Справа № 442/7540/13-к
Провадження № 1-кп/442/21/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі : головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

та адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобича кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина, не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично прож. АДРЕСА_2 , раніше судимого 08.08.2011 р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської обл. по ст.ст. 185 ч.1,2,3, 70, 75, 76 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців, в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,-

встановив :
ОСОБА_5 10 листопада 2011 року приблизно 20.30 год., знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 , наніс удар дерев`яною скалкою для розкачування тіста останній, чим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_6 та повторно відкрито викрав гаманець вартістю 10 грн.. із поміщеними у нього грішми в сумі 2000 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2010 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винність в скоєння даного кримінального правопорушення визнав частково та пояснив суду, що потерпілу знає, так як її онук ОСОБА_7 є його товаришем. Неодноразово приходив до неї додому. 10 листопада 2011 р. біля 20.00 год. теж прийшов до ОСОБА_8 додому в кв. АДРЕСА_3 , щоб забрати деякі свої речі, які раніше залишав у нього та позичити гроші. Постукавши у двері, їх відчинила ОСОБА_6 . Він запитав її, чи є її онук ОСОБА_7 , на що вона відповіла, що його немає. Також в цей час потерпіла впустила його до квартири. Він зайшов та сказав, що хоче забрати свої речі, які раніше залишав, та позичити гроші. Оскільки раніше був засуджений за крадіжки, які вчиняв з даної квартири у ОСОБА_8 , між ним та потерпілою з цього приводу почалася словесна перепалка. В процесі цієї перепалки потерпіла ОСОБА_6 відвернулася від нього, він в цей час схопив скалку для розкачування тіста, яка знаходилася на кухонному столі та наніс ОСОБА_6 удар скалкою по спині. Від вказаного удару ОСОБА_6 впала на ліжко, яке знаходиться неподалік від стола та на декілька хвилин знепритомніла.

Чому наніс удар скалкою по спині потерпілої ОСОБА_6 , пояснити не може.

Виходячи з квартири, в кухні на тумбочці побачив жіночий, темного кольору гаманець, з якого виступали грошові купюри. В цей час у нього виник намір викрасти його з квартири, схопив гаманець, який стояв на тумбочці та вийшов з квартири. На подвір`ї відразу біля будинку викинув гаманець на землю, вийнявши перед тим з нього гроші в сумі 2000 гривень, які перерахував на місці та запхав собі в кишеню. Всі гроші були купюрами по 200 гривень.

На викрадені гроші з своєю дівчиною, яка на даний час є його дружиною, поїхав відпочити у нічний клуб «Шосе», що розміщений по АДРЕСА_4 де витратив частину грошей. На наступний день на гроші, які залишилися, придбав продукти харчування.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, його винуватість повністю доводиться доказами, здобутими під час судового розгляду справи, зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_5 час-від-часу приходив де неї додому відвідувати її внука ОСОБА_8 , на що вона завжди заперечувала, оскільки ОСОБА_5 раніше вчинив крадіжки з її квартири, однак примусити внука перестати дружити із ОСОБА_9 не могла.

На початку листопада 2011 року до неї додому прийшов ОСОБА_5 та залишив у неї вдома свої медичні документи, так як не мав де їх зберігати та попросив потримати їх у себе. Вона не заперечувала, так як пожаліла його та залишила його медичні документи у себе вдома.

10 листопада 2011 року біля 20 годин перебувала в себе вдома за місцем проживання сама. В цей час почула стукіт у вхідні двері та відчинивши їх, побачила ОСОБА_5 . Дівчини разом із ним не бачила. ОСОБА_5 запитав у неї, де її внук ОСОБА_7 , так як він хоче позичити у нього гроші. Вона відповіла, що його не має вдома і що він йому нічого зичити не буде. У відповідь ОСОБА_10 попросив віддати йому його медичні документи. Вона погодилась та запросила ОСОБА_11 у квартиру, яка складається із кухні та однієї кімнати. При вході зразу ж знаходиться коридор, який веде на кухню. Із кухні є вхід у кімнату. Зайшовши, вона та ОСОБА_5 зайшли на кухню. На кухні вона перед приходом ОСОБА_11 готовила тісто і для цього на столі тримала скалку для його розкачування. Зайшовши на кухню, вони почали розмовляти. Під час розмови із ОСОБА_9 вона повернулась спиною до нього та пригнулась, так як бажала взяти медичні документи ОСОБА_11 та віддати їх йому. Вказані документи знаходились у нижній шухляді тумбочки, навпроти столу у кухні. Коли повернулась спиною до ОСОБА_5 , відчула сильний удар по спині в ділянці лівого боку. Ззаду її в цей час знаходився лише ОСОБА_10 . Чим саме наносили удар, вона не бачила, однак по силі удару зрозуміла, що вказаний удар наносив ОСОБА_10 дерев`яною скалкою. Від удару вона пригнулась, так як відчула сильну біль. Свідомості не втрачала, а лише помутніло у очах. Після цього почула, як ОСОБА_10 вийшов із квартири, нічого при цьому їй не сказавши. Окрім цього, він не намагався їй допомогти та надати медичну допомогу.

За декілька хвилин біль зменшилась та вона встала, так як перед цим була напівзігнута. Коли встала, помітила, що із тумбочки на кухні, з якої вона хотіла вийняти медичні документи ОСОБА_11 , немає її гаманця із грішми у сумі 2000 грн. Коли побачила, що в неї викрали гаманець із грішми, зрозуміла, що ОСОБА_10 викрав даний гаманець з грішми. За деякий час випадково вийшла на сходову клітку, де біля власних дверей помітила свій гаманець, який у неї викрав ОСОБА_5 , який забрала собі назад. На наступний день побачила ОСОБА_11 , в якого почала питати, для чого він викрав у неї гроші і почала просити повернути їх, однак він грубо відповів їй, що він нічого їй не винен, гроші поверне їй в суді.

При відтворенні обстановки та обставин події та при ставці віч-на-віч із нею ОСОБА_5 добровільно, без будь-якого тиску на нього з боку працівників міліції показував та розказував про обставини скоєння ним даного злочину.

Матеріальна та моральна шкода, спричинена злочином, їй повністю відшкодована, тому жодних претензій щодо відшкодування шкоди до обвинуваченого не має, при визначенні міри покарання обвинуваченому просить суворо не карати його;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , ст.слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Л/о, який в судовому засіданні пояснив, що під час проведення різних слідчих дій на досудовому слідстві будь-якого методів психологічного чи фізичного тиску до ОСОБА_5 не застосовувалося, всі показання давалися ОСОБА_5 добровільно;

- свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні відмовилась від дачі показань в силу ст. 63 Конституції України;

- протоколом очної ставки від 13.12.2011 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , підчас якої ОСОБА_5 вказує на те, що 10.11.2011 р., коли знаходився на кухні квартири, де проживає ОСОБА_6 , під час конфлікту з останньою побачив на тумбочці гаманець із грішми, який вирішив викрасти, для чого наніс потерпілій ОСОБА_6 удар дерев`яною скалкою в ділянку плеча (а.с. 25-27);

- протоколом огляду місця події від 13.12.2011 р. та фототаблицею до нього (а.с. 29-32);

- протоколом відтворення обстановки і обставин події від 13.12.2011 р. та фототаблицею до нього з участю потерпілої ОСОБА_6 , згідно якого потерпіла ОСОБА_6 показує, при яких обставинах ОСОБА_5 у неї викрадено її гаманець із грішми (а.с. 34-35);

- протоколом відтворення обстановки і обставин події від 13.12.2011 р. та фототаблицею до нього з участю ОСОБА_5 , згідно якого ОСОБА_5 показує, при яких обставинах ним у потерпілої ОСОБА_6 викрадено гаманець із грішми, зокрема вказує на те, що під час розмови із ОСОБА_6 на тумбочці в кухні її квартири побачив гаманець із грішми, який вирішив викрасти, для чого наніс удар потерпілій ОСОБА_6 дерев`яною скалкою в ділянку спини (а.с. 37-38);

Оцінюючи зазначені вище докази, суд визнає їх належними і допустимими, такими, що містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують винність обвинуваченого ОСОБА_5 ..

Суд критично оцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_5 щодо того, що в нього виник намір викрасти у потерпілої ОСОБА_6 гаманець з грішми тільки після нанесення їй удару дерев`яною скалкою, наніс удар потерпілій ОСОБА_6 не з метою викрадення її гаманця з грішми, та розцінює їх як такі, що направлені на уникнення ним кримінальної відповідальності за скоєне. При цьому суд бере до уваги вищенаведені докази та розцінює їх як такі, що об`єктивно в цілому із висвітленням деталей відтворюють події не в завуальованому, а максимально приближеному до реальності вигляді.

В п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вказано: «розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій…».

Як встановлено в судовому засіданні вищенаведеними доказами по справі, обвинувачений ОСОБА_5 наніс удар дерев`яною скалкою потерпілій ОСОБА_6 з умислом викрадення її гаманця з грішми, потерпіла ОСОБА_6 усвідомлювала характер вчинюваних ОСОБА_5 протиправних дій, тому, всебічно, повно і об`єктивно розглянувши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати по ст. 186 ч.2 КК України, так як він при вищенаведених обставинах, повторно, скоїв грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_6 .

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, його попередню судимість, позитивну характеристику по місцю проживання, що має на утриманні малолітню дитину, прохання потерпілої суворо не карати його.

З врахуванням всіх вищенаведених обставин та особи винного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід визначити покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ст. 186 ч.2 КК України.

Оскільки дане кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив до повного відбуття покарання, визначеного вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 08.08.2011 р., до покарання, призначеного за цим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 08.08.2011 р. за правилами ст. 71 ч.1 КК України.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про застосування щодо нього ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» слід відмовити, оскільки ст. 1 вказаного Закону передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України. Оскільки згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ст. 186 ч.2 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , класифікується як тяжкий, обвинувачений ОСОБА_5 не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2014 році».

З речовими доказами по справі слід поступити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 08.08.2011 р. у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі та остаточну міру покарання ОСОБА_5 визначити 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати із 18.10.2013 р., тобто із часу його затримання.

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про застосування щодо нього ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовити.

Речові докази по справі кредитний договір № С43.103.75346 від 24.10.2011 р., дві частини дерев`яної скалки та гаманець залишити у власності потерпілої ОСОБА_14 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1