В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.12.2014 Справа №607/11780/14-к
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0004588 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючої маркетологом в ТОВ «Шарман», жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИВ:

В обвинуваченої ОСОБА_4 , 17 березня 2014 року близько 20 години 20 хвилин, яка перебувала в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , розпочався словесний конфлікт із її колишнім чоловіком ОСОБА_7 , в ході якого у неї виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 17 березня 2014 року близько 20 год. 20 хв., перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , обвинувачена ОСОБА_4 під час конфлікту із її колишнім чоловіком ОСОБА_7 , умисно нанесла йому один удар ногою у праве стегно та декілька ударів долонею лівої руки в праву половину обличчя, чим спричинила йому численні садна правої половини обличчя - лобна вилична ділянки і щока, синці лівої половини передньої черевної стінки та на переднє-внутрішній поверхні середньої третини лівого стегна, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Одразу ж після цього, обвинувачена ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, охоплені одним умислом, бачачи те, що права нога потерпілого ОСОБА_7 знаходиться поряд з дверми кімнати, умисно штовхнула двері в напрямку його ноги, внаслідок чого спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому проксимальної (ближчої) фаланги 2-го пальця правої стопи, який за ступенем тяжкості належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого (понад 21 день) розладу здоров`я, та синець на тильній поверхні цієї стопи, який за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та суду показала, що 17 березня 2014 року близько 19 год. вона прийшла в будинок до свого колишнього чоловіка ОСОБА_7 , щоб побачитися із сином ОСОБА_5 . Зайшовши в середину будинку, вона залишила свої речі в коридорі та пішла у їдальню, де ОСОБА_7 із сином вчили уроки. Приблизно о 20 годині 20 хвилин вона налагодила контакт із сином та сіла біля нього. В цей час, ОСОБА_5 почав малювати в зошиті, де виконував домашнє завдання. На її запитання син пояснив, що не любить маму, бо вона не живе разом з ним. Тоді, вона почала з ним розмовляти. В процесі цього, ОСОБА_7 вдарив її олівцем в щоку. Після цього, ОСОБА_5 покинув приміщення їдальні та пішов на третій поверх, а ОСОБА_7 почав погрожувати їй. З метою уникнути конфлікту вона пішла в коридор та почала вдягатися. В цей момент, ОСОБА_7 почав шарпати її за одяг та побив мобільний телефон. Після шарпанини вона побачила на лиці потерпілого багряні подряпини і зрозуміла, що це якась провокація, тому одразу пішла у їдальню та почала через вікно махати руками братові, намагаючись попросити про допомогу. Тоді, ОСОБА_7 покликав ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та почав розповідати, що його побили. Через деякий час, в будинок приїхала ОСОБА_12 із співмешканцем, а ще через декілька хвилин її батько ОСОБА_13 , який сказав, щоб вона виходила із будинку, що вона і зробила. Коли вони виходили, ОСОБА_7 намагався штовхнути її батька. Жодних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 вона не наносила, а ті тілесні ушкодження, що у нього виявлені він міг собі завдати сам.