Єдиний унікальний номер 341/1400/15-к
Номер провадження 1-кп/341/100/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2015 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Галич кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Порохова Бучацького району Тернопільської області, житель АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утримані одна малолітня дитина, не працюючого, не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Злочин вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_5 , не маючи постійного місця праці разом із своїми знайомими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 22.07.2015 приїхали на тимчасові будівельні роботи до м. Бурштин Галицького району. У зв`язку з тривалістю вказаних робіт у ОСОБА_5 та його знайомих виникла необхідність у тимчасовому житлі у межах м. Бурштин. Під час пошуку житла вони познайомились із ОСОБА_9 , який запропонував їм деякий час пожити у гаражі, що знаходиться у АДРЕСА_2 та відноситься до майнового комплексу ТзОВ «Стиль», власником якого він являється. По домовленості вони проживали у гаражі та через внутрішній дворик майнового комплексу ТзОВ «Стиль» мали вільний доступ до приміщення кладової, у якій ОСОБА_10 зберігав дерев`яні дошки та які ОСОБА_5 разом із знайомими використовували при встановленні риштування, виконуючи будівельні роботи.

27.07.2015 приблизно о 05.30 год. ОСОБА_5 прокинувся від жаркої погоди та вирішив розмотати риболовецькі сітки, які напередодні, а саме 26.07.2015 знайшов із своїми знайомими на Бурштинському водосховищі. Під час розмотування вказаної сітки ОСОБА_5 стало незручно сидіти на металевому покритті та він вирішив піти у кладову, до якої мав вільний доступ у пошуках обрізка дошки, щоб сісти на неї. Зайшовши у кладову ОСОБА_5 побачив 8 гофрованих труб, які належать ОСОБА_4 і вирішив їх викрасти.

Для приведення свого злочинного наміру на викрадення гофрованих труб до виконання, ОСОБА_5 з корисливих мотивів, з єдиним умислом на заволодіння чужим майном та, маючи на меті незаконне збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав 8 гофрованих труб марки «Алювент», з яких 5 діаметром 100 мм, вартістю 100 гривень за штуку та 3 труби діаметром 125 мм, вартістю 125 гривень за штуку, і маючи реальну можливість розпоряджатися викраденим переніс їх із кладової до гаражного приміщення, в якому тимчасово проживав із своїми знайомими та заховав їх у ванній. Цього ж дня, ОСОБА_4 виявивши відсутність гофрованих труб зайшов до приміщення гаража, де проживав ОСОБА_5 та знайшов там викрадені у нього гофровані труби, одразу повідомивши про крадіжку працівників міліції. Всього своїми діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 збитків на загальну суму 875 гривень.

Справа надійшла до суду з угодою про примирення, укладеною під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 від 30 липня 2015 року, у відповідності до вимог ст.471 КПК України, згідно якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений повністю визнав свою винуватість та відшкодував завдані збитки,а також зобов`язується попросити вибачення у потерпілого за спричинені збитки після судового розгляду кримінального провадження, а потерпілий підтвердив, що підозрюваний відшкодував завдані збитки та він не має до обвинуваченого будь-яких претензій.

Крім того, обвинувачений та потерпілий узгодили покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 гривень). Сторони, яким роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, встановлені ст.476 КПК України, дали згоду на призначення узгодженого покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим.

В ст.471 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про примирення. Надана суду угода про примирення у вказаному провадженні відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Згідно вимог ч.2 ст.474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін з повідомленням інших учасників процесу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КПК України визнав повністю та беззастережно, згоду на застосування узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про примирення від 30 липня 2015 року просив затвердити.

Потерпілий ОСОБА_11 угоду про примирення від 30 липня 2015 року підтримав повністю та просив затвердити.

Прокурор вважає, що угода відповідає встановленим вимогам закону і може бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 , в ході розгляду справи суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права передбачені ч.5 ст.474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди передбачені ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, з`ясувавши у потерпілого, що він розуміє наслідки укладення даної угоди та переконавшись, що укладення даної угоди є добровільним, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, приходить до висновку, що сумніву у добровільності укладення даної угоди сторонами немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок. А також враховує наступне.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, та виходячи з положень статей 468, 469 КПК України угода про примирення при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.471 КПК України, а обвинувачення, з якими погоджується обвинувачений ОСОБА_5 , є обґрунтованим.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, так як вона ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст.349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

Кваліфікація діянь ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України є вірною оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого так і особу обвинуваченого, фактичні обставини вчиненого правопорушення.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, визнано щире каяття, активне сприяння розкриття злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено. Що відповідає як закону так і фактичним даним кримінального провадження.

Визначаючись у призначенні покарання, сторони обґрунтовано вважають за можливе призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 гривень).

Виходячи з обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, його молодого віку, відсутності судимостей, конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне винести у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_5 , яким затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим з призначенням узгодженої сторонами міри покарання, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним злочинів.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, керуючись розділом ІІІ вказаної Рекомендації та практикою Європейського Суду з прав людини щодо її застосування, ст.ст.368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 від 30 липня 2015 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 гривень).

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1