Справа № 596/2238/13-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2014 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000375 від 20 серпня 2013 року,
відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з освітою вищою, не працюючого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального Кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:
20.06.2013 року, близько 19:30 год. між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на території 2-ї станції підйому води, що розташована на околиці смт. Гусятина зі сторони с. Чабарівка виникла словесна суперечка з приводу взаємних звинувачень щодо невиконання договірних зобов`язань по виконанню робіт на вказаному об`єкті. В подальшому дана суперечка переросла у бійку під час якої ОСОБА_7 наніс ОСОБА_6 два удари металевою драбиною, один із яких в область лівого колінного суглобу, а інший - лівої верхньої третини кисті, через що останній в момент заподіяння ударів зазнав фізичного болю і отримав тілесні ушкодження у вигляді садин та забою, які ступенем тяжкості відносяться до легких.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не визнав повністю, посилаючись на те, що 20.06.2013 року, близько 19:30 год. він разом із директором ТОВ ОСОБА_8 перебували на території станції 2-го підйому води у смт. Гусятин та виконували ремонтні роботи. В цей час він побачив як на територію зайшов ОСОБА_6 разом із трьома чоловіками, яких він знав як працівників ТОВ «Служба порятунку бетону» і які виконували на вказаному об`єкті роботи. Наблизившись ОСОБА_6 почав висловлювати претензії щодо невиконання договірних зобов`язань.
Він перебуваючи на колодязі, по іншу сторону канави від ОСОБА_6 намагався пояснити йому, що він не є директором і нехай звертається в суд.
В подальшому він взяв у руки металеву драбину, яка розташовувалась біля мене, переставив її через канаву, перейшов по ній на інший бік та продовжив там розмову з ОСОБА_6 . Через кілька хвилин розмови між ним та ОСОБА_6 розпочалась словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_6 наніс йому кілька ударів кулаками в область обличчя, через що він вимушений був нахилитись, а ОСОБА_6 в цей момент наніс йому кілька ударів ногою в область голови.
Намагаючись захиститись від ударів ОСОБА_6 він взяв його за одяг потягнув, але в цей час втратив рівновагу та вони обоє упали на землю.
ОСОБА_8 , відразу побачивши, що ОСОБА_6 наносить йому удари побіг у приміщення, яке розташоване на території станції 2-го підйому води для того, щоб повідомити про даний факт у міліцію. Почувши, що ОСОБА_8 повідомляє у міліцію, ОСОБА_6 припинив наносити удари, піднявся та вийшов разом із трьома чоловіками з якими прибув з території станції 2-го підйому води, сіли у автомобіль та поїхали у напрямку м. Копичинпі.
Жодних ударів ОСОБА_6 металевою драбиною так і руками та ногами 20.06.2013 року він не наносив
Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 не визнав вини в скоєному кримінальному правопорушенні, його винність повністю доведена в судовому засіданні зібраними по справі доказами.
Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що 20.06.2013 року, близько 19:30 год. він разом із співробітниками товариства «Служба порятунку бетону» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з метою врегулювання спірних питань приїхали на територію водонапірної станції смт. Гусятин та виявили на її території ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які стояли біля колодязя. Між ним, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виникла розмова з приводу вирішення спірних питань, яка переросла в словесні образи, а в подальшому ОСОБА_12 взяв у руки металеву драбину та наніс йому нею удар одночасно в область передпліччя лівої руки та лівого колінного суглоба, чим завдав болю та тілесні ушкодження у вигляді подряпин та садна. Кинув драбину через рів і перестрибнув до нього, а далі він (потерпілий) вже захищався
Допитані в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 повністю підтвердили показання потерпілого ОСОБА_6 , додатково показавши, що обвинуваченим ОСОБА_7 дійсно в їх присутності було нанесено ОСОБА_6 металевою драбиною удари в область руки та ноги. Свідки додатково пояснили, що обвинувачений, наносив удари умисно.
Допитаний в судовому свідок ОСОБА_8 підтвердив виникнення конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, повідомивши, що за розвитком конфлікту він не слідкував, оскільки знаходився за три метри від ОСОБА_7 та в той момент читав договір. Він не бачив, щоб ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_6 .
Згідно протоколів одночасного допиту потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_9 , та свідка ОСОБА_11 від 12.09.2013 року, свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , потерпілий ОСОБА_6 дали аналогічні показання. (а.с.76-85).
Суд вважає показання потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в ході досудового розслідування (згідно протоколів одночасного допиту осіб) та в судовому засіданні правдивими, оскільки вони, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні були однаковими, послідовними в деталях, суттєвих розбіжностей в показах не було, а тому суд покладає їх в основу вироку, як один з доказів, на підтвердження винності обвинуваченого ОСОБА_7 , так як вони ще й об`єктивно узгоджуються з іншими доказами.
Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 326 від 15.08.2013 року «у наданій медичній довідці на ім`я ОСОБА_6 вказано, що при огляді 20.06.2013 року, у нього виявлено садини лівої верхньої третини кисті, забій і садна лівого колінного суглобу. Ці тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.».(а.с.47-48).
В суді експерт ОСОБА_13 підтримав наданий ним висновок щодо кваліфікації тілесних ушкоджень в потерпілого ОСОБА_6 .
Зазначений висновок експерта узгоджується з показаннями потерпілого ОСОБА_6 , показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , фотоілюстраціями до протоколу огляду місця події від 20.06.2013 року, а також даними, отриманими в ході проведення слідчого експерименту згідно протоколу від 12.09.2013 року (а.с.86-88).
Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 він не наносив є безпідставними та спростовуються наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:
· показаннями потерпілого ОСОБА_6 , показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в суді та на досудовому слідстві згідно протоколів одночасного допиту осіб від 12.09.2013 року;
· висновком судово-медичної експертизи № 326 від 15.08.2013 року (а.с.47-48);
· даними протоколів одночасного допиту потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_9 , та свідка ОСОБА_11 від 12.09.2013 року (а.с.76-85);
· даними протоколу проведення слідчого експеременту від 12.09.2013 року (а.с.86-8).
Твердження ОСОБА_7 про те, що його невинність доводиться оглянутим в суді відеозаписом подій, що мали місце 20.06.2013 року на території станції 2-го підйому у смт. Гусятин є необґрунтованими, оскільки як встановлено в судовому засіданні на зазначеному відеозаписі не відображено місце, де розпочався конфлікт, а саме місце, де знаходиться колодязь.
При таких обставинах суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, не знаходячи обставин, що обтяжують покарання та приходить до висновку, що слід призначити покарання ОСОБА_7 у виді громадських робіт.
Дане покарання є необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів .
Керуючись ст.ст. 367- 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним за ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 100 годин громадських робіт.
На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд протягом 30 днів з часу його оголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1