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, її винуватість доводиться показами потерпілого ОСОБА_7 , показами свідків, допитаних під час судового розгляду та іншими документами, дослідженими в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 17 березня 2014 року до нього до дому в АДРЕСА_2 , прийшла його колишня дружина ОСОБА_4 , оскільки у неї був визначений графік відвідування їх спільного сина ОСОБА_5 , який на даний час проживає з ним. Вони знаходилися в будинку, на кухні, де він із сином виконували уроки. Однак, ОСОБА_4 це не сподобалося і вона зробила зауваження, що в цей час син має гратися з нею. Через деякий час, ОСОБА_5 сказав, що не любить маму, на що ОСОБА_4 обурилася та в процесі розмови сказала, що може забрати сина в будь-який момент. Після цих слів, близько 20 год. 20 хв., ОСОБА_5 вийшов із кімнати, де вони знаходилися, а він, потерпілий, попросив ОСОБА_4 залишити будинок, однак остання відмовилася це зробити, мотивуючи тим, що її час, згідно встановленого графіку ще не закінчився. Тоді він зімітував дзвінок в міліцію, хоча телефонував до ОСОБА_12 , та почав виходити із приміщення кухні. ОСОБА_4 наздогнала його біля дверей та намагалася вдарити його в пах правою ногою, однак він пригнувся, тоді обвинувачена лівою рукою подряпала йому праву частину обличчя. Після цього, ОСОБА_4 зловилася за ручку дверей та потягнула їх на себе, нанісши йому удар дверима в ногу. Під час нанесення удару він знаходився між кухнею та коридором. Після удару конфлікт припинився, а обвинувачена ще близько 40 хвилин знаходилася в будинку і поїхала лише тоді, коли по неї приїхав її батько ОСОБА_13 . Весь цей час в будинку також знаходилися ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які бачили момент нанесення йому обвинуваченою ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. В цей вечір він не звертав увагу на травму ноги, бо не знав про перелом, хоча на той час пальці ноги вже були підпухлі і він про це говорив, однак чи хтось це чув йому не відомо. Саме тому, при написанні заяви про вчинення відносно нього кримінального правопорушення він не описав всіх завданих йому тілесних ушкоджень. За його проханням ОСОБА_12 викликала міліцію, а він на наступний день, 18 березня 2014 року, звернувся в лікарню.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показала, що 17 березня 2014 року вона разом із батьком ОСОБА_7 , братом ОСОБА_5 та ОСОБА_11 знаходилася вдома, в АДРЕСА_2 . Близько 19 год. 30 хв. прийшла ОСОБА_4 і вони разом із батьком та ОСОБА_5 знаходилися в їдальні кімнаті. Вона із ОСОБА_11 знаходилися іншій кімнаті. Через деякий час, вона почула сварку та разом із ОСОБА_11 вийшла в коридор, де побачила в проході між коридором та їдальнею як ОСОБА_4 ногою вдарила її батька у верхню частину лівої ноги, ближче до паху, після чого нанесла йому близько 1 - 2 ударів рукою в праву частину обличчя, від чого у нього почала виступати кров, а після цього штовхнула на батька двері, від чого він скрикнув. Батько в цей момент тримав у руках телефон та захищався. Конфлікт тривав декілька хвилин. Після конфлікту батько кульгав. Під час цього конфлікту батько жодних ударів ОСОБА_4 не наносив. Через деякий час, в будинок приїхала ОСОБА_12 а потім батько ОСОБА_4 ОСОБА_13 . Приблизно через 1 2 години приїхали працівники міліції. Сварки між її батьком та ОСОБА_4 виникають часто, в основному вони пов`язані із їх спільним сином ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що 17 березня 2014 року він знаходився в АДРЕСА_2 та разом із ОСОБА_10 перебував у одній із кімнат вказаного