АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1087/15 Справа № 206/1849/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю :

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

представника адміністрації ІВЦ №133 ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання за сумісним поданням ІВЦ-133 та міської спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимому, останній раз- 28.10.2010 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.187, ч.1 ст.71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна,-

В С Т А Н О В И Л А:
На ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні сумісного подання ІВЦ-133 та міської спостережної комісії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 на підставі ст. 81 КК України, засудженим ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, в якій останній просить ухвалу районного суду скасувати як незаконну, а також застосувати до нього ст. 81 КК України.
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що за час перебування у місцях позбавлення волі у нього були стягнення за період 2009-2010 роки, однак за період 2011-2015 роки отримав 6 заохочень, а тому вважає, що судом при постановленні ухвали не було взято до уваги наявність заохочень та позитивні характеристики його особи.
В доповненнях до апеляційної скарги вказує на те, що працює, має заохочення, стягнення погашені, оскільки відбув ? терміну призначеного покарання, то вважає, що ч.8 ст.154 КВК до нього була застосована неправомірно.
В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що за період відбування покарання мав як стягнення, так і заохочення, вчинив кримінальне правопорушення під час умовно- дострокового звільнення, постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.09.2014 року засудженому ОСОБА_8 позбавлення волі замінено на обмеження волі на підставі ст.82 КК України, а тому він може бути представлений до умовно-дострокового звільнення згідно із ч.8 ст.154 КВК України не раніше як через один рік з дня винесення ухвали, разом з тим, враховуючи особу засудженого, відсутні підстави вважати, що він довів своє виправлення.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_8 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, ухвалу суду скасувати, як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, застосувавши до нього положення ст. 81 КК України, представника установи, який підтримав подання адміністрації та просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, оскільки засуджений не довів своє виправлення, перевіривши матеріали подання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Згідно з Постановою № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Відповідно до ч.8. ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

На думку колегії суддів, розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи та достатньо вмотивував висновок про те, що засуджений не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття призначеного покарання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен грунтуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , суд першої інстанції послався на те, що засудженому ОСОБА_8 було замінено позбавлення волі на обмеження волі ухвалою суду від 23.09.2014 року, а тому відповідно до вимог ч.8 ст.154 КВК України він може бути знову представлений до умовно-дострокового звільнення не раніше, як через рік, крім того, поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не була зразковою та не свідчить про його виправлення, що підтверджується доказами, що досліджувались судом першої інстанції, зокрема, характеристикою від 11.03.2015 року(а.м.2), довідкою про заохочення та стягнення (а.м.4), довідкою про працевлаштування (а.м.6), ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.09.2014 року (а.м.9), з чим погоджується і колегія суддів.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України суд всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення. З цього приводу судом першої інстанції в ухвалі зазначено мотиви, з яких він прийшов до висновку про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_8 від покарання.

Посилання ОСОБА_8 щодо його працевлаштування підтверджуються наданою до суду апеляційної інстанції довідкою, в якій зазначено про працевлаштування засудженого ОСОБА_8 з жовтня 2014 року, а тому на думку колегії суддів не може свідчити про сумлінне ставлення до праці засудженого протягом всього часу відбування покарання.

Твердження ОСОБА_8 про те, що стягнення щодо нього є погашеними, мають місце, однак колегія суддів вважає, що зазначена обставина характеризує засудженого протягом всього часу відбування покарання та не свідчить про його сумлінну поведінку за весь період відбування покарання.

На думку колегії суддів, умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , що мало місце раніше, та вчинення умисного злочину протягом невідбутої частини покарання, має значення для визначення фактичного відбуття засудженим строку покарання, що відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України становить не менше 3/4 строку покарання та засудженим ОСОБА_8 в цій частині відбуте, однак відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання має враховуватись не лише строк фактичного відбуття засудженим покарання, але й сумлінна поведінка засудженого і ставлення до праці, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який не встановив достатніх даних, що дають право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Доводи ОСОБА_8 щодо неправомірного застосування судом вимог ч.8 ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України не відповідають встановленим судом першої інстанції обставинам, відповідно до яких ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.09.2014 року засудженому ОСОБА_8 позбавлення волі замінено на обмеження волі на підставі ст.82 КК України, а тому згідно із ч.8 ст.154 КВК України він може бути представлений до умовно-дострокового звільнення не раніше як через один рік з дня винесення ухвали.
Таким чином, підстави для задоволення апеляції засудженого по справі відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінально-процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4