В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ;
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ;
з участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 30.11.2005 Придніпровським райсудом м. Черкаси за ст.185 ч.3, ст.15 ч.3, ст.185 ч.3, ст.186 ч.3, ст.185 ч.2, ст..0 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 25.04.2008 на підставі ст.107 КК України постановою Самборського ГС Львівської області від 23.04.2008 умовно-достроково, невідбутий термін 1 рік 3 дні.
2) 01.11.2010 Придніпровський РС м. Черкаси за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 19.04.2013 на підставі ст.81 КК України постановою Уманського ГРС Черкаської області від 11.04.2013 умовно-достроково, невідбутий термін 1 рік 2 місяці 29 днів;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Канів, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 03.11.2004 Придніпровським райсудом м. Черкаси за ст.185 ч.3 до 3 років позбавлення волі. Звільнений 05.12.2004 на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки. Постановою Придніпровського райсуду м. Черкаси від 20.10.2005 на підставі ст.78 КК України відмінено звільнення з іспитовим строком на 3 роки.
2) 30.11.2005 Придніпровським райсудом м. Черкаси за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом часткового приєднання до даного покарання по вироку Придніпровського райсуду м. Черкаси від 03.11.2004 до 6 місяців позбавлення волі.
3) 05.03.2009 Придніпровським райсудом м. Черкаси за ст.185 ч.3, ст.304, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднати частково невідбуте покарання 6 місяців по вироку Придніпровського райсуду м. Черкаси від 30.11.2005 и по закінченню визначити до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 19.03.2012 по відбуттю строку покарання.
4) 20.08.2012 Придніпровського райсуду м. Черкаси за ст.185 ч.3, ст.357 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 07.08.2014 року на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області умовно-достроково на не відбутий термін 10 місяців 23 дні,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
із участю в судовому розгляді:
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
Обвинувачений ОСОБА_5 , 20.09.2014 близько 11.00 години, повторно маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до будівлі складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де через отвір між стіною та дахом проник у вказане приміщення, звідки таємно умисно, з корисливих мотивів викрав чуже майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: електричний двигун та металеві вироби на загальну вартість 200 гривень, після чого з місця скоєння злочину з викраденим зник, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 23.09.2014 близько 01.00 години ОСОБА_5 , 1989 р.н., спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_6 таємно, умисно з корисливих мотивів викрали чуже майно, що належить ОСОБА_9 при наступних обставинах. Так, 22.10.2014 ОСОБА_5 запропонував своєму знайомому ОСОБА_6 вчинити крадіжку зі складського приміщення, на що останній погодився. Після чого 23.10.2014 близько 01.00 години вони разом прийшли до будівлі складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 спостерігаючи за оточуючою обстановкою з метою попередження співучасника злочину у разі появи сторонніх осіб, а ОСОБА_5 через отвір між стіною та дахом проник у вказане приміщення, звідки таємно умисно, з корисливих мотивів викрав чуже майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: пластикові відра з фарбою в кількості 6 штук, вагою 10 кг. кожне, вартістю 1050 гривень за 1 штуку, а всього на суму 7350 гривень. Вказане майно передав ОСОБА_6 через отвір між стіною і дахом, після чого з місця скоєння злочину з викраденим зникли, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 01.10.2014 близько 03.00 години ОСОБА_5 , 1989 р.н., таємно, умисно з корисливих мотивів викрав чуже майно, що належить ОСОБА_9 при наступних обставинах. Так, 22.10.2014 ОСОБА_5 запропонував своєму знайомому ОСОБА_6 вчинити крадіжку зі складського приміщення, на що останній погодився. Після чого 23.10.2014 близько 01.00 години вони разом прийшли до будівлі складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 спостерігаючи за оточуючою обстановкою з метою попередження співучасника злочину у разі появи сторонніх осіб, а ОСОБА_5 через отвір між стіною та дахом проник у вказане приміщення, звідки таємно умисно, з корисливих мотивів викрав чуже майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: пластикові відра з фарбою в кількості 7 штук, вагою 10 кг. кожне, вартістю 1050 гривень за 1 штуку, а всього на суму 7350 гривень. Вказане майно передав ОСОБА_6 через отвір між стіною і дахом, після чого з місця скоєння злочину з викраденим зникли, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що все відбулося саме так, як вказано в обвинувальному висновку, було два інциденти в яких він брав участь, дати не пам`ятає, до вчиненого спонукало складне матеріальне становище.
В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, визнав всі кримінальні правопорушення, інкриміновані йому стороною обвинувачення, визнав всі епізоди, точні дати вчинення не пам`ятає, до цього призвело скрутне матеріальне становище. Розкаявся, прохав сурово не карати, повідомив.
