АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/2118/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11сс/790/631/15 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2015 року клопотання слідчого СВ Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 11.04.2015р. слідчий СВ Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором прокуратури Червонозаводського району м.Харкова ОСОБА_10 , звернувся до суду в рамках кримінального провадження № №0000405 від 20.02.2015, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України з вищевказаним клопотанням.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_11 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, останній раз 01.12.2014 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353 КК України позбавлення волі, маючи непогашену судимість, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив умисний корисливий злочин, за таких обставин:

15.02.2015 року близько 17 години, ОСОБА_11 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Зернова» по р.. Гагаріна в м. Харкові, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном підійшов до раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_12 , 2002 р.н., та неповнолітнього ОСОБА_13 , 2002 р.н., представившись працівником міліції і демонструючи папір з ломбарду з мокрою печаткою замість службового посвідчення пояснив, що зі складів магазину мобільного зв`язку «Мобілочка» в м. Харкові вчинено крадіжку мобільних телефонів, для чого необхідно перевірити їх мобільні телефони за обліками МВС. Після чого ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, запропонував неповнолітньому ОСОБА_12 , 2002 р.н., та неповнолітньому

ОСОБА_13 , 2002 р.н., пройти разом з ним до підрайону міліції. З даною пропозицією неповнолітній ОСОБА_12 , 2002 р.н., та неповнолітній ОСОБА_13 , 2002 р.н., погодились і пройшли з останнім до зупинки громадського транспорту кінотеатр «Салют» по р.. Героїв Сталінграду 6-10 в м. Харкові, де ОСОБА_14 сказав, що далі з ним зможе піти лише один хлопець. Після чого неповнолітній ОСОБА_13 , 2002 р.н. передав свій мобільний телефон «Samsung Galaxy young GT-S6312MSASEK» неповнолітньому ОСОБА_12 , 2002 р.н. та залишився його чекати на зупинці громадського транспорту. Потім неповнолітній ОСОБА_12 , 2002 р.н., пройшов з ОСОБА_7 до обласного дитячого багатопрофільного санаторію, розташованого за адресою: м. Харків, р.. Гагаріна, 266, де він передав ОСОБА_7 свій мобільний телефон «Samsung Galaxy young GT-S5360MAASEK» вартістю 522 гривні, з сім картою мобільного оператору «МТС» вартістю 10 гривень, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 30 гривень, з сім картою мобільного оператора «Лайф» вартістю 10 гривень, з картою пам`яті Micro SD на 4 ГБ, вартістю 108 гривень, у силіконовому чохлі вартістю, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, загальною на вартістю відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи №105 від 10.04.2015 750 гривень, та мобільний телефон Samsung Galaxy young GT-S6312MSASEK» вартістю 814 гривень, з сім картою мобільного оператору «МТС» вартістю 10 гривень, сім картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 гривень, загальною на вартістю відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи №105 від 10.04.2015 834 гривні неповнолітнього ОСОБА_13 , 2002 р.н., помилково вважаючи що передача їх телефонів є правомірною. Після чого ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, заволодівши шляхом обману майном неповнолітнього ОСОБА_12 2002 р.н. та неповнолітнього ОСОБА_13 , 2002 р.н. з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на свій розсуд, спричинивши ОСОБА_15 матеріальну шкоду та на загальну вартість 780 гривень та ОСОБА_16 матеріальну шкоду та на загальну вартість 834 гривні.

Крім того, 19.02.2015 близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля ЗОНІ №120 по вул. Примакова 8 в м. Харкові, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману підійшов до раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_17 , 2005 р.н., представившись працівником міліції і демонструючи папір з ломбарду з мокрою печаткою замість службового посвідчення пояснив, що зі складів магазину мобільного зв`язку «Мобілочка» в м. Харкові вчинено крадіжку мобільних телефонів, для чого необхідно перевірити його мобільний телефон за обліками МВС. Після чого ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, запропонував неповнолітньому ОСОБА_18 , 2004 р.н. пройти разом з ним до підрайону міліції. З даною пропозицією неповнолітній ОСОБА_19 , 2005 р.н. погодився і пройшов з останнім до Гольберівської церкви, розташованого по вул. 1-ї Кінної армії 101 в м. Харкові, де неповнолітній ОСОБА_20 , 2005 р.н. передав ОСОБА_7 свій планшет «Lenovo АЗ300», вартістю відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 105 від 10.04.2015 2239 гривень, помилково вважаючи що передача його планшету є правомірною. Після чого ОСОБА_21 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, заволодівши шляхом обману майном неповнолітнього ОСОБА_17 , 2005 р.н. з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на свій розсуд, спричинивши ОСОБА_22 матеріальну шкоду та на загальну вартість 2239 гривень.

