У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Скотаря А.М.,

суддів

Лавренюка М.Ю., Канигіної Г.В.,

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 10 липня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_4. на вирок Рахівського
районного суду Закарпатської області від 26 квітня 2007 року, яким засуджено

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

не
судимого,

за ч. 1
ст. 119 КК України на 5 років обмеження волі;

за ч. 1 ст.
129 КК України 2 роки на обмеження волі, а на підставі ст. 70 КК України на 5
років обмеження волі.

Постановлено стягнути з засудженого
ОСОБА_3: на користь потерпілої ОСОБА_1 20 000 гривень на відшкодування
моральної шкоди та 3 991 гривень 50 копійок на відшкодування матеріальної
шкоди; на користь ОСОБА_4. 1 700 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської
області від 27 червня 2007 року вирок скасовано у частині цивільного позову, а
справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного
судочинства. У решті вирок залишено без зміни.

Вироком суду ОСОБА_3. визнано винуватим
і засуджено за вчинення необережного вбивства потерпілого ОСОБА_2. та погрозу
вбивством щодо потерпілої ОСОБА_4., що було вчинено за наступних обставин.

У ніч з 8 на 9 листопада 2006 року
близько 0 годин ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння після
розпивання спиртних напоїв із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в кафе ПП ОСОБА_5, що в с. Білин Рахівського району неподалік
струмка “Теринтинський потік”, під час раптово виниклої сварки завдав декілька
ударів руками по голові ОСОБА_2, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження. Від
отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_2. втратив свідомість, а ОСОБА_3, з метою
привести того до тями, відтягнув потерпілого в русло струмка “Теринтинський
потік”, де, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків
своїх дій, хоча повинен був їх
передбачити, залишив його у воді, внаслідок чого ОСОБА_2 помер через механічну
асфіксію від утоплення в воді.

Крім того, тоді ж, ОСОБА_3 під час
сварки з ОСОБА_4 завдав останній удари руками і ногами по голові, спричинивши
потерпілій легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, та
погрожував ОСОБА_4 вбивством, за таких
обставин, коли вона мала достатні підстави побоюватися здійснення цієї
погрози.

У касаційній скарзі потерпілі ОСОБА_1
та ОСОБА_2. посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, що призвело до неправильної юридичної оцінки та кваліфікації дій засудженого ОСОБА_3 Твердять, що докази у
справі вказують на те, що в діях ОСОБА_3, відносно ОСОБА_2, убачається склад
умисного вбивства, а щодо ОСОБА_4 - замаху на вбивство з метою приховування
іншого злочину, На думку потерпілих, суд не дав належної оцінки багатьом
доказам у справі, зокрема, показанням потерпілої ОСОБА_4, яка як під час
досудового слідства, так і в судовому засіданні стверджувала, що ОСОБА_3
намагався вбити її, зазначаючи, що “ОСОБА_2 в живих немає, а тебе мушу вбити,
бо ти свідок» і подальшим діям засудженого перешкодила “швидка допомога”, що
під'їхала на виклик. Вважають досудове і
судове слідство однобічним і неповним,
що призвело до неправильної кваліфікації дій засудженого та призначення йому
м'якого покарання, яке не відповідає тяжкості вчинених ним злочинів. Через
неповне та необ'єктивне з'ясування події злочину потерпілі просять скасувати
судові рішення, а кримінальну справу направити на додаткове розслідування.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про часткове задоволення касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково.

Суд першої інстанції погодився з кваліфікацією органами досудового слідства
дій ОСОБА_3 щодо ОСОБА_2 як вбивство через необережність, а щодо ОСОБА_4 як
погроза вбивством. При цьому суд не з'ясував думки самих потерпілих про
кваліфікацію дій підсудного, які просили лише не позбавляти волі ОСОБА_3.

Крім того, такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3. після завдання ударів ОСОБА_2, в
результаті яких останній втратив свідомість, затягнув його до потічка. При
цьому судом не вирішено питання про наявність умислу ОСОБА_3 на настання смерті
ОСОБА_2, враховуючи спосіб вчинення злочину, а також те, що він не повідомив сестрі де знаходиться
ОСОБА_2, щоб надати йому допомогу. Крім
того, судом встановлено, що під час завдання ударів ОСОБА_4 ОСОБА_3 сказав їй,
що мусить вбити її, так як ОСОБА_2 вже в живих немає. Однак суд не дав належної
оцінки показанням потерпілої в цій частині, що призвело до неправильної
кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 129 КК України. Адже, крім погроз останній
вчиняв активні дії для їх здійснення, але йому завадила бригада швидкої
допомоги, яка приїхала на виклик, після чого ОСОБА_3 зник з місця скоєння
злочину.

Також поза увагою суду залишилось питання щодо виділених в окреме
провадження матеріалів можливого викрадення речей - мобільного телефону та
золотого ланцюга, які були у ОСОБА_2., однак не були виявлені під час огляду
місця події.

Наведене свідчить, що судом порушено
вимоги ст. 323 КПК України щодо постановлення вироку на підставі всебічності,
повноти і об'єктивності розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, а
висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи.
Отже, вирок щодо ОСОБА_3 не може вважатися законним і обґрунтованим, тому він
підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, під час
якого необхідно проаналізувати всі зібрані у справі докази, дати їм оцінку в
сукупності та, в залежності від встановленого, прийняти відповідне рішення.

Оскільки апеляційний суд, перевіряючи законність прийнятого судом першої
інстанції рішення, на допущені порушення уваги не звернув, ухвала апеляційного
суду також підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

касаційну скаргу потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_4. задовольнити
частково.

Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 26 квітня 2007
року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 27 червня 2007 року
щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

судді:

Скотарь А.М. Лавренюк М.Ю. Канигіна
Г.В.