АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/615/15 Справа № 192/3/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2015 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець,Дніпропетровської області,українця, громадянина України, раніше неодноразово судимого, який мешкає: АДРЕСА_1 ,

якою було відмовлено в задоволенні подання адміністрації СВК № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про його умовно-дострокове звільнення.

В С Т А Н О В И Л А:
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що, ОСОБА_7 був раніше неодноразово судимий, останній раз згідно вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2011 року його було засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до даного покарання частково приєднано, не відбуту частину покарання за вироком Марганецького міського суду від 03 грудня 2009 року у виді 06 місяців позбавлення волі і остаточно призначено покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі.

В грудні 2014 року до Солонянського районного суду Дніпропетровської області звернулася з поданням адміністрація Солонянської виправної колонії № 21 та спостережна комісія Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , посилаючись на те, що з 16.06.2011 року останній відбуває покарання у Солонянській виправній колонії Дніпропетровської області, працевлаштований днювальним відділення СПС, до праці відноситься сумлінно, режиму утримання дотримується свідомо, має одне заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не має. Приймає участь у програмі диференційного виховного впливу Подолання наркотичної залежності Повернення, визнає провину у скоєному злочину. На волі вирішене питання його проживання і реєстрації. Заборгованості за виконавчими листами не має (а.с.1).

Відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався на те, що дотримання вимог режиму утримання, законних вимог адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни є обов`язком засудженого і не є само по собі підставами для умовно-дострокового звільнення, а поведінка ОСОБА_7 не свідчить про його виправлення.

В апеляції засуджений ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати, а матеріали направити на новий розгляд. Вказав на те, що він працює днювальним відділення № 17, усі обов`язки виконує, порушень немає. З 2013 року по 2014 рік навчався в ПТУ при СВК № 21 за спеціальністю каменяр-штукатур, про що має підтверджуючий документ. Відвідує релігійну церкву при СВК № 21, а також класи соціальної реабілітації, підготовки до звільнення з місць позбавлення волі. 01.11.2014 року був заохочений начальником колонії за добру поведінку та відношення до праці. Виконує усі вимоги колонії, режим утримання не порушує. Має місце проживання після звільнення. Крім того, церква, в якій служить прихожанкою його дружина, бере його на поруки, так як він і сам є прихожанином цієї церкви. Він вважає, що до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий, останній раз скоїв тяжкий злочин в період умовно-дострокового звільнення.

Згідно витягу з протоколу адміністративної комісії Солонянської виправної колонії № 105 від 04 липня 2014 року, ОСОБА_7 було відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо заміни не відбутої частини більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення (а.с.15).

Доводи засудженого в апеляційній скарзі про те, що він заслуговує на те, щоб до нього застосували умовне-дострокове звільнення, так як він твердо став на шлях виправлення, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Колегія суддів, повністю підтримує висновки суду першої інстанції про те, що дотримання вимог режиму утримання не є підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого, а поведінка ОСОБА_7 не свідчить про його виправлення, оскільки його поведінка не є сумлінною.

Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Разом з тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, або коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації.

Про сумлінну працю засудженого додатково може свідчити отримання ним заохочень, передбачених відповідним законодавством (трудовим, кримінально-виконавчим, військовим).

Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2015 відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженому, який знаходиться під вартою в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді: