Справа
№ 1-27/2007 p.
ВИРОК ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

25.04.2007 року Тельманівський
районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Залізняк
P.M.

при секретарі Ігнатенко
В.В.

з участю прокурора Берлізова
A.M.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Тельманове справу по
обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця смт.
Тельманове Тельманівського р-ну Донецької області, українця, громадянина
України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працюючого в цеху № 183
ВАТ "Азовзагальмаш" м. Маріуполь Донецької області, мешкаючого
АДРЕСА_1, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченому ст.
ІНФОРМАЦІЯ_14 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1, зобов"язаний згідно рішенню
Радянського районного суду м. Макіївки Донецької області від 27.11.2000 р.
сплачувати аліменти на користь потерпілої ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх
дітей: - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження в період з 06.03.06 р. по 23.10.06 p., з
метою злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на
утримання неповнолітніх дітей, діючи умисно, з корисливих мотивів, не зважаючи
на відповідні попередження держвиконавця ВДВС Тельманівського райуправління
юстиції Донецької області шляхом непрацевлаштування, неперебування на обліку у
центрі зайнятості як безробітний, тривало, систематично і наполегливо, тобто
злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання
неповнолітніх дітей ( аліментів ), внаслідок чого за вказаний вище період
утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 1984 грн. 60 коп.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю визнав
себе винним у пред"явленому обвинуваченні та пояснив, що з 2000 р. по
рішенню суду він був зобов"язаний сплачувати аліменти на користь
потерпілої - колишньої дружини ОСОБА_2 на утримання його двох неповнолітніх
дітей : дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.народження та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2р. народження. З березня 2006 р. по грудень 2006 р. він не працював,
оскільки був звільнений у зв"язку із скороченням штатів, на обліку у
центрі зайнятості не перебував. Матеріальну допомогу на утримання дітей в цей
період не надавав, оскільки мав випадкові заробітки. Крім того, його мати
страджає цукровим діабетом. Всі гроші витрачались для придбання ліків. Його
неодноразово викликав держвиконавець та попереджав про обов'язок сплати
аліментів та про наслідки непогашення заборгованості по аліментам. Він повністю
визнає розмір заборгованості по аліментам. Прохав суворо не карати його,
у вчиненому розкаявся,
зобов'язався
працевлаштуватиск та погасити

2

заборгованість по аліментах.

Крім
визнавальних показань підсудного ОСОБА_1, його вина у вчинення злочину,
передбаченому ст. ІНФОРМАЦІЯ_14 ч.1 КК України, найшла своє підтвердження
доказами,що були дослідженні в судовому засіданні.

Потерпіла
ОСОБА_2 підтвердила в судовому засіданні, що з 2000 р. до березня 2006 р.
згідно рішенню суду підсудний сплачував її аліменти на утримання двох
неповнолітніх дітей, доки працював. Після звільнення, тобто з березня до
теперішнього часу він не надавав своїм дітям ніякої матеріальної допомоги,
заборгованість по аліментах складає приблизно 2000 грн. Підсудний зловживає
спиртними напоями. Прохала суворо покарати підсудного.

Свідок ОСОБА_3
підтвердила в судовому засідання, що вона є дочкою підсудного. її ІНФОРМАЦІЯ_1
років. Батько з березня 2006 р. ніякої матеріальної допомоги на її утримання не
надає, аліменти не сплачує.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
дав аналогічні пояснення.

Свідок ОСОБА_5
підтвердила в судовому засіданні, що є держвиконавцем. У неї на виконанні є
виконавчий документ про стягнення з підсудного аліментів на утримання
неповнолітніх дітей. Підсудний нею неодноразово викликався для сплати
заборгованості по аліментах, попереджався про наслідки несплати заборгованості
по аліментах Підсудний категорично відмовився сплачувати заборгованість по
аліментах.

Свідок ОСОБА_6
підтвердила в судовому засіданні, що працює спеціалістом 1 категорії державної
виконавчої служби в Тельманівському районі, та її робоче місце знаходиться в
одному кабінеті з держвиконавцем ОСОБА_5 22.09.06 р. до ОСОБА_5 з"явився
підсудний. Вона особисто була присутня при їх розмові ОСОБА_5 роз"яснила
підсудному порядок виплати аліментів для непрацюючих, ознайомила його з
розміром заборгованості. Підсудний почав нервувати, категорично відповів, що не
стане сплачувати заборгованість по аліментах, відмовився писати розписку про
те, що він ознайомлений з правилами виплати аліментів для непрацюючих, заборгованістю
по аліментах, кричав, та вийшов без дозволу з кабінету

Свідок ОСОБА_7
підтвердила в судовому засіданні, що підсудний є її рідним сином. Він згідно
рішенню суду сплачував аліменти на користь колишньої дружини на утримання його
неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4. У лютому 2006 р. сина
скоротили з роботи, тому він не виплачував аліменти. Син зловживав спиртними
напоями, але з грудня 2006 р. пішов працювати на ВАТ "Азовмаш", щоб
платити дітям аліменти. Вона має поганий зір, страждає цукровим діабетом. Син
допомагав її у всьому,прохала суворо його не карати.

Вина підсудного
ОСОБА_1 у пред"явленому йому обвинуваченні також підтверджується
матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні: виконавчим листом (а.с.
5-6), попередженням ( а.с. 9-10), довідкою-розрахунком (а.с. 11).

Оцінивши
досліджені в судовому засіданні докази у сукупності, суд дійшов висновку, що
подія злочину, у вчиненні якого звинувачений підсудний. Мала місце, вина
підсудного у вчиненні цього злочину доведена повністю та що дії підсудного
правильно кваліфіковані за ст. ІНФОРМАЦІЯ_14 ч.1 КК України як злісне ухилення
від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів ).

Суд при
призначенні підсудному ОСОБА_1 певного виду та конкретної міри покарання у
межах, встановлених у санкції ст. ІНФОРМАЦІЯ_14 ч.1 Особливої частини КК
України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, а саме що підсудний вчинив умисний злочин невеликої
тяжкості проти інших особистих прав і свобод людини і громадянина, особу
вийного, що характеризується за місцем мешкання негативно. Раніше притягався до
адміністративної відповідальності за ст. 198 КУпроАП, працюючого, раніше не
судимого.

Як обставину, що пом"якшує покарання підсудного, суд
враховує щиросердне каяття у вчиненому.

3

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що необхідним й
достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів є
покарання, не пов"язане з ізоляцією від суспільства Тому призначаючи
покарання у виді обмеження волі, суд у відповідності із ст. 75 КК України
вважає можливим звільнити підсудного від відбування призначеного покарання з
випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить
нового злочину та виконає покладені на нього судом обов"язки, та доведе
своє виправлення.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 - тримання під
вартою в СІЗО м. Маріуполя - належить змінити на підписку про невиїзд.

Керуючись
ст.ст 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому
ст. 164 ч.1 КК України та призначити йому покарання за ст. 164 ч.1 КК України у
виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від
відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового
строку - одного року - не вчинить нового злоину і виконає покладенеі на нього
обов'язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_1-
тримання під вартою в СІЗО м. Маріуполя - змінити на підписку про невиїзд до
набрання вироком чинності, звільнивши його з-під варти прямо в залі суду.

Апеляція на вирок суду може бути подана до Апеляційного
суду Донецької області протягом п"ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.