Крім того, 06.04.2015 близько 16 години 25 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля музичної школи №5 вул. Нетеченській 16 в м. Харкові, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману підійшов до раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_23 , 2004 р.н., представившись працівником міліції і демонструючи папір з ломбарду з мокрою печаткою замість службового посвідчення пояснив, що зі складів магазину мобільного зв`язку «Мобілочка» в м. Харкові вчинено крадіжку мобільних телефонів, для чого необхідно перевірити його мобільний телефон за обліками МВС. Після чого ОСОБА_7 продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, запропонував неповнолітньому ОСОБА_23 , 2004 р.н. пройти разом з ним до підрайону міліції. З даною пропозицією неповнолітній ОСОБА_23 , 2004 р.н. погодився і пройшов з останнім до Кінного ринку, розташованого по вул. Площа Повстання в м. Харкові, де неповнолітній ОСОБА_23 , 2004 р.н. передав ОСОБА_7 свій мобільний телефон «Lenovo S660» вартістю 2938 гривень, з сім картою мобільного оператору «Лайф» вартістю 10 гривень, на рахунку, якої були грошові кошти в розмірі 50 гривень, сім картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 гривень, на рахунку якої були грошові кошти в розмірі 50 гривень, з картою пам`яті Micro CD на 8 ГБ, вартістю 160 гривень, загальною на вартістю відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи №105 від 10.04.2015 3118 гривень, помилково вважаючи що передача його телефону є правомірною. Після чого ОСОБА_21 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, заволодівши шляхом обману майном неповнолітнього ОСОБА_23 , 2004 р.н. з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на свій розсуд, спричинивши ОСОБА_24 матеріальну шкоду та на загальну вартість 3218 гривень.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що є підстави вважати, що підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, а також, щоб запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового слідства, а в подальшому від суду, ОСОБА_7 має місце реєстрації, за яким фактично не мешкає, тобто постійного місця проживання не має), незаконно впливати на потерпілого, свідків, тим самим перешкоджати проведенню подальшого досудового розслідування, (потерпілими є неповнолітні особи, шляхом залякування останніх, оскільки йому відомо їх місце навчання), а також враховуючи те, що підозрюваний неодноразово був засуджений за скоєння корисливих злочинів, є підстави вважати, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вивчивши доводи клопотання, додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подано до суду клопотання, вислухавши слідчого, прокурора, які підтримали клопотання та просили його задовольнити з наведених в клопотанні підстав, думку підозрюваного, який заперечував проти задоволення клопотання, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 20.02.2015, 22.02.2015, 08.04.2015 року стосовно ОСОБА_7 внесено відомості про вчинений останнім злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України (кримінальне провадження №0000658).

11.04.2015 року ОСОБА_7 у відповідності до ст.278 КПК України було повідомлено про підозру.

З матеріалів досудового розслідування вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведені обставини, передбачені п.п.1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів, підозрюваний раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів; офіційно не працевлаштований, не одружений, за місцем реєстрації не проживає.

Вказані обставини, дають підстави вважати, що без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існують реальні ризики того, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню чи продовжувати злочинну діяльність.

Разом із тим, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.178 КПК України враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; особу потерпілих, якими є неповнолітні особи, кількість епізодів злочинної діяльності, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність у нього попередніх судимостей та відсутність міцних соціальних зв`язків. Крім того, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 звільнений з місць позбавлення волі 09.12.2014р., де від відбував покарання за вчинення аналогічного злочину, та підозрюється у вчиненні нового злочину через майже три місяці після звільнення.

На підставі викладеного,слідчий суддя вважав за необхідне застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Крім того, слідчий суддя на підставі ст.183 КПК України вважає за необхідне визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 20 мінімальних заробітних плат, тобто 24 360 гривень, а також відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього в рамках даного кримінального провадження такі обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора у термін визначений слідчим чи прокурором; не відлучатися із м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця мешкання.

ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді.

З тексту апеляційної скарги вбачається що він не погоджується з ухвалою слідчого судді і просить її змінити та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При цьому посилається у скарзі що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що він співпрацював з слідством та має стійкі соціальні зв*язки, а інкримінований йому злочин не є тяжким.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про законність ухвали слідчого судці, дослідивши матеріали справи, колегія судців вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею були з`ясовані обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України та вірно встановлена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого: правопорушення та доведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 2 ст. 177 КПК України.

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 176,178,183 КПК України та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосуванні відношенні підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З таким висновком слідчого судді погоджується і апеляційний суд.

Слідчий суддя врахував значну кількість епізодів протиправних діянь вчинених ОСОБА_7 у відношенні неповнолітніх, його негативну репутацію щодо неодноразового притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, яку позитивна характеристика з місця проивання не спростовує.

Крім того, остання судимість з нього не знята.

Документальних підтверджень наявності в нього доньки матеріали справи не містять.

Щодо доводів апеляції про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального правопорушення, то вони є несуттевими, оскільки ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Слідчим суддею відповідно до вимог КПК України також була визначено розмір застави в випадку внесення якої ОСОБА_7 може бути звільнений. а також відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на нього ряд певних обов*язків.

За викладених обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Слід звернути увагу апелянта на те, що при викладенні апеляційних вимог необхідно враховувати які процесуальні рішення має право винести апеляційний суд у відповідності до ч.3 ст.407 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2015 року щодо обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді