У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Міщенка С.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Паневіна В.О.,

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 3 липня 2007 року кримінальну справу за касаційним
поданням заступника прокурора Житомирської області на вирок Овруцького
районного суду Житомирської області від 10 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1

Зазначеним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

раніше судимого 01.09.2005 року за ч.2 ст.172 КК України (1960 року) до
штрафу у розмірі 550 грн.,

- засуджено за ч.2 ст. 172 із застосуванням ст.ст. 44,
42 КК України (в редакції 1960 року) до
покарання у виді штрафу в сумі 600 грн.
з зарахуванням відбутого повністю покарання за попереднім вироком.

ОСОБА_1
засуджено за вчинення службового підроблення за таких обставин.

У 1998 році він працював головою
колективного сільськогосподарського підприємства „Гошівське” (далі - КСП “Гошівське”)
с.Гошів Овруцькоrо району Житомирської області і був службовою
особою. У цей період КСП “Гошівське”
безоплатно отримало на підставі
договору з Регіональним відділенням Фонду
державного майна України
по Житомирській області 40000 простих іменних
акцій ВАТ Овруцький „Райагрохім”, номінальною вартістю 25 коп. за одну акцію, на загальну суму 10000 грн., які підлягали за рішенням зборів
безоплатному розподілу між
працівниками вказаного КСП та прирівняними до них особами. ОСОБА_1, зловживаючи своїм службовим становищем
і діючи всупереч інтересам служби, не
провів зборів уповноважених КСП „Гошівське” з приводу розподілу вищезгаданих акцій, а 13.05.1998 року в
адміністративному приміщенні КСП склав завідомо неправдивий офіційний
документ - протокол загальних зборів уповноважених КСП „Гошівське”
без реєстраційного номера про те, що такі збори нібито відбулися і їх рішенням акції в кількості 40000 штук розподілено
по 20000 штук на суму по 5000 грн. йому особисто і головному бухгалтеру цього господарства ОСОБА_2. Також ОСОБА_1 підробив у вказаному протоколі
підписи членів президії зборів ОСОБА_3 і ОСОБА_4, протокол підписав особисто як голова цих зборів та завірив його відбитком печатки КСП „Гошівське”.

Потім ОСОБА_1 надав
даний протокол та інші необхідні документи у регіональне відділення Фонду
державного майна України по Житомирській області для внесення його особисто та
ОСОБА_3 до державного реєстру власників іменних цінних паперів. У результаті
вчиненого ОСОБА_1 службового підроблення охоронюваним законом правам та інтересам власників майнових паїв КСП
„Гошівське” були спричинені тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди на суму
10000 грн., що в 250 і більше разів перевищувало неоподатковуваний мінімум
доходів громадян.

У апеляційному
порядку вирок не переглядався.

У касаційному поданні заступник прокурора
Житомирської області зазначає, що суд неправильно застосував кримінальний закон
і кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.172 КК України (1960 року), оскільки його
дії необхідно було кваліфікувати за ч.2 ст. 366 КК України (2001 року), та при
призначенні покарання суд неправильно застосував ст.42 КК України (1960 року),
тому що покарання за попереднім вироком від 01.09.2005 року ОСОБА_1 уже відбув.
Також вказує, що внаслідок неправильної кваліфікації дій ОСОБА_1 було незаконно
засуджено, оскільки за вимогами ст. 49
КК України у зв'язку із закінченням
строків давності кримінальна справа відносно нього підлягала закриттю. Просить
вирок скасувати, а справу щодо ОСОБА_1 провадженням закрити у зв'язку із закінченням
строків давності.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення прокурора на
підтримання касаційного подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як
убачається з матеріалів кримінальної справи, органами досудового слідства дії
ОСОБА_1, вчинені 13.05.1998 року,
було кваліфіковано за ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України (2001 року); в судовому
засіданні прокурор у порядку ст.277 КПК України своєю постановою від 26.10.2006
року змінив дане обвинувачення, перекваліфікувавши дії підсудного з ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК
України (2001 року) на ч.2 ст.172 КК України (1960 року). За цим законом
ОСОБА_1 і було засуджено.

Однак,
постановляючи вирок, суд не врахував, що відповідно до вимог ст. 5 КК України
(2001року), п. п. 11, 18 Прикінцевих та перехідних положень до цього Кодексу дії ОСОБА_1 підлягали
кваліфікації за ч.2 ст.366 КК України
(2001 року), оскільки ця стаття за санкцією передбачає більш м'яке покарання,
ніж покарання за ч. 2 ст. 172 КК України
(1960 року). Злочин, передбачений ч.2
ст.366 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості, а особа, яка його
вчинила, на підставі ст.49 КК України підлягає звільненню від кримінальної
відповідальності у зв'язку з закінченням строків давності, якщо з дня вчинення
нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п'ять років.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 учинив даний злочин 13.05.1998 року, потім вчинив злочини, за один з
яких (вчинений 11.09.1998 року) його було засуджено вироком Овруцького
районного суду Житомирської області від 01.09.2005 року до штрафу, а за інший -
звільнено від кримінальної відповідальності 23.09.2000 року на підставі ч. 1 п. 4 ст. 6 КПК України внаслідок акту
амністії.

Таким чином, на час зміни прокурором обвинувачення
ОСОБА_1 і засудження останнього за злочин середньої тяжкості сплив
передбачений законом п'ятирічний строк давності притягнення його до
кримінальної відповідальності, а тому суд повинен був відповідно до вимог ч. 1
ст. 49 КК України (2001 року) і ст. 11-1 КПК України закрити кримінальну справу, а не постановляти
обвинувальний вирок.

З огляду на викладене, вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 10 листопада 2006
року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а
кримінальна справа щодо нього закриттю.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для
скасування вироку щодо ОСОБА_1 з мотивів
неправильності призначеного йому на підставі ст. 42 КК України (1960р.)
покарання, як про це вказує прокурор у касаційному поданні.

Керуючись ст.ст.
394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника прокурора Житомирської області задовольнити
частково.

Вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 10 листопада 2006
року щодо ОСОБА_1 скасувати, а кримінальну справу щодо нього закрити
у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної
відповідальності.

Судді:

Міщенко С.М. Кліменко М.Р. Паневін В.О.