Справа № 426/60/15-к
Провадження № 11кп/782/85/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого: - ОСОБА_1
суддів: - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
при секретарі: - ОСОБА_4
за участю прокурора: - ОСОБА_5
обвинуваченого: - ОСОБА_6
захисника: - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області в м. Сєверодонецьку апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Сватівського району Луганської області ОСОБА_8 на вирок Сватівського районного суду Луганської області від 17 квітня 2015, -
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Містки Сватівського району Луганської області, громадянин України, маючий середню освіту, одружений, маючий на утриманні двох малолітніх дітей, працюючий ТОВ «Продуктсервіс» Кремінський молокозавод, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,-
засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ч.1 та ч.З ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання встановлено іспитовий строк на 1 рік.
Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально- виконавчій інспекції.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання залишено.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 27 квітня 2014 року, приблизно о 22 год. 10 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_9 , рухаючись зі швидкістю 50 кілометрів на годину по вул. Дзержинського, с. Містки, Сватівського району, в напрямку с. Рудівка, Сватівського району, в районі будинку №38, в порушення вимог пп.10.1., 12.1, 31.1., 31.4., 31.4.1.а) Правил дорожнього руху України, виїхав на узбіччя та скоїв наїзд на ОСОБА_10 , що рухалася пішки у попутному напрямку по узбіччю дороги, в ході якого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому середньої третини великоберцової кістки лівої голені, ускладненого наприкінці заживлення хронічним свищевим остсомислітом та неповним зрощуванням (консолідацією), що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, по критерію небезпечності для життя в момент спричинення; закритого перелому правої плечової кістки та перелому малоберцової кістки лівої голені, що як в сукупності так і окремо, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за критерієм тривалості розладу здоров`я.
На даний вирок старшим прокурором прокуратури Сватівського району Луганської області ОСОБА_8 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, встановлених судом, та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , просить вирок скасувати внаслідок м`якості призначеного засудженому покарання, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України виді 4 років позбавлення з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
При цьому прокурор посилається на те, що судом в недостатній мірі врахована суспільна небезпечність, тяжкість кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого.
Вважає, що суд в недостатній мірі врахував, що ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин у відношенні неповнолітньої, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження потерпілій, при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння, що згідно п.13 ч.І ст. 67 КК України є обставиною, обтяжуючою покарання, та безпідставно не застосував додаткове покарання у вигляді позбавлення ОСОБА_6 права керувати транспортними засобами.
Зазначає, що не врахувавши в повній мірі зазначені обставини, суд при призначенні покарання ОСОБА_6 порушив вимоги ст. 65 КК України, що призвело до призначення занадто м`якого покарання.
На апеляцію прокурора обвинуваченим ОСОБА_6 подані заперечення, в яких він зазначив про необґрунтованість апеляції, та що призначене йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами відповідає тяжкості скоєного, що потерпіла та її представник просили його сурово не наказувати, що він має на утриманні двох малолітніх дітей.
Вважає, що позбавлення його права керування транспортними засобами позбавить його сім`ю засобів існування, оскільки він працює водієм та ця професія є для нього єдиним джерелом доходу.
Заслухав суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_11 , які заперечували проти доводів апеляції прокурора та просили вирок залишити без змін, заслухав доводи сторін, дослідивши та врахувавши обставини провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухав дебати сторін та останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню а вирок скасуванню в частині призначення покарання з таких підстав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України визнав себе винним в повному обсязі, наявні докази не оспорював, дав показання по суті обвинувачення, розповів про обставини скоєних злочинів.
У зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Тільки після того, як суд переконався, що обвинувачений правильно розуміє положення ч.3 ст.349 КПК України, він прийняв рішення про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, що підтверджується звукозаписом судового засідання та журналом судового засідання.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого злочину і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ст. 286 ч. 2 КК України, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яке керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.
Згідно ст. 404 КПК України (2012 року) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України (2012 року) за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляції прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання внаслідок його м`якості підлягають частковому задоволенню.
Так, відповідно до ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Якщо ж суд при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
На думку колегії суддів, ці вимоги закону при призначені ОСОБА_6 основного покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України суд першої інстанції дотримав та належним чином обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок.
Так, при призначенні із застосуванням ст. 75 КК України покарання ОСОБА_6 судом правильно були враховані ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особа, що він раніше не судимий, обставини, що пом`якшують його покарання - щире каяття, визнання своєї вини, добровільне відшкодування шкоди.
При цьому судом була врахована наряду з даними про особу засудженого і думка потерпілої та його представника про відсутність необхідності ізоляції обвинуваченого від суспільства, а також, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Разом з тим, звільняючи обвинуваченого від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, судом не в повній мірі були виконані вимоги ст. 65 КК України.
А саме, судом не в повній мірі були враховані конкретні обставини справи та наслідки злочину, та те, що ОСОБА_6 , грубо порушуючи Правила дорожнього руху, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, виїхав на узбіччя дороги, не вжив заходів для зупинення транспортного засобу.
Встановлене колегією суддів свідчить про безпідставне незастосування місцевим судом щодо ОСОБА_6 додаткового покарання, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, що за даних обставин не сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів, внаслідок м`якості.
Тобто незастосування додаткового покарання у данному випадку є безпідставним, а отже судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 413 КПК України підставою для скасування апеляційною інстанцією вироку суду є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що у відповідності зі ст. 413 КПК України, тягне за собою скасування судового рішення.
Оскільки доводи апеляції прокурора є обґрунтованими, то судова колегія вважає за необхідне скасувати вирок суду в зв`язку з неправильним застосуванням закону, та згідно зі ст. 420 КПК України ухвалити свій вирок, призначивши засудженому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому нового покарання, з урахуванням ст. 65 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює водієм, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні двох малолітніх дітей, враховує думку потерпілої та її представника щодо покарання обвинуваченому.
До обставин, які пом`якшують покарання необхідно віднести щире каяття, повне визнання своєї вини.
До обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів відносить скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладених конкретних обставини справи, обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, коллегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 повинно бути призначено додаткове покарання, передбачене ст. 286 ч.2 КК України у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, у мінімальних межах санкції статті.
На думку судової колегії, таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Що стосується доводів апеляції прокурора про необхідність призначення обвинуваченому покарання пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів знаходить їх безпідставними.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 407, 409, 413, 414, 420 КПК України колегія суддів,-

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Сватівського району Луганської області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Сватівського районного суду Луганської області від 17 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України в частині призначення йому покарання скасувати.
Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.
Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально- виконавчій інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін - особисте зобов`язання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
На вирок можуть бути подані касаційні скарги учасниками судового провадження безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1