будинку. Близько 20 год. він почув сварку та разом із ОСОБА_10 вийшли в коридор, де він побачив що з їдальні вийшов ОСОБА_5 та піднявся на третій поверх. В цей час, в проході між коридором та їдальнею ОСОБА_4 нанесла ОСОБА_7 декілька ударів рукою в обличчя, скільки саме сказати не може, від чого у нього почала виступати кров, а після цього ОСОБА_4 потягнула на себе двері та вдарила ними в праву ногу ОСОБА_7 , від чого він скрикнув та сказав, що викличе міліцію. Після цього, він бачив кров та почервоніння на обличчі у ОСОБА_7 . Під час цього конфлікту ушкоджень на тілі ОСОБА_4 він не бачив, як і не бачив, щоб ОСОБА_7 наносив їй тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показав, що 17 березня 2014 року близько 19 години, він привіз свою сестру ОСОБА_4 в с. Байківці, Тернопільського району Тернопільської області, провідати свого сина ОСОБА_5 і чекав її в машині. Через деякий час, близько 20 години, він побачив свою сестру у вікні будинку, яка щось показувала. В кімнаті, де знаходилася ОСОБА_4 світло не горіло. Він перетелефонував на її мобільний телефон, однак зв`язок був відсутній. Тоді, він почекав до 21 години і подзвонив у домофон. Слухавку підняв ОСОБА_7 та повідомив, що сестра вийде через пів години. Він перетелефонував до свого батька, ОСОБА_13 , та повідомив про дану ситуацію. Приблизно через пів години, однією машиною приїхав ОСОБА_13 , а іншою ОСОБА_15 . Батько пішов у будинок та забрав ОСОБА_4 . Потерпілого ОСОБА_7 до конфлікту із сестрою та під час нього він не бачив. Бачив його у відділенні міліції, однак тілесних ушкоджень у нього не помічав. Зі слів сестри, ОСОБА_4 знає, що ОСОБА_7 , в цей день поламав їй телефон та вдарив олівцем у щоку, від чого залишився слід.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що 17 березня 2014 року до нього зателефонував син ОСОБА_14 та повідомив, що ОСОБА_4 , яка є його дочкою, стоїть у вікні будинку її колишнього чоловіка в с. Байківці, Тернопільського району Тернопільської області та щось показує. Він одразу сів в автомобіль і приїхав по місцю перебування ОСОБА_4 та подзвонив у домофон. Двері відкрив ОСОБА_7 . Коли він зайшов у будинок, то побачив там ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , незнайомих йому чоловіка та жінку. Видимих тілесних ушкоджень на потерпілому ОСОБА_7 він не бачив. В будинку він сказав ОСОБА_4 , щоб вона виходила, що остання і зробила. Він йшов позаду і в цей час ОСОБА_7 почав його штовхати, однак він не реагував та разом із ОСОБА_4 вийшов із будинку. Ушкодження у вигляді синця на лівій щоці на дочці він побачив уже вдома. З її слів це ОСОБА_7 вдарив її олівцем 17 березня 2014 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показала, що 17 березня 2014 року близько 20 години 30 хвилин до неї зателефонував брат ОСОБА_14 та повідомив, що їх сестра ОСОБА_4 стоїть у вікні будинку її колишнього чоловіка в с. Байківці, Тернопільського району Тернопільської області та щось показує. Одразу після цього, знаючи про попередні конфлікти, вона попросила батька ОСОБА_13 поїхати туди. Вона з батьком у автомобіль не сіла, бо хворіла, однак незадовго після від`їзду ОСОБА_13 викликала таксі і також поїхала в с. Байківці. Коли вона приїхала, то ОСОБА_4 з батьком виходили із будинку і вона сіла разом із ОСОБА_4 в машину ОСОБА_14 та поїхали у відділення міліції, де вона на щоці у сестри побачила почервоніння, а на наступний день ОСОБА_4 показувала її синці на ногах.

Оголошеним в судовому засіданні рапортом помічника начальника відділу оперативного чергового Тернопільського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_16 від 18 березня 2014 року, відповідно до якого, 17 березня 2014 року, близько 20 години 20 хвилин громадянин ОСОБА_7 під час конфлікту із колишньою дружиною ОСОБА_4 по місцю свого проживання отримав тілесні ушкодження.

(а.кп. 9);

Оголошеним в судовому засіданні протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17 березня 2014 року, з якого вбачається що 17 березня 2014 року близько 20 год. 20 хв. в с. Байківці, Тернопільського району по місцю проживання ОСОБА_7 , йому нанесла тілесні ушкодження його колишня дружина ОСОБА_4

(а.кп. 12);

Оголошеним в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту від 31 березня 2014 року, в ході якого ОСОБА_7 запропоновано відтворити обставини, за яких 17 березня 2014 року він отримав тілесні ушкодження.

(а.кп. 42-47);

Оголошеним в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту від 07 червня 2014 року із таблицею ілюстрації до протоколу проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_11 від 07 червня 2014 року;

(а.кп. 112-117);

Оголошеним в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту від 07 червня 2014 року із таблицею ілюстрації до протоколу проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_10 від 07 червня 2014 року;

(а.кп. 118-125);

Оголошеним в судовому засіданні висновком експерта №365 від 18 березня 2014 року, відповідно до якого, при судового-медичній експертизі 18 березня 2014 року в ОСОБА_7 виявлені численні садна правої половини обличчя (лобна, вилична ділянки і щока), синці лівої половини передньої черевної стінки, на переднє-внутрішній поверхні середньої третини лівого стегна на тильній поверхні плеснової ділянки з поширенням на 1-2-ий пальці правої стопи. Деякі з цих ушкоджень, зокрема, садна обличчя, синці передньої черевної стінки та лівого стегна, описані також в медичній довідці № 2801 при зверненні ОСОБА_7 18 березня 2014 року за медичною допомогою в травмпункт Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги. Також у нього був встановлений закритий перелом проксимальної (ближньої) фаланги 2-го пальця правої стопи, підтверджений результатом рентгенографічного дослідження, проведеного в цей самий день. Вид і морфологічні властивості зазначених ушкоджень свідчать, що вони утворились в ОСОБА_7 від дії тупих предметів. Стан поверхонь саден, виразність почервоніння шкіри навколо них, забарвлення синців, наявність набряку м`яких тканин в їх межах, а також відсутність ознак зрощення перелому на рентгенограмі від 18 березня 2014 року дозволяють стверджувати, що ці ушкодження виникли в ОСОБА_7 незадовго до звернення за медичною допомогою, в межах доби до його судово-медичної експертизи, не виключено у зазначеній постанові термін події 17 березня 2014 року. Враховуючи кількість, вогнищевий характер, локалізацію, взаємне розташування синців і саден, а також морфологічні властивості перелому проксимальної фаланги 2-го пальця правої стопи, їх виникнення в ОСОБА_7 за обставин, на які він вказав при судово-медичній експертизі та які загалом зазначені в постанові, не виключаються. Виявлений у ОСОБА_7 перелом проксимальної фаланги 2-го пальця правої стопи в клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я та за цією ознакою належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995); синці та садна, самі по собі, є легкими тілесними ушкодженнями (п. 2.3.5. цих «Правил»);

(а.кп. 141-144);

Оголошеним в судовому засіданні висновком експерта №486 від 08 квітня 2014 року, відповідно до якого, згідно з даними Висновку експерта № 365, в ОСОБА_7 при зверненні 18 березня 2014 року за медичною допомогою в травмпункт Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги та при судово-медичній експертизі в цей самий день були виявлені такі ушкодження: численні садна правої половини обличчя лобна, вилична ділянки і щока; синці лівої половини передньої черевної стінки та на переднє-внутрішній поверхні середньої третини лівого стегна; закритий перелом проксимальної (ближньої) фаланги 2-го пальця правої стопи та синець на тильній поверхні цієї стопи. Враховуючи описані у Висновку експерта № 365 кількість, локалізацію, взаємне розташування та властивості синців і саден, а також морфологічні особливості перелому, їх виникнення в ОСОБА_7 за обставин, на які він вказав і показав під час проведення слідчого експерименту 31 березня 2014 року, що описані у відповідному протоколі та відображені в таблиці ілюстрації, зокрема, саден правої половини обличчя від дії нігтів пальців рук, синців передньої черевної стінки та лівого стегна при нанесенні удару ногою, а перелому проксимальної фаланги 2-го пальця правої стопи зі синцем на тильній її поверхні при ударі краєм полотна дверей, не виключається.

(а.кп. 145-147);

Оголошеним в судовому засіданні протоколом огляду місця події від 14 травня 2014 року, з якого вбачається, що був оглянутий двоповерховий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

(а.кп. 149-153);

Оголошеним в судовому засіданні висновком експерта №898 від 18 червня 2014 року, відповідно до якого, як вже було зазначено у Висновках експерта № 365 і № 486, в ОСОБА_7 при зверненні 18 березня 2014 року за медичною допомогою в травмпункт Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги та при судово-медичній експертизі в цей самий день були виявлені численні садна обличчя, синці передньої черевної стінки, лівого стегна та правої стопи, і закритий перелом проксимальної фаланги 2-го пальця цієї стопи. Садна обличчя утворились в ОСОБА_7 від ковзної з невеликим тисненням дії тупих предметів і, враховуючи їх кількість, форму та взаємне розташування, характерні для дії нігтів пальців рук. Синці передньої черевної стінки, лівого стегна та правої стопи утворилися внаслідок ударного впливу тупих предметів, індивідуальні властивості травмуючої поверхні яких у вказаних ушкодженнях не відобразились. Перелом проксимальної фаланги 2-го пальця правої стопи також утворився внаслідок ударного впливу тупого предмету, сила якого була направлена вздовж осі кістки та прикладена в ділянці її анатомічної головки, а індивідуальні властивості його травмуючої поверхні не відобразились. Вирішити питання щодо можливості виникнення в ОСОБА_7 вказаних ушкоджень внаслідок «заподіяння самим собі», за відсутності об`єктивних даних, немає як. Судово-медична експертиза оцінює лише наявні на тілі людини ушкодження. Які тілесні ушкодження могли чи не могли утворитися внаслідок певних дій належить до здогадок, припущень тощо, які не підлягають експертній оцінці через відсутність об`єктивних, фактичних даних.

(а.кп. 159-162).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 показав, що висновки експерта №365 від 18 березня 2014 року, №486 від 08 квітня 2014 року, №898 від 18 червня 2014 року у даному кримінальному провадженні він складав особисто, керуючись при цьому нормативно-правовою базою для проведення відповідних видів експертиз. Всі відомості, що містяться у них відповідають дійсності, даних, які взаємно виключають один одного в них не міститься.

Перелом у потерпілого ОСОБА_7 ним було встановлено на підставі знімку рентгенографії, а яку саме ногу ушкоджено, ліву чи праву, він визначив за допомогою маркування на вказаному знімку. Вказане ушкодження у ОСОБА_7 могло виникнути як за обставин, що вказані у висновку експерта №365 від 18 березня 2014 року (виникнення внаслідок «заподіяння самому собі») так і за обставин вказаних у висновку експерта №898 від 18 червня 2014 року (нанесено ушкодження ОСОБА_4 ), оскільки механізм їх отримання є характерним для обох випадків. При цьому, для механізму утворення перелому проксимальної фаланги 2-го пальця правої стопи ОСОБА_7 (ударний вплив тупого предмету, сила якого була направлена вздовж осі кістки та прикладена в ділянці її анатомічної головки), не має значення кут впливу цього предмета, оскільки переламана саме проксимальна фаланга, на яку діяла інша фаланга пальця вздовж осі кістки. Синець на стопі утворився внаслідок ударного впливу на неї та поширення кровотечі від перелому.

Щодо ушкоджень виявлених на лицевій частині обличчя у потерпілого ОСОБА_7 (висновок експерта №365 від 18 березня 2014 року, №486 від 08 квітня 2014 року), то частина їх утворилася, та є характерними, в результаті нанесення ударів тупим предметом (ковзаючої дії), а інші нігтів рук людини. У висновку експерта №365 від 18 березня 2014 року описано розташування вказаних ушкоджень (зверху-вниз, зліва направо), а не механізм їх утворення.

Покази обвинуваченої ОСОБА_4 про те, що жодних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 17 березня 2014 року вона не наносила, суд оцінює критично та до уваги не бере, оскільки вони спростовуються показами самого потерпілого ОСОБА_7 , показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 які узгоджуються між собою, а в сукупності із іншими доказами, здобутими під час судового розгляду, дають суду підстави зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Позицію обвинуваченої суд розцінює, як обраний нею спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Таким чином, суд, всебічно, повно і неупереджено дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що органами досудового розслідування її дії кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, зокрема те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні неповнолітню дитину, конкретні обставини справи. Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 їй слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд враховує її позитивні характеристики, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченою ОСОБА_4 , а й буде слугувати для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченою так і іншими особами.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченої ОСОБА_4 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на неї слід покласти обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити їй покарання за цією статтею у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй 1 (один) рік 6 (шість) місяців іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1