Справа № 742/599/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/389/2015
Категорія - ст.186 ч.2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001748, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого, розлученого, раніше судимого:

- 17 жовтня 2011 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 29 липня 2014 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області звільнений від відбуття основного покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році»,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 23 грудня 2014 року близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні Прилуцької центральної міської лікарні за адресою: м. Прилуки вул. Київська, буд. 56, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, повторно, відкрито викрав грошові кошти в сумі 2716 грн., які належали потерпілому ОСОБА_10 , після чого був затриманий на місці вчинення злочину.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини просить вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_8 більш м`яке покарання із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що врахувавши тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, можливо призначити покарання без позбавлення волі, яке буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_8 , оскільки останній усвідомлює суспільну небезпечність своїх діянь та стає на шлях виправлення.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 який підтримав свою апеляційну скаргу та просив задовольнити її з вказаних в ній підстав, міркування прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги захисника, вважав вирок суду обґрунтованим, законним і просив залишити його без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ніким, в тому числі і самим обвинуваченим, не оспорювались і, згідно ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувались.

Як вбачається з матеріалів справи, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, висловив щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, просив суд суворо не карати, запевняючи про недопущення більше такого в майбутньому, просив вибачення у потерпілого та вказав, що збитки останньому відшкодовано.

В суді першої інстанції кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за його згодою було розглянуто в порядку ст. 349 ч. З КПК України. При цьому судом було роз`яснено вимоги вказаної норми закону, а також наслідки щодо неможливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 394 ч. 2 КПК України обвинуваченим не може бути оскаржений вирок суду першої інстанції з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним до вимог ст. 349 ч. З КПК України.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за частиною 2 статті 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, позицію потерпілого, який просив суд не позбавляти обвинуваченого волі, вказав, що претензій ні морального ні матеріального характеру не має, оскільки такі йому відшкодовані, особу обвинуваченого, який до взяття під варту працював, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем відбуття покарання характеризується негативно, згідно медичного висновку амбулаторного обстеження особи, встановлення залежності від психотропних речовин не страждає хронічним алкоголізмом, примусового лікування не потребує, раніше судимий вироком Святошинського районного суду м. Києва від 17.0.2011 року за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2014 року звільнений від відбуття основного покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році», має не зняту та не погашену судимість, який на шлях виправлення не став і через короткий проміжок часу вчинив новий умисний злочин, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вищезазначені обставини дали суду підстави при призначенні покарання застосувати ст.69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Всі обставини, на які в своїй апеляційній скарзі посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні покарання були враховані, законних підстав для застосування положень ст.75 КК України, колегія суддів не знаходить, а тому призначене ОСОБА_8 покарання, вважає достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, і не вбачає підстав для його пом`якшення.

Вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому зміні чи скасуванню він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4