В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2013 Справа №607/15922/13-к Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області у складі:

головуючого судді
Ломакіна В.Є.

за участю секретаря
Дядьо У.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Тернополі
матеріали кримінального провадження №
0000136 за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Пос-сов
шах 3-14 Краснодонського району
Луганської області, громадянина
України, з повною середньою освітою,
непрацюючого, неодруженого,
пенсіонера, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, раніше судимого:

-06.07.2011 року Підволочиським районним
судом Тернопільської області за ч.1
ст.185 КК України з призначенням
покарання у виді арешту на строк 1
місяць;

-21.12.2011 року Збаразьким районним судом
Тернопільської області за ч.2 ст.185, ч.2
ст.15, ч.2 ст.185 КК України з призначенням
покарання у виді позбавлення волі на
строк 1 рік 7 місяців. Звільнений 24.029.2012
року по відбуттю строку покарання;

-27.11.2013 року Підволочиським районним
судом Тернопільської області за ст.395
КК України із призначенням покарання у
виді арешту на строк 1 місяць,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185
КК України, за участю сторін
кримінального провадження: прокурора
Пашиної О.О., захисника ОСОБА_2,
обвинуваченого ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_1 05 червня 2013
року о 02 год. 00 хв., перебуваючи на
залізничному вокзалі ст. Тернопіль, а
саме, в залі для очікування пасажирів,
що знаходиться з правої сторони на
другому поверсі залізничного вокзалу,
побачив не - відомого йому чоловіка,
яким був ОСОБА_3, що спав, та біля якого
знаходилась дорожня спортивна сумка
чорного кольору. Керуючись корисливими
мотивами, з метою отримання наживи,
ОСОБА_1 вирішив таємно викрасти дану
сумку з думкою про те, що там можуть
знаходитись речі для особистого
користування. Реалізовуючи свій
злочинний задум, спрямований на таємне
викрадення чужого майна, ОСОБА_1
переконавшись, що за ним ніхто не
спостерігає, а ОСОБА_3 спить та не
бачить його дій, не привертаючи уваги
інших пасажирів, що сиділи на лавочках
для очікування пасажирів, таємно
викрав сумку з особистими речами
ОСОБА_3, та втік з місця вчинення
злочину.

ОСОБА_1 таємно викрав у ОСОБА_3
його особисті речі, а саме: сумку
чорного кольору, вартістю - 40 грн, в якій
знаходились: окуляри із чорною оправою
в прозорому чохлі, вартістю - 50 грн.,
чоловічі штани із джинсової тканини
сірого кольору, вартістю 60 грн.,
футболка чоловіча на короткий рукав
сірого кольору, вартістю 25 грн., светр
темно-синього кольору на довгий рукав,
вартістю 40 грн., кофта сірого кольору на
довгий рукав, вартістю 50 грн., футболка
білого кольору на короткий рукав,
вартістю 20 грн., сорочка зеленого
кольору на короткий рукав, вартістю 45
грн., футболка червоного кольору на
короткий рукав, вартістю 20 грн., кепка
чоловіча чорного кольору, вартістю 40
грн., чоловічий напів-комбінезон
блакитного кольору, вартістю 30 грн.,
чоловічі штани чорного кольору,
вартістю 20 грн., чоловіча зимова в'язана
шапка чорного кольору, вартістю 10 грн.,
ключ розвідний із резиновою рукояткою
зеленого та чорного кольорів, вартістю
20 грн., зарядний пристрій марки «SAMSUNG
ATADS30EBE», вартістю 35 грн. з урахуванням
втрати якості у зв'язку із зносом.

