УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2007 року м .Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого -
Гошовського Г.М., суддів -
Дідика В.М., Кондора Р.Ю., з участю прокурора - Кураха Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Міжгірського районного суду
від 1 грудня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого,
судимого:

1 березня 2004 року за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі
і 15 вересня 2005 року звільненого
від відбування покарання на підставі Закону України »Про амністію» на невідбутий строк 5 місяців 12 днів,

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено:
застосувати щодо ОСОБА_1 примусове лікування від алкоголізму; запобіжний захід
змінити в залі суду на утримання під вартою.

ОСОБА_1 визнаний
винним у тому, що 29 вересня 2006 року, близько 23 години,АДРЕСА_2,
в стані алкогольного сп»яніння, на грунті особистої неприязні, завдав ОСОБА_2
декілька ударів ногами та руками, заподіявши середньої тяжкості тілесні
ушкодження у вигляді перелому 4-10
ребер.

В апеляції
засуджений порушує питання про скасування вироку із - за порушення судом при постановлєнні вироку вимог
кримінальнаго закону. Посилається на те, що суд неправильно визнав
обставиною, яка обтяжує покарання вчинення ним злочину при наявності судимості , оскільки від
покарання за попередній злочин він був звільнений у 2005 році на підставі
Закону України «Про амністію». Вважає, що зазначена обставина суттєво вплинула
на розмір призначеного йому покарання.

Справа: №61 /07

Категорія: 11

Головуючий у
першій інстанції: Гайдур А.Ю.

Доповідач: Дідик В.М.

Крім цього вказує, пю суд безпідставно призначив йому примусове лікування
від алкоголізму.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора про залишення вироку без змін,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
апеляції, апеляційний суд приходить до переконання,
що вона підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Доведеність вини у вчинені злочину за обставин, зазначених у вироку та
правильність кваліфікації судом дій засудженого, в апеляції не
оспорюється.

Порядок
призначення примусового лікування визначається чинним кримінальним та
кримінально- процесуальним законодавством, зокрема ст.96 КК України та ст. 411-1 КПК України.

Передумовою для застосування примусового лікування є наявність у особи, яка
засуджена до покарання за вчинений злочин, хвороби,
яка становить небезпеку для здоров»я інших осіб, а підставою
для застосування такого лікування є медичиний висновок, про те, що особа
страждає на хворобу, яка становить небезпеку для інших осіб.

Перелік таких соціально небезпечних хворіб встановлюється певними
нормативними актами.

Призначаючи ОСОБА_1 примусове лікування, суд першої інстанції не навів
підстав для його застосування медичний висновок про необхідність лікування
ОСОБА_1 і про те, що його захворювання є соціально - небезпечним в матеріалах справи відсутній.

Що стосується довода про неправильне визначення обставини,
яка обтяжує покарання, то він є безпідставним.

Відповідно до ст.ст.85,86 КК України на підставі Закону
України «Про амністію» засуджений був звільнений лише від
подальшого відбування покарання. Питання про погашення чи зняття судимості вирішується в загальному порядку відповідно
до положень ст.ст.88-91 КК України і, виходячи з
матеріалів даної справи, щодо ОСОБА_1 не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

апеляцію засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вирок Міжгірського районного суду
від 1
грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, виключивши з його резолютивної частини
вказівку про застосування примусового лікування від алкоголізму.