Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/286/15-к
Провадження № 1-кп/280/53/15
ВИРОК
Іменем України
17 березня 2015 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області

в складі : головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження :

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000064 від 05.02.2015 р. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Коростишів, Житомирської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, не працюючої, не одруженої, проживаючої АДРЕСА_1 , раніше не судимої ,-

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
08 жовтня 2014 року близько 19 години ОСОБА_5 перебувала у дворі будинку АДРЕСА_2 .
У цей час , поблизу під`їзду № 3 вказаного будинку у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме дитячої коляски марки «Arman», яку вона побачила біля вказаного під`їзду, що залишила ОСОБА_6 , та яка належить її чоловіку ОСОБА_4 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 користуючись тим, що за її умисними суспільно-небезпечними діями ніхто не спостерігає та достовірно знаючи, що дана дитяча коляска належить іншій особі, шляхом вільного доступу вирішила незаконно заволодіти чужим майном, а саме вказаною дитячою коляскою, вартість якої відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи № 5/91 становить 2844 грн. 80 коп., яка належить ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_7 викрадене майно привласнила та розпорядилась за власним розсудом.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2844 грн. 80 коп.
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ст. 185 ч.1 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про примирення між потерпілим та підозрюваною від 16 лютого 2015 року.
Відповідно до умов угоди від 16.02.2015р., що укладена між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000064 за спільною ініціативою та згодою, у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст.185 ч.1 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, зазначили, що ОСОБА_5 беззастережно визнає обвинувачення за ст.185 ч.1 КК України та узгодили призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 за ст. 185 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Також у даній угоді зазначені та роз`яснені потерпілій та підозрюваній наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угод про примирення, суд виходить до наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про примирення.
Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містять всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини, статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти затвердження угоди про примирення.
Дослідивши угоду про примирення, заслухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілим та обвинуваченою угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ст.185 ч.1 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) кваліфіковано вірно, умови угод не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для примирення наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена угода про примирення від 16 лютого 2015 року, укладена між потерпілим ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_5 підлягає затвердженню.
Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 5/91 від 09.02.2015 р. в сумі 196,56 грн.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до ст. 100 КПК України, а саме: дитяча коляска «Arman», яка знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 підлягає залишенню останньому.
Запобіжні заходи не обирались, підстав для їх обрання суд не вбачає, арешт на майно не накладався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 374-376, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Угоду про примирення від 16 лютого 2015 року, укладену в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 16.02.2015 року, між потерпілим ОСОБА_10 та підозрюваною ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити їй узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 850 гривень на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави : отримувач УДКСУ у м. Житомир, банк отримувача: ГУДКСУ у Житомирській області, МФО 811039, код ЗКПО 38035726, рахунок № 0002, код класифікації доходів - 24060300 витрати за проведення судово товарознавчої експертизи № 5/91 від 09.02.2015 року в розмірі 196 грн. 56 коп.
Речові докази: дитячу коляску «Arman» залишити потерпілому ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча ОСОБА_1 .