Справа № 541/1231/15-к
№ провадження 1-кп/541/105/2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Миргороді, кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, на утриманні має одну малолітню дитину, з повною загальною середньою освітою, працюючого токарем на заводі „Енергомаш, не інваліда, не депутата, раніше не судимого,

по ст. 402 ч. 1 КК України ,-

в с т а н о в и в :
26 жовтня 2014 року, в денний час, обвинувачений ОСОБА_5 , являючись солатом військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , за місцем дислокації цієї військової частини в АДРЕСА_2 , діючи свідомо та у відсутність будь яких на те поважних причин, в супереч вимогам статей 4, 11, 16, 28, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкрито відмовився виконати розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу Сухопутних військ Збройних сил України від 29.09.2014 року № 16/9/10769 стосовно виключення із списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та переміщення для подальшого проходження військової служби у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 до АДРЕСА_3 .

Свою винуватість в інкримінованому діянні обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю і показав, що під час проходження військової служби під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , дислокованій в АДРЕСА_2 , дійсно не побажав виконати доведене до нього розпорядження відповідного начальника щодо переміщення для подальшого проходження військової служби у іншому місці, обґрунтовуючи це складними взаємовідносинами в сім`ї та сімейними проблемами, що в решті і призвело до його розлучення з дружиною. На час розгляду цього провадження, з березня 2015 року, він звільнений з військової служби і не є військовослужбовцем.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого йому обвинувачення та тих обставин справи, які ніким не оспорюються, суд, розглядаючи провадження відповідно до положень ст. 337 ч. 1 КПК України, тобто, в межах висунутого обвинувачення, не маючи сумнівів у добровільності та істинності позиції ОСОБА_5 , за пропозицією прокурора, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, обсяг доказів, що підлягали дослідженню, обмежив допитом обвинуваченого і вивченням матеріалів, які характеризують його особу.
Таким чином, протиправні дії ОСОБА_5 , які проявилися у непокорі, тобто, відкритій відмові виконати наказ начальника, слід кваліфікувати по ст. 402 ч. 1 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, слід визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, в обвинувальному акті не наведено і судом не встановлено.

При призначенні міри покарання ОСОБА_5 враховується ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке за відповідною класифікацією віднесене до злочинів середньої тяжкості, характер допущеної обвинуваченим бездіяльності, його психологічний стан в момент вчинення діяння, критичне ставлення обвинуваченого до своєї бездіяльності при розгляді провадження судом, обставини, які пом`якшують його покарання, а також особа ОСОБА_5 , який має незначний життєвий досвід, фактично втратив сім`ю за час військової служби за призовом під час мобілізації, за колишнім місцем служби характеризується посередньо, раніше не засуджувався.

За таких обставин та, приймаючи до уваги тяжкість вчиненого діяння і його наслідків, суд приходить до переконання про доцільність призначення цьому обвинуваченому міри покарання з її реальним відбуванням, що сприятиме досягненню мети його виправлення і перевиховання та запобігання вчинення ним нових правопорушень у майбутньому.

Зважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає за можливе призначити йому основне покарання за статтею 402 ч. 1 КК України, по якій він засуджується, шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї частини статті, відповідно до положень ст. 69 КК України, що сприятиме досягненню мети його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ст. 402 ч. 1 КК України і призначити покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя Миргородського
міськрайонного суду ОСОБА_1 .