СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 710/2885/12
провадження № 1/306/32/12
Рядок статзвіту № 48
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2013 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Василиха Ж.В.,

при секретарі - Дичка О.І.,

з участю прокурора - Козара М.М. ,

потерпілого - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. ст. 364 ч. 1, 366 ч. 1, 191 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що вона у період вересня 2003 року - серпня 2007 року відповідно до наказу № 91-к від 05 вересня 2003 року начальника Закарпатського обласного головного управління земельних ресурсів обіймаючи посаду начальника Свалявського міського відділу земельних ресурсів у період серпня 2008 року - лютого 2011 року відповідно до наказу № 383-кт від 04 серпня 2008 року голови Державного комітету України із земельних ресурсів обіймаючи посаду начальника відділу Держкомзему у місті Свалява, будучи службовою особою, до кола обов"язків якої входило виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно - господарських функцій та державним службовцем 11 рангу 6 категорії, діючи умисно, в інтересах ОСОБА_3, достовірно знаючи про те, що земельні ділянки, розташовані за адресою АДРЕСА_1 не перебували у користуванні ОСОБА_3, а також знаючи те, що частина земельних ділянок, які передавалися у приватну власність ОСОБА_3 перебували у користуванні ОСОБА_4 згідно рішення четвертої сесії 22 скликання Свалявської міської ради народних депутатів від 26 травня 1995 року, усвідомлюючи те, що ОСОБА_3 проекти відведення земельних ділянок не виготовлялися і на сесії Свалявської міської ради не затверджувалися, всупереч вимогам ч. 2 ст. 78, ч. 1, ч. 3 ст. 116, ч.ч. 6, 8-10 ст. 118, ст. 183 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України "Про землеустрій" та п.п. 2, 3 Порядку розробки проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 677 від 26 травня 2004 року, на підставі виготовленої ДП "Закарпатгеодезцентр" технічної документації із землеустрою, у період липня 2006 року склала та видала завідомо неправдиві офіційні документи, а саме висновок Свалявського міського відділу земельних ресурсів № 1274/02-3 від 27 липня 2006 року стосовно земельної ділянки площею 0,0629 га та висновок Свалявського міського відділу земельних ресурсів № 1286/02-3 від 31 липня 2006 року стосовно земельної ділянки площею 0,0351 га, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Крім цього, ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що вона протягом вересня 2006 року підготувала та внесла на розгляд 6 сесії та 5 скликання Свалявської міської ради додаток до рішення "Про передачу земель у приватну власність" від 15 вересня 2006 року - список громадян, яким безкоштовно передано у приватну власність земельні ділянки та незаконно включила у згаданий додаток ОСОБА_3, як набувача земельних ділянок із загальним розміром 0,098 га, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. В подальшому ОСОБА_2 з метою реалізації свого злочинного умислу щодо протиправної передачі у власність ОСОБА_3 вищевказаних земельних ділянок, достовірно знаючи про те, що видані нею висновок Свалявського міського відділу земельних ресурсів № 1274/02-3 від 27 липня 2006 року стосовно земельної ділянки площею 0,0629 га та висновок Свалявського міського відділу земельних ресурсів № 1286/02-3 від 31 липня 2006 року стосовно земельної ділянки площею 0,0351 га, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1, що були включені до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку містять завідомо неправдиві відомості, протягом жовтня 2006 року, як службова особа, протиправно видала ОСОБА_3 державні акти на право власності на земельні ділянки, зокрема ділянки площею 0,0629 га та 0,0351 га, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1, а саме державні акти на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 26 жовтня 2006 року, кадастровий номер ділянки НОМЕР_2 та НОМЕР_3 від 26 жовтня 2006 року, кадастровий номер ділянки НОМЕР_4.

Також ОСОБА_2 органом досудового слідства обвинувачується у тому, що вона у період серпня 2008 року - лютого 2011 року відповідно до наказу № 383-кт від 04 серпня 2008 року голови Державного комітету України із земельних ресурсів, обіймаючи посаду начальника відділу Держкомзему у місті Свалява, будучи службовою особою, до кола обов"язків якої входило виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно - господарських функцій, будучи державним службовцем 11 рангу VІ категорії, діючи умисно, всупереч вимогам п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", без погодження Головного управління Держкомзему в Закарпатській області, шляхом зловживання своїм службовим становищем видала наступні накази, згідно яких в тому числі призначалися премії начальнику відділу Держкомзему у м. Свалява ОСОБА_2 та заступнику начальника відділу Держкомзему у м. Свалява ОСОБА_5, а саме наказ № 7 від 10 березня 2009 року "Про преміювання до дня землевпорядника", наказ № 23 від 24 грудня 2009 року "Про преміювання за підсумками роботи відділу за 2009 рік", наказ № 25 від 25 серпня 2010 року "Про преміювання до дня незалежності України", наказ № 26 від 20 вересня 2010 року "Про преміювання", внаслідок чого протягом 2009-2010 років ОСОБА_2 привласнено кошти відділу Держкомзему у м. Свалява на суму 1270,00 грн. та розтрачено кошти відділу Держкомзему у м. Свалява на суму 1070,00 грн. за аналогічний період на користь заступника начальника відділу Держкомзему у м. Свалява ОСОБА_5

Потерпілий ОСОБА_1 до початку судового засідання подав до суду клопотання, у якому просить прийняти рішення про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 як співучасника сговору між нею та ОСОБА_2, яка на час злочину займала посаду начальника міського відділу земельних ресурсів м. Свалява за кваліфікуючими ознаками злочину ст. 28, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358 КК України, притягнути до відповідальності державного нотаріуса м. Києва ОСОБА_7, дії якого кваліфікуються за ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 364 КК України, який видав свідоцтво на право власності за законом в порушення чинного законодавства ОСОБА_6 та в зв"язку з наявністю підстав для кваліфікації дій ОСОБА_2 за кваліфікуючими ознаками ст. 190, ч. 2 ст. 358 КК України повернути справу на додаткове розслідування. Мотивуючи його тим, що в ході судового розслідування при допиті свідка ОСОБА_6 знайшло своє підтвердження те, що ОСОБА_6 зверталась до ОСОБА_2 з вимогою надання та присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, які були у власності покійного ОСОБА_4 згідно Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_5, виданого 15.06.1995 року згідно рішення Свалявської міської ради від 26.05.1995 року. ОСОБА_6 звернулася у Свалявський відділ земельних ресурсів до ОСОБА_2 у березні 2007 року. Про те, що є накладка двох земельних ділянок ОСОБА_2 дізналася при виїзді з ОСОБА_6 на місце розташування земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1. Після чого, нею був направлений лист за № 429 від 26.03.2007 року, в якому зазначає, що включення двом особам однієї земельної ділянки до державих актів суперечить чинному законодавству України. Також цією датою і під тим же самим номером на ім"я міського голови нею було подано доповідну записку, в якій ОСОБА_2 стверджує, що має місце накладання двох земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Підсудна під впливом ОСОБА_6 та із власної користі пішла на службовий злочин видавши довідки про присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам померлого ОСОБА_4, надала технічне завдання на виготовлення кадастрової справи, виготовила витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, довідку про обтяження на земельну ділянку, в якій зазначає про відсутність обмежень. ОСОБА_6 спонукала ОСОБА_2 до службового підроблення, виготовлення та видачу довідок про обтяження (обмеження) оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на землю. Свідоцтво про спадщину офомлено на майно 15.06.2007 року без посилання на якій земельній ділянці і на якій площі воно знаходиться. Також у свідоцтві зазначається, що майно незакінчене будівництв зареєстроване 15.05.2007 року із записом у реєстровану книгу № 16 Реєст № 164, що суперечить документу про реєстрацію, в якому зазначено, що рішення про реєстрацію права власності прийнято 18.09.2007 року. Таким чином майно ніяк не могло бути зареєстровано на три місяці раніше, як це вказується у свідоцтві про право на спадщину за законом і є таким, що видане в порушення чинного законодавства. Також свідоцтво про спадщину за законом на оспорювану земельну ділянку надано ОСОБА_8 в порушення чинного законодавства. У державному акті на право власності вказується, що земельна ділянка надана для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, у свідоцтві зазначається "на ведення особистого селянського господарства", таким чином ОСОБА_6 добре знала і усвідомлювала при оформлені спадщини, що на момент видачі свідоцтва на спадщину є спір щодо земельної ділянки, яку вона отримує у спадщину. Таким чином дії ОСОБА_2 та ОСОБА_6 кваліфікуються як сговір згідно ч. 2 ст. 28 КК України та шахрайство згідно ч. 2 ст. 190 КК України, дії ОСОБА_2 та приватного нотаріуса ОСОБА_9 можна кваліфікувати згідно ч. 1 ст. 358 КК України - це виготовлення документів та передача їх другим особам.

