У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.,

суддів

Кравченка К.Т., Кузьменко О.Т.,

за участю прокурора

Саленка І.В.,

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 20 листопада 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 5 квітня 2007 року.

Данним
вирокм засуджено до позбавлення волі

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раныше судимого:

1).
20.09.1979 р. за ст. 17-ч.2 ст. 117, ч.2 ст. 102 КК України на 6 років
позбавлення волі;

2).
23.11.1990 р. за ст. 17-ч.2 ст. 117, ч.2 ст. 117, ст. 42 КК України на 8 років
позбавлення волі;

3).
15.09.1998 р. за ч.1 ст. 142, ч.3 ст. 222, ст. 42 КК України на 4 роки
позбавлення волі;

4).
30.10.2002 р. за ч.1 ст.15, ч.2 ст. 153 КК України на 4 роки позбавлення волі,
29.09.2005 р. звільненого умовно-достроково на 10 місяців 17 днів,

- за
ч.2 ст. 187 КК України на 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його
особистою власністю;

- за
ч.2 ст. 153 КК України на 6 років 6 місяців;

- за
ч.2 ст. 152 КК України на 8 років 6 місяців, на підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів на 8 років 6 місяців, а на підставі ст. 71 КК України
частково приєднано 6 місяців невідбутого покарання за попереднім вироком і
остаточно призначено на 9 років з конфіскацією всього майна, яке є його
особистою власністю.

Постановлено стягнути із засудженого на користь
потерпілої ОСОБА_2 5 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 вересня 2007 року вирок залишено без зміни.

За наведених у вироку обставин ОСОБА_1 засуджено за те,
що він 20 червня 2006 року о 5 год.
ранку в ліфті будинку АДРЕСА_1, з погрозою
застосування насильства, небезпечного для життя і здоров”я, вчинив розбійний
напад на ОСОБА_2, приставивши ніж до її шиї, і заволодів грошовими коштами та
мобільним телефоном потерпілої на загальну
суму 735 грн.

В процесі
розбійного нападу ОСОБА_1 також погрожуючи
ножем трічі задовольнив статеву пристрасть неприродним способом, чередуючи із
згвалтуванням останньої.

Внаслідок таких дій засудженого потерпілій були
спричинені легкі тілесні ушкодження.

За змістом касаційної скарги засуджений вважає, що досудове і судове слідство проведено неповно і
однобічно, з іншими порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, а
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Стверджує, що не ґвалтував ОСОБА_2 і не задовольняв з нею
статеву пристрасть неприродним способом. Вважає, що в ході судового слідства і
після його закінчення порушувались його права на захист. За змістом скарги
просить судові рішення в частині його засудження за ч.2 ст.152 та ч.2 ст.153 КК
України скасувати і справу закрити, а в частині засудження за ч.2 ст. 187 КК
України справу направити на нове розслідування.

Заслухавши доповідача, прокурора про залишення судових рішень без зміни, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні слід відмовити за таких підстав.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначених дій за
обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у
справі та перевірених в суді.

Зокрема,
показаннями потерпілої ОСОБА_2 про обставини розбійного нападу на неї ОСОБА_1,
задоволення ним статевої пристрасті неприродним способом та її зґвалтування і
недовіряти таким показанням потерпілої у колегії суддів немає підстав.

По показанням
свідка ОСОБА_3 влітку 2006 року ОСОБА_1 подарував їй мобільний телефон, який за
його словами він купив у невідомого чоловіка.

Однак, свідок ОСОБА_4 пояснив, що влітку 2006 року у
ОСОБА_1 дійсно з'явився мобільний телефон, який зі слів останнього він знайшов.

Згідно з даними протоколу огляду приміщення
електрощитової за місцем роботи засудженого, було знайдено і вилучено штани
ОСОБА_1 з ножем у кишені, і потерпіла ОСОБА_2 підтвердила, що саме в такому
одязі ОСОБА_1 знаходився під час нападу на неї і впізнала ніж.

Що саме цей ніж ОСОБА_1 брав із собою з дому на
підробітки, підтвердила свідок ОСОБА_3, а також той факт, що у вилучених за
місцем роботи засудженого речах він ходив влітку 2006 року.

Колегія суддів вважає, що приведеними доказами
спростовуються доводи засудженого в його касаційній скарзі про непричетність до
вчинення зазначених вище дій щодо потерпілої ОСОБА_2, а висновки суду,
викладені у вироку, відповідають фактичним обставинам справи.

У своїй скарзі засуджений також стверджує що суд, в
порушення вимог ст.87-1 КПК України, розглянув справу без застосування
технічних засобів за наявності такого клопотання.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, після
проголошення вироку ОСОБА_1 за його ж заявою (том 3 а.с. 45), додатково
ознайомлювався з матеріалами кримінальної справи, про що складені акти від 13
та 15 червня 2007 року (том 3 а.с. 114, 117).

З цих актів вбачається, що він зробив дописку в своїй
заяві від 14 лютого 2007 року, в якій оскаржував дії слідчого з приводу
визнання при проведенні його впізнання, як слідчої дії, незаконною (том 2 а.с.
141) з проханням розглядати справу із застосуванням технічних засобів.

Крім того, ОСОБА_1 самостійно виправив нумерацію аркушів
справи в томі 1 а.с. 20, 21, 22, 46, 49, 50, 66, 70, 87, 101, 114, 115, томі 2
а.с. 21, 87, 100, 105, 108, 120, 123, 124, 132, 133, томі 3 з а.с. 1 по а.с. 80
включно, самостійно пронумерував матеріали справи у 2 томі з а.с. 145 по 179, у
томі 3 а.с. 70, а також знищив копії попередніх вироків, які знаходились в 2
томі на а.с. 109-111.

Це свідчить про те, що ОСОБА_1 під час судового слідства
не заявляв клопотання та не ставив питання про застосування технічних засобів в
порядку, передбаченому вимогами ст.87-1 КПК України, як про це засуджений
стверджує в своїй касаційній скарзі.

Тому вивченням матеріалів справи не виявлено порушень
вимог кримінально-процесуального закону, у тому числі й тих, які б були
пов”язані із порушенням права ОСОБА_1 на захист, та які б перешкодили чи могли
перешкодити суду повно і всебічно розглянути справу та постановити законний, обгрунтований
і справедливий вирок.

Дії ОСОБА_1 за ч.2 ст. 152, ч.2 ст. 153 та ч.2 ст. 187 КК
України кваліфіковано вірно, а покарання призначено відповідно до вимог ст. 65
КК України з урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпечності
вчиненого, даних про його особу та обставин, що пом'якшують і обтяжують
покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 5
квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2007 року щодо нього - без зміни.

Судді:

Кравченко К.Т.
Скотарь А.М.
Кузьменко О.Т.