Всього ОСОБА_1 таємно викрав
індивідуального майна належного
ОСОБА_3 на загальну суму 505 гривень, чим
спричинив потерпілому матеріальну
шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою винуватість
у вчиненні кримінального
правопорушення визнав повністю та
показав, що 04 червня 2013 року він у
другій половині дня по своїх потребах
приїхав в м. Тернопіль та в подальшому
направився на залізничний вокзал ст.
Тернопіль, з метою переночувати, тому
що добратись до місця проживання він
вже не мав чим. 05 червня 2013 року о 02 год 00
хв. він, перебуваючи на залізничному
вокзалі ст. Тернопіль, а саме, проходячи
по залу для очікування пасажирів, що
знаходиться з правої сторони на
другому поверсі залізничного вокзалу,
побачив, що на одній із лавок сидить
невідомий йому чоловік, який спав, та
біля нього знаходилась дорожня сумка
чорного кольору. Оглянувшись по
сторонам, він зрозумів, що за ним ніхто
не спостерігає, а невідомий чоловік
спить, тоді у нього виник намір таємно
викрасти дану сумку, з метою подальшого
використання для власних потреб. Після
чого він взяв її в руку і пішов в
сторону міста, і зранку близько 09 год. 00
хв. з метою добратись в смт.
Підволочиськ направився знову на
залізничний вокзал ст. Тернопіль, щоб
там здійснити посадку на електропоїзд
сполученням «Тернопіль-Підволочиськ».
Перебуваючи на пероні, до нього
підійшли невідомі хлопці, які
представились і пред'явили посвідчення
працівників міліції та запитали: «чи в
нього в руках знаходиться його сумка»,
на що він відповів: «що так». Після
цього його було запрошено в кімнату
прийому громадян, де в присутності двох
поняттих у нього при поверхневому
огляді було виявлено і вилучено
викрадену ним сумку, в якій знаходились
речі невідомого йому чоловіка. Тоді він
зізнався працівникам міліції про те, що
дійсно дану сумку таємно викрав у
невідомого чоловіка, який спав в залі
очікування на другому поверсі
залізничного вокзалу ст. Тернопіль.

У вчиненому він щиро розкаюється,
просить його суворо не карати, обіцяє в
подальшому злочинів не вчиняти.

Крім власного визнання вини,
обвинувачений ОСОБА_1 повністю
погодився зі всіма доказами, що були
зібрані під час досудового
розслідування і підтверджували його
винуватість у вчиненні кримінального
правопорушення, згідно повідомлення
про підозру та обвинувального акта,
відмовившись від їх дослідження під
час судового розгляду.

З'ясувавши думку учасників судового
провадження про визначення обсягу
доказів, що підлягають дослідженню, та
порядку їх дослідження, суд визнає
недоцільним дослідження доказів щодо
тих обставин, які ніким не оспорюються,
відповідно до ст. 349 КПК України, при
цьому з'ясувавши правильність
розуміння обвинуваченим зміст цих
обставин, чи немає сумнівів у
добровільності його позиції, а також
роз'яснивши йому, що у такому випадку
він буде позбавлений права оскаржити
ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши
наведені обставини, суд, об'єктивно
дослідивши та оцінивши всі зібрані та
перевірені у судовому засіданні докази
в їх повній сукупності, прийшов до
переконання про доведеність
винуватості обвинуваченого ОСОБА_1 та
кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК
України, як таємне викрадення чужого
майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання
обвинуваченомуДанченку М.Г., суд,
відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК
України, враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного, стан
його здоров'я, вік, а також те, що
останній являється пенсіонером.

До обставин, які пом'якшують
покарання суд відносить: визнання вини,
щире каяття у вчиненому, активне
сприяння розкриттю злочину,
добровільне відшкодування завданого
збитку. Обставин, які б обтяжували
покарання, суд не вбачає. Підстав для
застосування ст.ст. 69, 75 КК України, при
призначенні покарання обвинуваченому,
суд, не вбачає.

На підставі викладеного, суд,
вважає за необхідне призначити ОСОБА_1
покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК
України у виді арешту, оскільки саме
такий вид покарання, на думку суду,
зможе виправити обвинуваченого та
попередити вчинення ним нових
кримінальних правопорушень.

