АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому засіданні в місті Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора ОСОБА_10 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 7 квітня 2014 року
ОСОБА_8 засуджено: за ч. 2 ст. 365 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки; за ч. 1 ст. 366 КК України - на 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_8 звільнено від призначеного за ч. 1 ст. 366 КК України покарання.
Згідно зі ст. 54 КК України ОСОБА_8 позбавлено спеціального звання -капітан міліції.
На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 звільнено від відбування основного та додаткового покарань.
ОСОБА_9 засуджено: за ч. 2 ст. 365 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки; за ч. 1 ст. 366 КК України - на 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_9 звільнено від призначеного за ч. 1 ст. 366 КК України покарання.
Згідно ст. 54 КК України ОСОБА_9 позбавлено спеціального звання - капітан міліції.
На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_9 звільнено від відбування основного та додаткового покарань.
ОСОБА_7 засуджено: за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 365 КК України на 5 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, та на підставі п. 8 ч. 1 ст. 6 КПК України 1960 року кримінальну справу відносно нього закрито у зв`язку із його смертю.

На вказаний вирок суду прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та представник потерпілого ОСОБА_12 подали апеляції.

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року апеляцію прокурора залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 350 КПК України 1960 року та надано передбачений ст. 352 цього Кодексу строк для виконання зазначених у постанові вимог.

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 7 квітня 2014 року визнано такою, що не підлягає розгляду, з тих підстав, що прокурор не усунув недоліки, зазначені в постанові судді від 21 листопада 2014 року.

На вказану постанову прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляцію, в якій, посилаючись на те, що подана ним нова редакція апеляції на вирок суду відповідає вимогам ст. 350 КПК України 1960 року, просить постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року скасувати, визнати його апеляцію на вирок суду такою, що підлягає розгляду, та дати розпорядження суду першої інстанції щодо виконання вимог ст. 351 КПК України 1960 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, представника потерпілого, які підтримали апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 352 КПК України 1960 року у разі невиконання особою, яка подала апеляцію, вимог, передбачених статтею 350 цього Кодексу, головуючий своєю постановою залишає апеляцію без руху та повідомляє про необхідність виконання зазначених вимог закону протягом семи діб з моменту одержання повідомлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 КПК України 1960 року апеляція визнається такою, що не підлягає розгляду, у разі невиконання особою, яка її подала, вимог передбачених саме ст. 350 КПК України 1960 року.

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року апеляцію прокурора ОСОБА_10 залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 350 КПК України 1960 року через те, що порушене в ній прохання сформульовано апелянтом без урахування вимог кримінального закону про загальні засади призначення покарання та висловлено прохання прийняти таке рішення, яке апеляційний суд не вправі ухвалити. Головуючий вказав, що апелянту належить зазначити конкретні порушення закону, які є підставою для скасування або зміни судового рішення, а прохання сформулювати з урахуванням того, які рішення вправі ухвалити апеляційний суд, та навести аргументи на обґрунтування своєї позиції.

Однак прокурором при поданні нової редакції апеляції вимоги ст. 350 КПК України 1960 року належним чином виконані не були, і подана ним нова редакція апеляції містить суперечності та недоліки.

Зокрема, в новій редакції апеляції прокурор, вказуючи, що суд першої інстанції призначив засудженим покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочинів та особам засуджених, оскільки за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості, порушив питання про скасування вироку в частині призначення засудженим покарання. При цьому, прокурор просить призначити засудженим ОСОБА_9 , ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 366 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України покарання того ж виду та розміру, яке їм призначено судом першої інстанції. Крім того, вказуючи на неможливість застосування до засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 акту амністії, прокурор в апеляції порушив питання про скасування вироку лише в частині призначеного засудженим покарання, в той час, як судом прийнято рішення і про звільнення цих осіб від відбування основного та додаткового покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році». Пропонуючи постановити новий вирок, яким призначити покарання за сукупністю злочинів, прокурор в резолютивній частині апеляції не вказав, за якими правилами, передбаченими ст. 70 КК України, необхідно визначити запропоноване ним остаточне покарання та відносно кого із засуджених.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про невиконання прокурором недоліків апеляції, а тому постанова суду про визнання апеляції прокурора на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 7 квітня 2014 року такою, що не підлягає розгляду, є законною та обґрунтованою.

З урахуванням наведеного підстави для задоволення апеляції прокурора ОСОБА_10 відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України 1960 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року, якою апеляцію прокурора на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 7 квітня 2014 року у кримінальній справі щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , визнано такою, що не підлягає розгляду, - без зміни.

Кримінальну справу щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 354 КПК України 1960 року відносно апеляції представника потерпілого ОСОБА_12 ОСОБА_5

Судді:

_____________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3