У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Кліменко М.Р. і Глоса Л.Ф.,

за участю
прокурора

Опанасюка О.В.,

розглянувши в
судовому засіданні 5 серпня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Хмельницької області на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 27 червня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від
19 грудня 2007 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а :

зазначеним
вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

судимого 23.05.2006р. за ч.2 ст.296 КК України на 2 роки позбавлення волі зі
звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням
з іспитовим строком на 1 рік,

засуджено:

- за ч.4 ст.187 КК України на 8
років позбавлення волі з конфіскацією
всього належного йому майна;

- за ч.3 ст.186 КК України на 4
роки позбавлення волі;

- за ч.4 ст.185 КК України на 5 років
позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15 і ч.3 ст.185
КК України на 4 роки позбавлення волі.

Згідно зі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_1визначено остаточне
покарання у виді позбавлення волі на
строк 8 років із конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до
покарання за цим вироком частково
приєднано невідбуте покарання за вироком Деражнянського районного
суду Хмельницької області від 23.05.2006 року та призначено остаточне покарання
у виді позбавлення волі на строк 8 років 6
місяців із конфіскацією всього
належного йому майна.

За ст.304 КК України ОСОБА_1 виправдано.

Цим
же вироком засуджено ОСОБА_2, касаційне подання щодо
якого не внесено.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за вчинення на території Хмельницької області злочинів за
таких обставин.

26.12.2003
року близько 9 год. неповнолітній
ОСОБА_1 проник у будинок АДРЕСА_1, де,
погрожуючи ОСОБА_3., 1931 року народження, застосуванням насильства,
небезпечного для її життя та здоров'я, заволодів майном
її дочки ОСОБА_4 в особливо великих розмірах на суму 34476 грн.

28.04.2004 року близько
10 год. ОСОБА_1 таємно проник у будинок АДРЕСА_2, звідки викрав майно
ОСОБА_5 на суму 760 грн. і ОСОБА_6 - на
суму 575 грн.

У
період з жовтня по грудень 2004 року ОСОБА_1
через вікно тричі проникав в будинок АДРЕСА_3, звідки таємно викрав майно ОСОБА_7 на суму 6450 грн.

09.12.2004 року близько
19 год. ОСОБА_1, розбивши вікно,
таємно проник у будинок АДРЕСА_4, звідки
викрав майно ОСОБА_8 на суму 10016 грн. 50 коп.

17.03.2005
року близько 10 год. ОСОБА_1, проламавши сокирою стелю, проник у
будинок АДРЕСА_5, звідки таємно викрав майно ОСОБА_9
на суму 5483 грн. Коли він з викраденими речами вилазив із будинку, його було викрито ОСОБА_10, але, усвідомлюючи цей
факт, ОСОБА_1, відкрито заволодів викраденим і
утік.

21.04.2005
року близько 1 год. ОСОБА_1,
зламавши вхідні двері, проник у приміщення бару
"Оболонь" по вул. Миру в м. Деражня, звідки
таємно викрав майно приватного підприємця ОСОБА_11 на суму 739грн. 30 коп.

У
квітні 2005 року в нічний час ОСОБА_1 з метою крадіжки проник
у приміщення приватного магазину "7
Континент" по вул. Миру в м. Деражня, але злочин не
довів до кінця з незалежних від його волі причин, оскільки був
помічений охоронцем магазину.

11.05.2005
року близько 1 год. ОСОБА_1 через вікно проник у приміщення кафе - магазину по
вул. Майдан Привокзальний в м. Деражня, звідки таємно викрав майно ОСОБА_12
на суму 988 грн.
50 коп.

31.05.2005
року близько 10 год. ОСОБА_1 через вікно таємно проник
у будинок АДРЕСА_6, звідки викрав належне ОСОБА_13
майно на суму 4100 грн.

03.10.2005
року близько 11 год. ОСОБА_1 таємно проник у будинок
по АДРЕСА_7, звідки викрав майно ОСОБА_14 на суму
3827 грн.

14.10.2005
року близько 8 год. 30 хв. ОСОБА_1 через вікно незаконно проник у
будинок АДРЕСА_8, звідки таємно викрав майно ОСОБА_15на
суму 11282 грн.

13.11.2005
року він через відкрите вікно таємно
проник у будинок АДРЕСА_9, звідки викрав майно ОСОБА_16 на суму 632 грн.

21.01.2006
року близько 19 год. ОСОБА_1 за попередньою змовою із ОСОБА_17 через вікно
таємно проникли в квартиру АДРЕСА_10, звідки викрали майно
ОСОБА_18 на суму 12025 грн.

03.04.2006 року близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_1 з
метою крадіжки таємно проник в належний ОСОБА_19 будинок АДРЕСА_11,
однак свій злочинний намір до кінця не довів, оскільки був затриманий на
місці події.

Зазначений вирок було оскаржено в
апеляційному порядку засудженим ОСОБА_1

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від
19 грудня 2007 року апеляція задоволена частково - вирок щодо ОСОБА_1 змінено: його дії
перекваліфіковано з ч.4 ст.185 КК України на
ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання
за цим законом у виді позбавлення волі на строк 4 роки; перекваліфіковано його дії з ч.2 ст.15 і ч.3
ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України з призначенням покарання за цим
законом у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст.70 КК
України за сукупністю злочинів,
передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.185, ч.3
ст.186, ч.1 ст. 162 КК України, ОСОБА_1призначено покарання у виді позбавлення
волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна. Постановлено цей вирок і вирок Деражнянського
районного суду від 23 травня 2006 року, яким ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст.296 КК
України на 2 роки позбавлення волі зі
звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
на 1 рік, виконувати самостійно.

У касаційному
поданні заступник прокурора Хмельницької області стверджує, що судом при
призначенні покарання ОСОБА_1було порушено вимоги ч.4 ст.70 КК України тим, що
суд не визначив самостійного виконання вироків і безпідставно частково приєднав невідбуте ОСОБА_1 за попереднім
вироком покарання, а суд апеляційної інстанції, виправляючи дану помилку, погіршив становище
засудженого, хоча повинен був в цій частині постановити свій вирок у справі.
Просить судові рішення щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав касаційне подання
та просив судові рішення щодо ОСОБА_1 змінити, виключивши з них призначення
засудженому додаткового покарання у виді конфіскації майна, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів
вважає, що воно підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Висновки
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1
у вчиненні злочинів при обставинах, зазначених у вироку, та кваліфікація його
дій прокурором не оскаржено.

Дії
ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.1
ст. 162 КК України.

Вирішуючи
питання про міру покарання засудженому ОСОБА_1, суди першої та апеляційної
інстанції, згідно з вимогами ст. 65 КК України, врахували характер і ступінь
тяжкості вчинених ним злочинів, дані, що характеризували особу засудженого, а
також обтяжуючі та пом'якшуючі покарання обставини, у тому числі вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч.4 ст. 187 КК України злочину
у неповнолітньому віці. Тому, з
урахуванням змін, внесених апеляційним судом, ОСОБА_1правильно обрано основне
покарання за кожний із злочинів, що входить у сукупність, та за їх сукупністю на підставі ч. 1 ст. 70
КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Разом
з тим, призначаючи ОСОБА_1за ч. 4 ст. 187 КК України і за сукупністю злочинів
додаткове покарання у виді конфіскації майна, суд порушив вимоги ч. 2 ст. 98 КК України та не врахував роз'яснень, що містяться в п.
19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про
практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими
конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначена неповнолітнім
навіть у тому разі, коли вони на час розгляду справи судом досягли повноліття.
На це порушення не звернув уваги й апеляційний суд.

З
огляду на неправильне застосування судами кримінального закону, рішення про призначення ОСОБА_1додаткового
покарання у виді конфіскації майна підлягає виключенню з судових рішень.

У
той же час, апеляційний суд, виправляючи помилку місцевого суду, обґрунтовано
своєю ухвалою змінив вирок щодо ОСОБА_1 в частині призначеного йому основного
покарання за ч. 4 ст. 70 КК України та, з урахуванням вчинення засудженим усіх
злочинів до постановлення попереднього вироку щодо нього від 23.05.2006 року,
яким до нього було застосовано звільнення
від відбування покарання з випробуванням, визначив обидва вироки до самостійного
виконання. Це відповідає вимогам закону
і роз'ясненням п.23 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України,
згідно з яким у разі, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від
відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку у першій
справі інші злочини, за які вона засуджується до покарання, що належить
відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного
складання призначених покарань не
допускається, а кожний вирок виконується самостійно.

Внесення
такої зміни до вироку суду не потягло
погіршення становища ОСОБА_1, оскільки внаслідок неї сталася заміна,
згідно з якою остаточне основне
покарання, призначене ОСОБА_1за вчинені злочини, було зменшено з 8 років і 6 місяців позбавлення волі до 8 років позбавлення волі.

З
огляду на це, немає підстав вважати, що
ухвалою апеляційного суду було погіршено становище ОСОБА_1, як про це
зазначається в касаційному поданні прокурора.

Посилання
прокурора в касаційному поданні на те, що суду апеляційної інстанції належало
постановити свій вирок, а не ухвалу, не обґрунтовані, оскільки підстав для
прийняття такого рішення за вимогами кримінального і кримінально-процесуального
права не було.

Ураховуючи викладене та керуючись ст.ст.
394-396 КПК України, колегія суддів

у
х в а л и л а :

касаційне подання заступника
прокурора Хмельницької області задовольнити частково.

Вирок Деражнянського
районного суду Хмельницької області від 27 червня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області
від 19 грудня 2007 року щодоОСОБА_1 змінити: виключити призначення засудженому за ч. 4 ст. 187 КК України
і за ст. 70 КК України додаткового
покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю.

У
решті судові рішення щодо нього залишити
без зміни.

Судді:

Паневін В.О. Кліменко М.Р. Глос Л.Ф.