Прокурор Козар М.М. у судовому засіданні проти клопотання потерпілого заперечив та просив у такому відмовити, оскільки на досудовому слідстві надано належно оцінку діям ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Підсудна ОСОБА_2 у судовому засідання клопотання потерпілого в частині повернення справи на додаткове розслідування підтримала, в іншій частині - просила відмовити.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 275 КПК України (1960 року) розгляд справи судом провадиться тільки щодо підсудних і лише в межах пред'явленого їм обвинувачення. В разі необхідності доповнити чи змінити пред'явлене обвинувачення або порушити кримінальну справу за новим обвинуваченням чи щодо нових осіб суд додержується правил, установлених статтями 276, 277, 278, 281 КПК України (1960 року).

За змістом ст. 281 КПК України та відповідно до роз'яснення, що міститься в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" справа може бути повернена на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Згідно ст. 278 КПК України (1960 року) суд, встановивши під час судового слідства, що злочин вчинила будь-яка з осіб, не притягнутих до кримінальної відповідальності, за клопотанням прокурора, потерпілого або його представника виносить мотивовану постанову, якою про вчинення цього злочину повідомляє прокурора або у випадку, коли окремий розгляд справи щодо цих осіб неможливий, направляє все провадження в справі для проведення досудового слідства.

Проте, у судовому засіданні під час судового слідства не встановлено вчинення ОСОБА_6 злочинів за ст. 28 ст. 190 ч. 1, ст. 358 ч. 1 КК України, та обставина, що остання приймала участь по оформленню документів на земельну ділянку не свідчить про її причетність до службового підроблення. Не встановлено під час судового слідства також і вчинення державним нотаріусом м. Києва ОСОБА_7 злочинів за ст. 364 ч. 1 КК України, оскільки обставини (в тому числі свідоцтво про спадщину), зазначені потерпілим у своєму клопотанні на підтвердження вини такого взагалі судом не досліджувалися. Крім того, ОСОБА_7 навіть не був допитаний у судовому засіданні.

Згідно ст. 276 КПК України (1960 року) коли дані судового слідства вказують, що підсудний вчинив ще й інший злочин, по якому обвинувачення не було йому пред'явлено,

суд за клопотанням прокурора, потерпілого чи його представника, не

зупиняючи розгляду справи, виносить ухвалу, а суддя - постанову,

якими про вчинення цього злочину повідомляє прокурора. У тих випадках, коли нове обвинувачення тісно зв'язане з початковим і окремий розгляд їх неможливий, вся справа повертається для додаткового розслідування.

Потерпілий у своєму клопотанні також просить у зв"язку з наявністю підстав для кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_2 за кваліфікуючими ознаками ст. ст. 190, 358 ч. 2 КК України повернути справу на додаткове розслідування.

Однак клопотання потерпілого і в цій частині до задоволення не підлягає, оскільки дані судового слідства не вказують на те, що підсудна вчинила злочини за ст. ст. 190, 358 ч. 2 КК України, версія потерпілого щодо зговору між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 відносно оформлення спадщини, шахрайства не підтверджується тими доказами, які досліджувалися у судовому засіданні.

Керуючись п.11 Перехідних положень КПК України, ст. 296 КПК України (1960 року), суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_1 про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. ст. 364 ч. 1, 366 ч. 1, 191 ч. 2 КК України на додаткове розслідування у зв"язку з притягненням до кримінальної відповідальності інших осіб - ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - відмовити.

Постанова окремому оскарженню не підлягає.

Головуюча Ж. В. Василиха