Справа № 461/6081/15-к
Провадження № 1-кс/461/3458/15
Галицький районний суд м.Львова
УХВАЛА

09.06.2015 року м. Львів

слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3

представника підозрюваного адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду справи №461/6081/15-к за клопотанням ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів -

В С Т А Н О В И В :

28 травня 2015 року в провадження Галицького районного суду м. Львова надійшло клопотання ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів, в якому просить надати тимчасовий доступ до документів про результати автоматичного розподілу у Галицькому районному суді м.Львова розгляду клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про проведення обшуку, яке було розглянуте слідчим суддею ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №461/3220/15-к.

Цього ж дня, 28 травня 2015 року клопотання ОСОБА_4 передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_5 .

29.05.2015 року слідчий суддя ОСОБА_5 склав заяву про самовідвід. Заяву мотивує тим, що однією із сторін при розгляді клопотання є Галицький районний суд м. Львова, представника якого відповідно до ч.1 ст. 163 КПК України викликається для розгляду клопотання. Оскільки перебуває на посаді судді Галицького районного суду м. Львова, з метою об`єктивного та неупередженого розгляду клопотання, на підставі п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, вважає за необхідне заявити собі самовідвід.

Прокурор у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви слідчого судді ОСОБА_5 про самовідвід, тому суд визнає за можливе розглядати заяву слідчого судді ОСОБА_5 про самовідвід у відсутності прокурора, оскільки КПК України не визначає обов`язкову участь прокурора при розгляді таких заяв.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 подав до суду письмові пояснення по суті заяви слідчого судді ОСОБА_5 про самовідвід, в яких просить заяву задовольнити. Крім того, зазначив, що стороною захисту фактично оспорюється правомірність розгляду 19.03.2015 року слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_7 клопотання старшого слідчого СВ Прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про проведення обшуку (справа №461/3220/15-к, провадження №1-кс/461/1895/15), без автоматизованого розподілу справи, в порядку ч.2 ст.35 КПК України. Оскільки слідчий суддя ОСОБА_7 обіймає посаду голови Галицького районного суду м.Львова, тому його клопотання про надання тимчасового доступу до документів не може розглядатись у Галицькому районному суді м. Львова і підлягає передачі до Апеляційного суду Львівської області для визначення іншого суду.

Підозрюваний ОСОБА_3 у судовому засіданні письмові пояснення свого захисника адвоката ОСОБА_4 підтримав.

Дослідивши матеріали клопотання №461/6081/15-к, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, статтею 75 КПК України визначено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні, зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї cлідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.

Слідчий суддя вважає, що підстава заявлення самовідводу з тієї причини, що однією із сторін при розгляді клопотання є Галицький районний суд м. Львова не відповідає вимогам ст. 75 КПК України, а те, що слідчий суддя перебуває на посаді судді Галицького районного суду м.Львова, відтак в силу п.4 ч.1 ст.75 КПК України існують інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості - суперечать вищенаведеним доводам.

За змістом статті 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитись з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Так, відповідно до ч.1 ст. 163 КПК України після отримання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд здійснює судовий виклик особи, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, за винятком випадку, встановленого частиною другою цієї статті.

Слідчий суддя зазначає, що документи, до яких просить захисник ОСОБА_4 надати тимчасовий доступ знаходяться у володінні Галицького районного суду м. Львова, а не конкретно у судді цього суду - ОСОБА_5 , до повноважень котрого, в даному випадку та в силу п.18 ч.1 ст.3 КПК України належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, факт перебування ОСОБА_5 на посаді судді Галицького районного суду м.Львова не може бути перешкодою для розгляду клопотання сторони кримінального провадження про надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні Галицького районного суду м.Львова, оскільки відповідно до ст.23 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя місцевого суду здійснює судочинство в порядку, встановленому процесуальним законом.

Більше того, в ході розгляду заяви про самовідвід встановлено, що суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 вже приймав процесуальні рішення, як слідчий суддя в межах даного кримінального провадження у справах: №461/5347/15-к, №461/5464/15-к, №461/6080/15-к, №461/6171/15-к, і жодних сумнівів щодо його упередженості у сторін кримінального провадження не виникало.

З тієї ж підстави не підлягає до задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 про передання клопотання про тимчасовий доступ до документів до Апеляційного суду Львівської області для визначення іншого суду, оскільки при розгляді слідчим суддею ОСОБА_5 інших чотирьох клопотань в межах даного кримінального провадження, не заявляв про наявність у нього сумнівів щодо неупередженості слідчого судді чи суду загалом.

Так, положенням частини 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий суддя, при прийнятті процесуального рішення керується своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Також необхідно зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no.255,і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43). Таких переконливих доказів під час розгляду заяви про самовідвід суду надано не було.

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

За наведених обставин, слідчий суддя не встановив наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 , як того вимагає ч.4 ст. 75 КПК України, відтак у задоволенні заяви про самовідвід належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

в задоволенні заяви слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 про самовідвід від розгляду справи №461/6081/15-к за клопотанням ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів - відмовити.

Передати справу №461/6081/15-к за клопотанням ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів слідчому судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 для продовження розгляду.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1