У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.,

суддів

Кармазіна Ю.М. і Нікітіна Ю.І.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 23 жовтня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок
Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 липня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 жовтня 2006 року щодо
нього.

Вироком Енергодарського міського
суду Запорізької області від 25 липня 2006 року засуджено

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Усть-Катаєва Челябинської області, Росії,

громадянина України,

такого, що відповідно до вимог ст. 89 КК України

судимості не мав,

- за
ч.2 ст. 289 КК України на п'ять років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 296
КК України на два роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст.
186 КК України на два роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст.
186 КК України на чотири роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст.
357 КК України на один рік обмеження волі;

- за ч. 2 ст.
185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_2 визначено
остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.

Цим вироком також засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_4, судові рішення щодо яких не
оскаржені.

Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_5 2 130 грн., а також солідарно із засудженого
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 265,50 грн. на користь потерпілої ОСОБА_6 на відшкодування
матеріальної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 жовтня 2006 року апеляцію захисника ОСОБА_1 задоволено частково, апеляції
захисника ОСОБА_7, засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3 залишено без задоволення, а
вирок - без змін.

В порядку ст. 365 КПК України із вироку виключено посилання на засудження
ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 186 КК України, зазначення прізвища ОСОБА_8 та зменшено
суму стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 до 2 040 грн.

ОСОБА_2 засуджено за те, що він 06
березня 2004 року о 3-й годині біля будинку № 28, що по проспекту Будівельників
в м. Енергодарі Запорізької області, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і
здоров'я ОСОБА_9, незаконно заволодів належним потерпілому автомобілем марки ІЖ
412, д.н. НОМЕР_1, проїхав декілька метрів, але був затриманий працівниками
міліції.

Крім того, ОСОБА_2 разом із ОСОБА_8, справу щодо якого виділено в окреме
провадження, 06 березня 2004 року о 3-й годині біля будинку № 28, що по
проспекту Будівельників в м. Енергодарі Запорізької області, перебуваючи
у стані алкогольного
сп'яніння, із хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю, грубо
порушуючи громадський порядок, супроводжуючи свої дії застосуванням насильства,
умисно наніс декілька ударів руками і ногами по різних частинах
тіла ОСОБА_9,
заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я.

Крім того, 27 жовтня 2005 року о 6-й годині в районі переходу між
грязелікарнею і поліклінікою СМЧ-1, що в м. Енергодарі Запорізької області,
відкрито заволодів майном ОСОБА_5,
завдавши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2 130 грн.

Крім того, 22 грудня 2005 року о 00 годині ОСОБА_2 і ОСОБА_3, перебуваючи в
районі ДК “Сучасник” в м. Енергодарі Запорізької області, за попередньою змовою
між собою повторно відкрито заволоділи майном ОСОБА_6, завдавши їй
матеріальну шкоду на загальну суму 565,50 грн.

Крім того, ОСОБА_2 24 грудня 2005 року о 18-й годині, знаходячись в
належному ОСОБА_10 дачному будинку садового товариства “Медовик”, розташованого
в промисловій зоні м. Енергодара Запорізької області, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, повторно таємно викрав мобільний телефон ОСОБА_11 марки “Sumsung N-500” і паспорт громадянина України
на його ім'я, в якому знаходилися банківські картки АКБ “Приватбанк” і пін-код
до заробітної картки, а також страхове свідоцтво від нещасних випадків. Будучи
виявленим, ОСОБА_2 продовжив свої злочинні дії з метою відкритого заволодіння майном потерпілого, завдавши останньому
матеріальну шкоду на загальну суму 729 грн.

Крім того, ОСОБА_2 01 січня 2006 року о 3-й годині біля будинку № 29, що по
проспекту Будівельників в м. Енергадарі Запорізької області, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, скориставшись тим, що двері автомобіля марки
ВАЗ-2106, д.н. НОМЕР_2 були відкриті, проникнув у салон та повторно вчинив
крадіжку автомагнітоли “JVS”, завдавши матеріальну шкоду ВАТ “Енергодарське МППЖТ”
на суму 790 грн.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1, посилаючись на відсутність в діях
ОСОБА_2 складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 357
КК України, порушує питання про скасування постановлених щодо нього судових
рішень із закриттям справи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України. Крім того,
як убачається зі змісту скарги, просить судові рішення щодо ОСОБА_2 в частині
його засудження за ч. 2 ст. 186 КК України за епізодом відкритого заволодіння
майном ОСОБА_11 змінити, перекваліфікувавши його дії на ч. 2 ст. 185 КК
УКраїни. Крім того зазначає про невідповідність призначеного ОСОБА_2 покарання
тяжкості злочину та його особі внаслідок суворості.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінальної справи та, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення,
виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у
вчиненні незаконного заволодіння
транспортного засобу ОСОБА_9 та хуліганства щодо нього підтверджений сукупністю зібраних по справі, вірно
оцінених та обґрунтовано покладених судом в основу вироку доказів.