Також, при призначенні покарання суд
враховує те, що обвинуваченийДанченко
М.Г. судимий 27 листопада 2013 року
Підволочиським районнимсудом
Тернопільської області за ст.395 КК
України до 1 місяця арешту й на даний
час реально відбуває покарання, тому
при призначені покарання за даним
вироком слід застосувати правила ч.4
ст.70 КК України і призначити покарання
за сукупністю злочинів.

Зарахувати у строк відбування
покарання термін відбутий
обвинуваченим за вироком
Підволочиського районного суду
Тернопільської області від 27 листопада
2013 року і строк відбування покарання
рахувати з 27листопада 2013 року.

Враховуючи схильність обвинуваченого
до вчинення злочинів, що вказує на
наявність обґрунтованого ризику
вчинення ОСОБА_1 інших кримінальних
правопорушень, а також з метою
забезпечення можливості виконання
судового рішення, суд вважає
необхідним обрати запобіжний захід
обвинуваченому, до набрання вироком
законної, у вигляді тримання під
вартою, взявши останнього під варту в
залі суду.

По справі є процесуальні витрати за
проведення товарознавчої експертизи
№6-244/13 від 07 липня 2013 року в розмірі 342
грн. 30 копійок ( триста сорок дві гривні
30 копійок), які слід стягнути з
обвинуваченого ОСОБА_1 в користь
держави (УК у м. ТЕРНОПОЛІ /м. Тернопіль/
24060300 р/р 0002 в ГУ ДКСУ у
Тернопільській області, МФО 838012, код
ЕДРПОУ 37977726).

Речовий доказ:

- «сумку темно-синього кольору та речі,
які знаходяться в ній», яка згідно
постанови про визнання та долучення до
кримінального провадження речових
доказів від 30 липня 2013 року та
квитанції №5 про прийом речових
доказів по кримінальному проваджені №
0000136, зберігається в камері
зберігання ЛВ на ст. Тернопіль -
повернути потерпілому ОСОБА_3, після
набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185
КК України і призначити йому покарання
за цією статтею у виді арешту на строк3
(три) місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання,
призначеного за
вирокомПідволочиського районного суду
Тернопільської області від 27 листопада
2013 року, за яким ОСОБА_1засуджено до
покарання у виді арешту на строк 1 (один)
місяць, більш суворим покаранням за
даним вироком та визначити остаточне
покарання за сукупністю злочинів у
виді 3 (трьох) місяців арешту.

У строк покарання, призначеного
засудженому за сукупністю злочинів,
зарахувати покарання відбуте частково
за попереднім вироком і рахувати строк
відбуття покарання ОСОБА_1 з 27
листопада 2013 року.

До набрання вироком законної сили,
обрати ОСОБА_1 запобіжний захід у
вигляді тримання під вартою, взявши
останню під варту негайно в залі суду.

Процесуальні витрати за проведення
товарознавчої експертизи №6-244/13 від 07
липня 2013 року в розмірі 342 грн. 30 копійок
( триста сорок дві гривні 30 копійок),
стягнути з ОСОБА_1 в користь держави (УК
у м. ТЕРНОПОЛІ /м. Тернопіль/ 24060300 р/р
0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській
області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Речовий доказ:

- «сумку темно-синього кольору та речі,
які знаходяться в ній», яка згідно
постанови про визнання та долучення до
кримінального провадження речових
доказів від 30 липня 2013 року та
квитанції №5 про прийом речових
доказів по кримінальному проваджені №
0000136, зберігається в камері
зберігання ЛВ на ст. Тернопіль -
повернути потерпілому ОСОБА_3, після
набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав,
передбачених ст. 394 КПК України до
Апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області, шляхом подачі апеляції
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено
КПК України, набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після прийняття
рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження
мають право отримати в суді копію
вироку. Обвинуваченому та
прокурору копія вироку вручається
негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не
був присутнім в судовому засіданні,
копія судового рішення надсилається не
пізніше наступного дня після
ухвалення.

Головуючий суддяВ. Є. Ломакін