Справа № 755/7911/15-к
В И Р О К
іменем України

"08" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого охоронцем у ТОВ Івар плюс, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185ч.1 КК України,-
ОСОБА_5 27 грудня 2014 року, приблизно в 00 годин 00 хвилин, знаходячись біля будинку №3 по вулиці Березневій у м.Києві, побачив, що на землі поряд з вказаним будинком лежить без свідомості раніше незнайомий чоловік ОСОБА_6 , при цьому у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 підійшов до лежачого на землі без свідомості ОСОБА_6 та, скориставшись безпорадним станом останнього, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав, належний потерпілому мобільний телефон Нокіа Х-2-01, ринкова вартість якого станом на день події 27 грудня 2014 року, згідно з даними висновку судово-товарознавчої експертизи №155 від 06.03.2015 року, становила 312 гривень 50 копійок, зі вставленою сім-картою оператора мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_1 , вартістю 30 гривень, на рахунку якої знаходилось 50 гривень, а всього таємно заволодів чужим майном, що належало потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 382 гривні 50 копійок. Після цього, ОСОБА_5 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 382 гривні 50 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та пояснив, що дійсно 27 грудня 2014 року, приблизно в 00 годин 00 хвилин, він, знаходячись біля будинку №3 по вулиці Березневій у м.Києві, побачив, що на землі поряд з вказаним будинком лежить без свідомості раніше незнайомий чоловік, яким виявився в подальшому ОСОБА_6 . Біля останнього він помітив на землі мобільний телефон Нокіа Х-2-01, яким вирішив таємно заволодіти. З цією мето, скориставшись безпорадним станом потерпілого та усвідомлюючи, що вказаний мобільний телефон належить останньому, він таємно викрав, належний потерпілому мобільний телефон Нокіа Х-2-01, зі вставленою сім-картою оператора мобільного зв`язку Київстар, на рахунку якої знаходилось 50 гривень, після чого залишив місце події з викраденим мобільним телефоном, який продав за 100 гривень, а гроші витратив на власні потреби.
Свою винність ОСОБА_5 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, послався на те, що зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні згоден повністю, фактичні обставини справи не оспорював, майно, що було викрадене повернуто.
Дані обвинуваченим ОСОБА_5 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Винність обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185ч.1 КК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, а також протоколу огляду місця події про вилучення мобільного телефону Нокіа Х-2-01 та висновку судово-товарознавчої експертизи №155 від 06.03.2015 року, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Винність ОСОБА_5 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст.185ч.1 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна /крадіжка/.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні батьків похилого віку, які є пенсіонерами та інвалідами, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, викрадене майно повернуто, не судимий в силу ст.89 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, обставин справи, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, який працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, має на утриманні батьків, які є пенсіонерами та інвалідами, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, що передбачений санкцією ч.1 ст.185 КК України, оскільки, виходячи з сукупності зазначених обставин, таке покарання буде достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Речовий доказ по справі: мобільний телефон Нокіа Х-2-01, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 під розписку слід залишити у розпорядженні останнього.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.185ч.1 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, в доход держави.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не застосовано.
Речовий доказ по справі: мобільний телефон Нокіа Х-2-01, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 під розписку залишити у розпорядженні останнього.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: