголю, розлучений, за місцем мешкання характеризується формально позитивно, не працює, не військовозобов`язаний. ( а.с. 64-109)

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він громадянин України, українець, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, за місцем мешкання характеризується формально позитивно, не працює, не військовозобов`язаний. ( а.с. 50-63)

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів, скоєння злочину у стані сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає скоєння злочину у стані сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

При призначенні покарання обвинуваченим: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ними злочину, дані про осіб обвинувачених, які вказані вище, обставини, які обтяжують та пом`якшують їм покарання.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного ними злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинувачених ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

При призначенні покарання обвинуваченим: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує положення ст. 69-1 КК України.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєних злочинів, особи обвинуваченого, обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання, обставин скоєного злочину та відношення до скоєного, суд призначає покарання ОСОБА_4 в межах санкції обвинувачення, без застосування ст.ст. 75,76 КК України, та вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в місцях позбавлення волі на певний строк.

Вважаючи, що обвинувачений ОСОБА_4 раніш судимий 21.10.2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 389, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, згідно ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 15 днів, відбуває покарання у Харківському СІЗО та дані злочини скоїв до постановлення вказано вироку, суд застосовує до нього вимоги ч.4 ст.70 КК України та призначає покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до глави 18 ст.ст. 176-178,183 КПК України, суд вважає залишити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді триманням під вартою в Харківському СІЗО, який йому обрано за вироком суду від 21 жовтня 2014 року до набрання вироком законної сили, в зв`язку з винесенням судом обвинувального вироку, припиненням його злочинної діяльності та запобіганням спробам переховуватися від суду.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відраховувати з дня фактичного затримання його працівниками міліції, за вироком суду від 21.10.2014 року, а саме з 20 жовтня 2014 року з 20 години 00 хвилин.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд призначає покарання ОСОБА_5 в межах санкції обвинувачення із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 органом досудового слідства та прокурором не обиралась.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 судові витрати по справі за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3325 від 14.10.2014 року на загальну суму 293 грн. 40 коп., на користь держави, так як вона найшла своє підтвердження в судовому засіданні та її визнав у повному обсязі ОСОБА_4 , перерахувати на р/р 0005, код доходів 2406300, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова: держава. (а.с.36-38).

Стягнути з обвинувачених: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних долях судові витрати по справі за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3326 від 14.10.2014 року на загальну суму 195 грн. 60 коп., тобто з кожного по 97 грн. 80 копійок, на користь держави, так як вона найшла своє підтвердження в судовому засіданні та її визнали у повному обсязі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та перерахувати на р/р 0005, код доходів 2406300, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова: держава. (а.с.39-43).

Цивільні позови представником ТОВ «ЛКМЗ» в особі ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_7 не заявлено. (а.с. 15, 27-28)

Питання щодо речових доказів вирішити в поряду ст. 100 КПК України. (а.с.45-47)

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України (2012 р.), суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення та призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовтня 2014 року, за яким ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 2 ст. 389, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 15 днів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді 4 (чотирьох) років 15 (п`ятнадцяти) днів позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення та призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового слідства та прокурором не обиралась.

Обвинуваченому ОСОБА_4 залишити обраний раніш запобіжний захід за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 жовтня 2014 року у вигляді тримання під вартою в умовах Харківського слідчого ізолятора, та залишити його до набранням вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відраховувати з 20 жовтня 2014 року з 20 години 00 хвилин, згідно вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.10.2014 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 судові витрати по справі за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3325 від 14.10.2014 року на загальну суму 244 грн. 50 коп., на користь держави, так як вона найшла своє підтвердження в судовому засіданні, та її визнав у повному обсязі ОСОБА_4 (а.с.36-38).

Стягнути з обвинувачених: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних долях судові витрати по справі за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3326 від 14.10.2014 року на загальну суму 195 грн. 60 коп., тобто з кожного по 97 грн. 80 копійок, на користь держави, так як вона найшла своє підтвердження в судовому засіданні та її визнали у повному обсязі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та перерахувати на р/р 0005, код доходів 2406300, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова: держава. (а.с.39-43).

Цивільний позов представником потерпілого ТОВ «ЛКМЗ» в особі ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_7 не заявлено.

Речові докази по справі, а саме металеву батарею з двох циліндрів та трьох циліндрів, металеві вироби з металу сірого кольору, які знаходяться на зберіганні у начальника ВОХР ТОВ «ЛКМЗ» ОСОБА_9 залишити на постійне користування у підприємстві. (а.с.45-47)

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Суддя: ОСОБА_1