ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2187/15-к
Провадження № 1-кп/636/234/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2015 року
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва Харківської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв, Харківської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 1999 та 2008 років народження, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
встановив:
У невстановлений період часу ОСОБА_5 знайшов два предмети, які є 40-мм пострілами ВОГ-25П з осколковими гранатами, які відповідно до висновку судової вибухотехнічної експертизи № 3822 від 23 квітня 2015 року, належать до бойових припасів, та один елемент динамічного захисту типу 4С22 комплексу динамічного захисту броньованої техніки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який згідно з висновком комплексної судової вибухотехнічної експертизи та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 3819/3820 від 24 квітня 2015 року належить до зарядів вибухової речовини у міцному корпусі та після придбання став зберігати їх за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою: АДРЕСА_1 відповідно. 25 лютого 2015 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова співробітниками Служби Безпеки України в Харківській області було проведено обшук у житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . В ході проведення обшуку за вищевказаною адресою, поміж іншого, виявлено та вилучено два предмети, які є 40-мм пострілами ВОГ-25П з осколковими гранатами, які відповідно до висновку судової вибухотехнічної експертизи № 3822 від 23 квітня 2015 року належать до бойових припасів. Встановлено, що в кімнаті, де виявлені вказані боєприпаси в квартирі АДРЕСА_3 , не однократно бував ОСОБА_5 , який діючи умисно, маючи на меті зберігання бойових припасів, усвідомлюючи протиправний і злочинний характер свого діяння, в саме те, що дані предмети є боєприпасами на зберігання і носіння яких необхідний спеціальний дозвіл, у період часу початковий момент в ході досудового розслідування не встановлено до 25.02.2015 року без передбаченого законом дозволу зберігав за вказаною адресою вищезазначені предмети, нехтуючи передбаченими вимогами Постанови Верховної Ради України № 2471-ХП від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», яка передбачає право власності на боєприпаси при наявності спеціального дозволу, що видається органами внутрішніх справ України згідно з наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року.

Також, 25 лютого 2015 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова співробітниками Служби Безпеки України в Харківській області було проведено обшук в житловому будинку та не території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведеного обшуку за вищевказаною адресою, поміж іншого, виявлено та вилучено один елемент динамічного захисту типу 4С22 комплексу динамічного захисту броньованої техніки «Контакт-5», який згідно з висновком комплексної судової вибухотехнічної експертизи та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 3819/3820 від 24 квітня 2015 року належить до зарядів вибухової речовини у міцному корпусі. Встановлено, що на території домоволодіння АДРЕСА_1 , фактично мешкає ОСОБА_5 , який діючи умисно, маючи на меті зберігання вибухової речовини, усвідомлюючи протиправний і злочинний характер свого діяння, в саме те, що дані предмети є зарядом вибухової речовини на зберігання і носіння якого необхідний спеціальний дозвіл, у період часу початковий момент в ході досудового розслідування не встановлено до 25.02.2015 року без передбаченого законом дозволу зберігав за вказаною адресою вищезазначені предмети, нехтуючи передбаченими вимогами Постанови Верховної Ради України № 2471-ХП від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», яка передбачає право власності на вибухові речовини при наявності спеціального дозволу, що видається органами внутрішніх справ України згідно з наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України незаконне поводження з вибуховими речовинами та бойовими припасами, тобто зберігання вибухових речовин та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

19 травня 2015 року між прокурором Чугуївської міжрайонної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 .

Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 263 ч. 1 КК України. Обвинувачений визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, сторони узгоджують вид і розмір покарання у вигляді трьох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, згідно з вимогами ч. 2,3 ст. 75 КК України, яке буде визначено судом відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у вигляді трьох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, згідно з вимогами ч. 2,3 ст. 75 КК України, яке буде визначено судом відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник також підтримав укладення угоди про визнання винуватості, підтвердив її добровільність.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинуваченого суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 263 ч. 1 КК України. Даний злочин відноситься до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана державним чи суспільним інтересам. Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України. Сторони уклали угоду про визнання винуватості добровільно, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, що є підставою для її затвердження та призначення узгодженої сторонами міри покарання. Отже, слід затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 травня 2015 року між прокурором Чугуївської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої системи.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати за проведення судової вибухотехнічної експертизи № 3822 від 23 квітня 2015 року у сумі 984 (дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. та комплексної судової вибухотехнічної експертизи та експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу № 3819/3820 від 24 квітня 2015 року у сумі 2460 (дві тисячі чотириста шістдесят) грн., а всього 3444 (три тисячі чотириста сорок чотири) грн. на користь держави.

Долю речових доказів 40-мм пострілів ВОГ-25П з осколковими гранатами, які належать до бойових припасів, які знаходяться у камері зберігання при Чугуївському РВ ГУМВС України в Харківській області, вирішити у відповідності до інструкції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1