В судове засідання не з`явився потерпілий ОСОБА_9 , до початку судового засідання, через канцелярію суду надав заяву в якій просив задовольнити цивільний позов на суму 8600,00 гривень та просив слухати справу без його участі.
Відповідно до положень ст.325 КПК України суд визнає за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності потерпілого.
Показання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується як його показами даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Тому дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, межі, установлені санкції статті КК України.
Згідно ст.66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Згідно ст.67 КК України, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд враховує вчинення злочину повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_5 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, перебуває під наглядом лікаря-психіатра КЗ «ЧОНД» з 2002 року з приводу розладу особистості, раніше був неодноразово засуджений, наявність пом`якшуючої та обтяжуючих відповідальність обставин. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_5 до покарання, пов`язаного із позбавленням волі.
Однак, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, його особу, визнання вини та відношення до вчиненого, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, який відповідно до виписки із історії хвороби є негативним, позитивну характеристику з місця проживання, акту обстеження житлово-побутових умов, що підтверджує факт проживання однією сім`єю із ОСОБА_10 , 1989 року народження, думку сторони обвинувачення про можливість звільнення від відбування покарання із іспитовим строком, суд встановлює за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 цього Кодексу.
Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 ст.69 КК України не вбачається, так як він схильний до вчинення кримінальних правопорушень та має непогашені судимості.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується як його показами даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Тому дії обвинуваченогоОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, межі, установлені санкції статті КК України.
Згідно ст.66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Згідно ст.67 КК України, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд враховує вчинення злочину повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_6 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, на спеціальних обліках не перебуває, раніше був неодноразово засуджений, наявності пом`якшуючої та обтяжуючих відповідальність обставин. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_6 до покарання, пов`язаного із позбавленням волі.
Однак, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, зокрема наявності постійного місця проживання, за яким характеризується виключно позитивно, визнання вини, відношення до вчиненого, поведінку після вчинених діянь, наявності на утриманні особи похилого віку, суд обґрунтовує призначити покарання наближене до мінімального розміру санкції інкримінованої статті КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 скоїв кримінальні правопорушення та був засуджений 28.08.2012 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 07.08.2014 року на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області умовно-достроково на не відбутий термін 10 місяців 23 дні. Суд вважає за необхідне за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного судом покарання приєднати частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_6 ст.69, ст.75 КК України не вбачається, так як дане кримінальне правопорушення він вчинив перебуваючи на умовно-достроковому звільненні, не відбувши покарання, що вказує на його мінімальну правосвідомість.
Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.
Дана позиція також викладена уПостанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Суд також вбачає наявність обтяжуючої відповідальність обставини обох обвинувачених у виді рецидиву злочинів, однак, суд не інкримінує дану обставину, так як суд не має права вийти за обсяг обвинувачення у відповідності до обвинувального акту, що передбачено ст. 337 КПК України, так як дане погіршить становище обвинувачених, а сторона обвинувачення не змінила до закінчення судового розгляду обвинувального акту.
Потерпілий звернувся із заявою до суду про проведення судового засідання у його відсутності та про задоволення цивільного позову на загальну суму 8600 гривень, однак даний позов не був долучений до матеріалів обвинувального акту під час подачі відповідних документів прокуратурою міста, не був поданий потерпілим до початку судового розгляду кримінального провадження та зі слів прокурора не подавався на стадії досудового розслідування, про що свідчить факт відсутності цивільного позову у матеріалах досудового розслідування, тому питання з приводу вирішення цивільного позову потерпілого у даному кримінальному провадженні не розглядалося. У разі необхідності потерпілий може звернутися із вказаним позовом у порядку цивільного судочинства, проте суд звертає увагу на викладу інформації у обвинувальному акті, що речові докази передані під зберігаючу розписку потерпілому Бахчагуляну Севану Грачики.
Судові витрати відсутні.
Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.
Інших заяв та клопотань з приводу дослідження будь-яких доказів чи врахування будь-якої інформації при ухваленні вироку від сторін кримінального провадження не надходило.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 325, 326, 337, 368-371, 374, 377 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.2-4 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та з`являтися в цю інспекцію для реєстрації.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, який скасувати по набранню вироком законної сили.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти у залі судового засідання у відповідності до ч.1 ст.377 КПК України.
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.08.2012 року і остаточно призначити до відбуття 3 роки 4 місяці позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання, тобто з 01.10.2014 року.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишити попередній тримання під вартою.
Речові докази по кримінальному провадженню:
- 10 пластикових відер фарби білого кольору об`ємом 10 л. кожне; металеві вироби та автомобільний акумулятор, які передані потерпілому ОСОБА_11 Грачики під зберігаючу розписку, залишити за належністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1