Справа № 137/2421/14-к
Провадження №11-кп/772/398/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу

засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 03 березня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 03 березня 2015 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 03 березня 2015 року, задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вимоги мотивовані тим, що судом було прийнято рішення необґрунтоване та незаконне, яке підлягає скасуванню, поскільки висновки суду першої інстанції містять істотні суперечності, так як зазначаючи, що засуджений ОСОБА_8 за період відбування покарання характеризується задовільно, посилається на суб`єктивне рішення комісії Літинської ВК № 123, адміністрація якої зацікавлена в подальшому продовженні його терміну позбавлення волі та робить висновок, що засуджений не став на шлях виправлення.

Поза увагою суду залишилось те, що на момент розгляду Літинським районним судом клопотання про умовно-дострокове звільнення з дня останнього накладення на ОСОБА_8 стягнення вже минуло фактично 6 місяців тому, відповідно до ч.4 ст.134 КВК України засуджений визнається таким, що немає стягнення.

Крім того, ОСОБА_8 приймає активну участь у самодіяльній організації засуджених свого відділення №7 з облаштування належних побутових умов, є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка потребує матеріальної допомоги та батьківського піклування, а також вкрай тяжкий стан його здоров`я виразка шлунку, пухлина в шлунку (онкологічно-підозрілого характеру), прилежні спазматичні болі нирок, який потребує належного лікування, що неможливе в умовах ув`язнення.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки на його думку засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення, захисника ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 , дослідивши матеріали провадження, матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення при умовах, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Відповідно до вказівок Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 засуджений 15.08.2003 року Апеляційним судом м. Києва за ст.ст. 187 ч.4, 115 ч.2 п.п. 1, 4, 6, 185 ч. 2, 70, 71 КК України до 15 років позбавлення волі.

Згідно характеристики виданої 20.08.2014 року начальником відділення СПС Літинської виправної колонії (№123) лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_10 засуджений ОСОБА_8 характеризується задовільно.

За час відбування покарання з 26.10.2002 року засуджений ОСОБА_8 має 29 стягнень, останнє з яких на нього накладено 09.08.2014 року.

За цей же період засуджений ОСОБА_8 має 7 заохочень.

Крім того, з особової справи встановлено, що рішенням комісії Літинської ВК № 123 від 13.02.2014 року засудженому ОСОБА_8 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, проаналізувавши належним чином всі обставини у сукупності, дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від покарання.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що безпідставно поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що засуджений ОСОБА_8 є батьком неповнолітньої дитини, стан його здоров`я, апеляційний суд не приймає, оскільки підстави умовно-дострокового звільнення пов`язуються з фактичним відбуттям особою певної частини строку призначеного йому покарання та тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці доведе своє виправлення.

Твердження у апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до уваги рішення комісії Літинської ВК № 123 та не врахував те, що з дня накладення останнього стягнення пройшло 6 місяців і відповідно ст.134 КВК України він визнається таким, що не має стягнення, а також те, що він приймає участь у самодіяльній організації засуджених свого відділення №7 з облаштування належних побутових умов є безпідставними, оскільки при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення відповідно ч.2 ст.81 КК України враховується сумлінна поведінка і ставлення до праці під час всього строку відбування покарання.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення.
Апеляційний суд вважає, що докази досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого ОСОБА_8 відсутні, тому підстави для умовно-дострокового звільнення відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 відмовити.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 03 березня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, засудженим, який утримується під вартою з дня отримання копії ухвали.

Відповідно ч.4 ст.532 КПК України судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: