Справа № 11-685/07 Головуючий
Категорія ст. 286 ч. 1 БЕЗВЕРХИЙ
КК України Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"4" вересня
2007 р. Колегія
суддів судової палати
в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого КОЛОДНИЦЬКОГО Е.Й.

суддів КЕКУХ В.Ф.,
СОЛОМКИ І.А.

за участю прокурора
ДЕМИДЕНКО С.А.

розглянувши кримінальну справу за
апеляціями засудженого ОСОБА_1. на вирок Придніпровського райсуду м. Черкаси від 27
березня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

9.10.1965 року народження, не
судимий, -

засуджений за ст. 286 ч. 1 КК
України на 1 рік обмеження волі з позбавленням його права керувати
транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст.
75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком - 1 рік.

На підставі ст.
49 ч. 1 п. 2 КК України його звільнено від відбування основного та додаткового
покарання у зв'язку з вибігом строків притягнення до кримінальної
відповідальності.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь:

потерпілої
ОСОБА_2 - 1096 грн. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди;

потерпілого ОСОБА_3 3082 грн. 85 коп. матеріальної шкоди;

Черкаської
лікарні № 3 - 485 грн. 25 коп. витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілої
ОСОБА_2

Також стягнуто
із засудженого витрати по проведенню автотехнічної і авто товарознавчої
експертиз в сумах відповідно: 110 грн. 16 коп. та 80 грн.

Вирішено питання про долю речових доказів по справі.

За вироком суду
ОСОБА_1 засуджено за те, що він 2 березня 2003 р. близько 11 год. 20 хв., керуючи
власним автомобілем «Мерседес-Бенс-407» д/н НОМЕР_1, рухаючись по другорядній
дорозі Городище-Дубіївка-Черкаси, виїхав на основну дорогу
Золотоноша-Черкаси-Сміла, де всупереч п. 10.4 Правил дорожнього руху України
завчасно не перестроївся на ліву крайню смугу основної дороги для послідуючого
розвороту в напрямку

2

м. Черкаси, а рухався близької
правого узбіччя. Всупереч п. 10.1, 10.3 ПДР він не переконався в безпечності
маневру руху вліво, не надав дорогу автомобілю «ЗA3-1102» д/н НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_3, який рухався позаду в попутному напрямку по правій смузі,
що призвело до зіткнення останнього з задньою лівою частиною автомобіля ОСОБА_1
та спричинення пасажирці ОСОБА_2 закритого уламчатого перелому верхньої третини
правої плечової кістки зі зміщенням уламків, який відноситься до тілесних
ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я
потерпілої.

Не погоджуючись
з вироком, ОСОБА_1 в апеляції вказує, що вирок є необгрунтованим і не відповідає
фактичним обставинам справи.

Він ставить під
сумнів об'єктивність та обгрунтованість висновків експертиз, проведених по
справі, виявлення через 12 днів після ДТП
слідів гальмування автомобіля ЗАЗ, а також факт різкого маневру автомобіля «Мерседес» вліво. Акцентує
увагу на порушення експертами методики проведення експертиз, які проведені на
користь лише ОСОБА_3 Посилаючись на висновок експертів Київського НДІ судових
експертиз як найбільш об'єктивний і не упереджений, апелянт вважає, що в діях
ОСОБА_3 допущені таку порушення вимог ПДР України, які з технічної точки зору і
призвели до ДТП.

ОСОБА_1 просить скасувати вирок суду, а кримінальну
справу закрити.

В запереченнях
на апеляцію засудженого представник потерпілих адвокат ОСОБА_4. та самі
потерпілі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 вказують, що висновки експертиз НДЕКЦ при УМС
України в Черкаській області та Харківського НДУ судових експертиз повністю
доказують винність ОСОБА_1 в скоєнні ДТП,
а висновок експертів Київського НДУ судових експертиз є однобічним і
зроблений лише в інтересах ОСОБА_1. Наводять при цьому дані доказового
характеру, що є в справі.

Вони просять
вирок суду залишити без зміни, а апеляцію ОСОБА_1 - без задоволення.

Заслухавши
доповідача, міркування прокурора про залишення вироку без змін, потерпілих по
справі та їх представника ОСОБА_4., перевіривши матеріали справи, обміркувавши
доводи апеляції, колегія суддів приходить до слідуючого.

Як вбачається з
матеріалів кримінальної справи, висновки суду про доведеність винності ОСОБА_1
у вчиненні необережного злочину, пов'язаного з порушенням правил дорожнього
руху України, зокрема, п. п. 10.1, 10.3, 10.4, що призвело до пошкодження
транспортних засобів та заподіяння потерпілій ОСОБА_2 середньої тяжкості
тілесних ушкоджень, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з
урахуванням як об'єктивних, так і суб'єктивних факторів, що мали бути взяті до
уваги при з'ясуванні дійсних обставин дорожньо-транспортної пригоди та
ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які ретельно перевірялись в судовому засіданні
і отримали відповідну юридичну оцінку.

Зокрема вони
підтверджуються показаннями ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_2 та свідків-очевидців
ДТП ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про те, що водій жовтого мікроавтобуса, не зупинившись
перед головною дорогою, продовжив рух вправо, ОСОБА_3, який рухався по головній
дорозі по правій смузі, включив лівий поворот для здійснення обгону, в цей час
водій мікроавтобуса зробив різкий маневр вліво від правого узбіччя дороги.

Не дивлячись на гальмування ОСОБА_3., зіткнення
уникнути не вдалось.

Суд 1 інстанції
детально перевіряв доводи засудженого та його захисника, що викладені і в
апеляції, про порушення методики при проведенні експертиз і дійшов
обґрунтованого висновку поро те, що дані висновків авто технічних експертиз,
проведених НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області та Харківського НДУСЕ,
які підтверджують винність ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, є об'єктивними і неупередженими, вони співпадають з
іншими наявними доказами в справі, що покладені в основу вироку.

3

Судом також дана
вірна оцінка позиції засудженого щодо невизнання ним своєї вини.

На думку колегії
суддів, посилання в апеляції на те, що начебто ОСОБА_3 створив аварійну
ситуацію, заперечення апелянтом здійснення мікроавтобусом різкого маневру вліво
з правого боку дороги в момент намагання ОСОБА_3 здійснити обгін мікроавтобуса
і не гальмування останнім взагалі, носять надуманий характер, вони спрямовані
на намагання засудженого уникнути відповідальності, так само як і посилання на
об'єктивність лише одного висновку судово-автотехнічної та
транспортно-трасологічної експертизи, проведеної Київським НДУ судових
експертиз(експерт Шкляр Р.П.).

Суд, аналізуючи
докази в своїй сукупності, даний висновок та показання експерта оцінив
критично, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам вчинення ДТП, які були
встановлені під час судового розгляду справи і наведені у вироку.

Дії ОСОБА_1 за ст. 286 ч. 1 КК України кваліфіковані
правильно.

Призначаючи
покарання. Суд обґрунтовано, з урахуванням вимог ст. 65 КК, застосував до
засудженого обмеження волі та звільнив його від відбування покарання з
випробуванням, після чого у зв'язку з закінченням строків давності звільнив
ОСОБА_1 від відбування основного та додаткового покарання в порядку ст. 49 ч. 1
п. 2 КК.

За таких
обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції ОСОБА_1 по
викладених в ній мотивах.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1. залишити без задоволення, а вирок Придніпровського райсуду м. Черкаси від 27
березня 2007 р. щодо ОСОБА_1 без зміни.