Зокрема, заявою в міліцію потерпілого ОСОБА_9 про побиття його
невідомими особами та про заволодіння належним йому автомобілем (т. 1 а. с.
13); його ж показаннями під час проведення досудового слідства і в суді, з яких
убачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_8 вчинили щодо нього хуліганські дії, які
супроводжувались побиттям (т. 1 а. с. 47 зв., 183, т. 4 а. с. 416 зв.); показаннями свідків ОСОБА_12, з яких убачається, що двоє чоловіків, якими виявилися ОСОБА_2 і ОСОБА_8., вчинили побиття
ОСОБА_9, а потім один з них сів у машину, завів її і від'їхав, але був
зупинений працівниками міліції (т. 4 а. с. 420 зв. - 421); показаннями свідка
ОСОБА_13, згідно з якими ОСОБА_2 першим вдарив потерпілого (т. 4 а. с. 441);
показаннями свідка ОСОБА_14 - сусідки ОСОБА_2, яка підтвердила, що бачила з
вікна, як останній витягнув чоловіка, що сидів у машині, і сам сів за кермо (т.
4 а. с. 444 зв.); показання свідка ОСОБА_15 - працівника міліції, який брав
участь у затриманні ОСОБА_2, що керував машиною марки ІЖ 412 (т. 1 ас. 45 зв.);
із явки з повинною ОСОБА_8 убачається, що після побиття потерпілого ОСОБА_2 сів у машину і проїхав
10 метрів (т. 1 а. с. 16); даними висновку судово-медичної експертизи про заподіяння потерпілому ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом
здоров'я.

Винність ОСОБА_2 у відкритому заволодінні майна ОСОБА_11
підтверджується, зокрема, даними протоколу усної заяви про злочин, з яких убачається,
що потерпілий підозрював у скоєнні злочину щодо нього ОСОБА_2 і ОСОБА_3(т. 3 а.
с. 30); показаннями сина потерпілого - ОСОБА_11 про те, що він після вчинення
злочину переслідував ОСОБА_2, побіг за ним та крикнув, щоб той повернув
телефон, але не зміг його наздогнати (т. 4 а с. 446); показаннями самого
засудженого ОСОБА_2 про те, що за ним хтось побіг і гукав його, але він не став
зупинятися, оскільки злякався, що викрадені ним речі будуть виявлені (т. 3 а.с.
129).

Отже, ОСОБА_2 вчинив злочинні дії, які були розпочаті як
крадіжка, але будучи виявленим під час
скоєння злочину, продовжив свої дії і відкрито заволодів майном потерпілого
ОСОБА_11

Вищенаведеним
спростовуються доводи касаційної скарги захисника про таємне викрадення ОСОБА_2
речей ОСОБА_11 і підтверджує правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186
КК України.

Вчинення ОСОБА_2 викрадення документів ОСОБА_11
підтверджується, зокрема, показаннями самого ОСОБА_2, який на досудовому
слідстві підтвердив факт незаконного заволодіння паспортом потерпілого

( т. 3 а. с. 58-59); показаннями потерпілого ОСОБА_11, з
яких убачається, що через деякий час після викрадення у нього телефону, він
виявив зникнення належного йому паспорта громадянина України, в якому
знаходилися банківські картки АКБ “Приватбанк” і пін-код до заробітної картки,
а також страхове свідоцтво, а наступного дня невідома жінка повернула йому
паспорт і пояснила, що знайшла його в під'їзді свого будинку по вул.
Будівельників, 22 (т. 3 а. с. 52-53); показаннями ОСОБА_11 - сина потерпілого
про те, що йому від батька стало відомо про викрадення документів

(т. 3 а. с. 82).

Зібраними у справі доказами встановлено, що ОСОБА_2
усвідомлював, що вчиняє викрадення офіційних документів, в т.ч. і паспорта
громадянина України, а отже, суд правильно кваліфікував його дії за цим
законом.

Всебічно дослідивши та оцінивши всі докази в їх
сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_2 злочинів,
передбачених

ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357,
ч. 2 ст. 185 КК України і підстав для перекваліфікації дій засудженого немає.

Покарання засудженому ОСОБА_2 обрано відповідно до вимог
ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, даних про його
особу, і підстав для пом'якшення покарання колегія суддів не вбачає.

Суд апеляційної
інстанції, розглядаючи справу за апеляцією захисника ОСОБА_1, перевірив усі викладені в ній доводи,
які за змістом є аналогічними доводам касаційної скарги, в тому числі і щодо об'єднання кримінальних справ щодо ОСОБА_2, та з наведенням відповідних мотивів
визнав їх безпідставними, з чим
погоджується і суд касаційної інстанції.

Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень
кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну
постановлених у справі судових рішень.

Не вбачаючи
передбачених ст. 398 КПК України підстав для скасування або зміни судового
рішення щодо ОСОБА_2 та керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

у задоволенні касаційної скарги
захисника ОСОБА_1 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 липня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 жовтня 2006 року
щодо ОСОБА_2 відмовити.

С У
Д Д І :

Нікітін Ю.І. Міщенко С.М. Кармазін Ю.М.