У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів за участю прокурора
захисників засудженого

ОСОБА_2
і ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_1,

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 4 грудня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21
листопада 2006 року та на ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду міста Києва від 22 лютого 2007 року
щодо ОСОБА_1,

встановила:

зазначеним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження,

уродженця і мешканця м. Києва,

раніше не судимого,

засуджено

- за ч.1 ст.202 КК України до штрафу на користь держави в розмірі 100
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він здійснював без одержання ліцензії
господарську діяльність з отриманням доходу у великих розмірах, чим порушив
порядок зайняття господарською діяльністю.

За вироком суду, злочин вчинено за таких обставин.

ОСОБА_1, будучи довіреною особою ОСОБА_7 - керівника приватного
підприємства “Кінгз Кепітал”, що розташоване в м. Києві, не являючись службовою особою цього
підприємства, у період з 24.03.2006 року по 31.10.2006 року на підставі
довіреності № 1 від 09.03.2006 року та агентської угоди № 518/69 від 08.08.2006
року з ПП “Кінгз Кепітал”, в порушення п.4 ст. 34 Закону України “Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг”, не маючи відповідної
ліцензії і діючи від імені зазначеного підприємства, надавав фінансові послуги
з довірчого управління фінансовими активами. Це полягало у залученні
(інвестуванні) грошових коштів фізичних осіб і подальшому управлінні цими
коштами (розміщенні їх в інструменти міжнародних фінансових ринків).
Зазначена протизаконна діяльність
виявилася в укладенні ним десяти інвестиційних договорів з фізичними особами,
від яких з серпня 2006 року по 02.11.2006 року
на поточний рахунок ПП “Кінгз Кепітал” №0001 в ЗАТ
“Альфа-банк” в м. Києві, МФО 300346, надійшли грошові кошти в сумі 185000 грн.,
що є валовим доходом ПП “Кінгз Кепітал” у великому розмірі.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 22 лютого 2007 року вирок
щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 стверджує, що
внаслідок неповноти досудової підготовки матеріалів органами дізнання,
неправильної оцінки й помилкового
тлумачення судом обставин справи і кримінального закону, а також внаслідок
істотного порушення органами дізнання і судом вимог кримінально-процесуального
закону ОСОБА_1 було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності і
засуджено за ч. 1 ст. 202 КК України. Зазначає, що ОСОБА_1 не є суб'єктом цього
злочину, не здійснював господарської діяльності і не отримував від укладення
інвестиційних договорів доходу у великому розмірі, що є обов'язковою ознакою
складу цього злочину. Вказує, що суд
безпідставно постановив вирок без дослідження доказів, які містились у справі,
обмежившись дослідженням тільки показань підсудного у порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 299 КПК України.
З огляду на це, просить судові рішення щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

У змінах до касаційної скарги захисник просить судові
рішення щодо ОСОБА_1 скасувати, а
справу провадженням закрити за ч.1 п. 2 ст. 6 КПК України - відсутністю в його
діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 202 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення засудженого
ОСОБА_1, його захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на підтримання касаційної скарги,
думку прокурора про часткове задоволення касаційної скарги і скасування вироку
з направленням матеріалів прокурору,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судові рішення щодо ОСОБА_1 не можна визнати законними й обґрунтованими,
оскільки вони постановлені з істотним порушенням кримінально-процесуального
закону, що відповідно до ст. 370 КПК України є підставою для їх скасування.

Так, щодо ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 425, 426 КПК України в межах провадження за протокольною формою
досудової підготовки матеріалів був складений протокол від 03.11.2006 року про вчинення
ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 202 КК України. Після затвердження
начальником органу дізнання цього протоколу він був направлений прокурору.

Згідно зі ст. 430 КПК України, прокурор мав прийняти одне із таких рішень:
визнавши надані йому матеріали достатніми для розгляду в судовому засіданні -
винести постанову про порушення кримінальної справи, обрати щодо правопорушника
в необхідних випадках запобіжний захід, скласти обвинувальний висновок та
направити справу до суду; або повернути матеріали для провадження досудового
слідства; або в разі відсутності підстав
до порушення кримінальної справи - відмовити в її порушенні.

Цих вимог кримінально - процесуального закону прокурором дотримано не було,
оскільки у справі відсутня постанова прокурора про порушення кримінальної
справи щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 202 КК України.
Прокурор обмежився лише складанням обвинувального висновку, який разом
з наданими йому матеріалами направив до суду. При цьому складений прокурором обвинувальний висновок
не відповідає вимогам ст. 223 КПК України, оскільки він є неконкретним, містить
посилання на документи, які у матеріалах протокольної форми відсутні, та на
обставини, які цими матеріалами не підтверджені.

Зокрема, в обвинувальному висновку не зазначено конкретного часу вчинення
злочину (вказано спочатку період з
24.03.2006 року по 31.10.2006 року, а потім - період з серпня 2006 року по
2.11.2006 року). Також не визначено, в чому полягало залучення грошових коштів
і управління ними (господарська діяльність); які саме десять інвестиційних
договорів, коли, з ким із фізичних осіб і на яку суму кожний було укладено
ОСОБА_1; від імені кого і на підставі яких документів він діяв при їх
укладенні з огляду на те, що у матеріалах наявні довіреності з іншими даними і
датами, ніж вказано в обвинувальному висновку, і відсутні самі інвестиційні
договори. У матеріалах протокольної форми міститься лише протокол огляду місця
події від 31.10.2006 року з даними про
вилучення шести, а не десяти інвестиційних договорів від 03.10.2006 року, без
посилання на те, з ким вони укладені і на яку суму, хоча це має істотне
значення для встановлення наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 202 КК
України.

Крім того, в обвинувальному висновку
зазначається про надходження за інвестиційними договорами коштів у сумі 185000 грн. від фізичних осіб на поточний рахунок ПП “Кінгз Кепітал” в банку “Альфа-Банк” у м.
Києві, хоча за даними “Альфа-Банку” такі кошти станом на 02.11.2006 року на
рахунок ПП “Кіндз Кепітал” не
надходили.

В обвинувальному висновку міститься посилання на акт документальної ревізії
фінансово-господарської діяльності ПП “Кінгз Кепітал” від 03.11.2006 року,
однак прокурором не визначено, чи є цей документ доказом обвинувачення ОСОБА_1
з огляду на те, що для проведення ревізії не надавались інвестиційні договори та банківські
документи, на підставі яких зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 злочину.

На зазначені порушення кримінально-процесуального закону не звернув
уваги суд першої інстанції і
безпідставно прийняв до розгляду та розглянув в порядку ч. 3 ст. 299 КПК
України з постановленням обвинувального
вироку справу щодо ОСОБА_1.

Апеляційний суд при перевірці справи за апеляцією ОСОБА_1 також залишив ці порушення поза увагою.

За таких обставин судові рішення щодо ОСОБА_1 підлягають скасуванню, а
матеріали протокольної форми досудової підготовки - направленню прокурору
Дніпровського району м. Києва для прийняття рішення відповідно до вимог ст. 430
КПК України.

При виконанні вимог ст. 430 КПК України
прокурору належить дати оцінку
доводам, викладеним у касаційній скарзі, усунути зазначені вище недоліки
і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись
ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду міста Києва від 22 лютого 2007 року
щодо ОСОБА_1 - скасувати, а матеріали протокольної форми направити
прокурору Дніпровського району м. Києва для прийняття рішення відповідно до
вимог ст. 430 КПК України.

Судді:

Міщенко С.М. ОСОБА_2 ОСОБА_3