Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
головуючого Коновалова В.М.,
суддів Канигіної Г.В., Скотаря А.М.
розглянула в судовому засіданні у м. Києві
13 березня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора Луганської
області на вирок Стахановського міського суду Луганської області від 4
травня 2007 року, яким
засуджено:
м. Кіровська Луганської області,
до ст. 89 КК України такого,
має судимості,
2 ст. 15, ч. 3 ст. 212 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю засудженого, та позбавленням права обіймати
матеріально відповідальні посади строком на 3 роки,
2 ст. 366 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати
матеріально відповідальні посади строком на 2 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
ОСОБА_1 визначено 5 років позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, та позбавленням
права обіймати матеріально відповідальні посади строком на 3 роки;
м. Кіровська Луганської області,
не судимого,
- за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 212 КК України на 5
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю
засудженого, та позбавленням права обіймати матеріально відповідальні посади
- за ч. 2 ст. 366 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням
права обіймати матеріально відповідальні посади строком на 2 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_2. визначено 5 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, та
позбавленням права обіймати матеріально відповідальні посади строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладанням на них
обов'язку, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.
В апеляційному порядку справа
Згідно з вироком ОСОБА_1. визнано винним у тому, що він, будучи посадовою особою підприємства, вступив у попередньою змовою зі
ОСОБА_2., який організував та керував вчиненням злочинів, в період з травня по
липень 2006 року скоїв замах на умисне
ухилення від сплати податків, які входять в систему оподаткування, введеного в
установленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до
бюджету коштів в особливо великих розмірах, а також службове підроблення.
У касаційному поданні заступник прокурора Луганської
області не оскаржуючи обґрунтованість засудження ОСОБА_1. і ОСОБА_2. та
правильність кваліфікації їх дій, ставить питання про скасування вироку щодо
них у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та
невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених
внаслідок м'якості. Мотивує, зокрема тим, що суд на порушення вимог ст. 75 КК
України звільнив засуджених як він основного, так і додаткового покарання.
Також зазначає, що суд всупереч вимог ст. 77 КК України призначив засудженим
додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав
касаційне подання, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів дійшла висновку, що воно підлягає
задоволенню частково з таких підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1. і ОСОБА_2. у
вчиненні зазначених у вироку злочинів, який підтверджується дослідженими та
належно оціненими судом доказами, та правильність кваліфікація дій засуджених у
касаційному поданні не оспорюються.
Доводи касаційного подання про те, що суд всупереч вимог
ст. 77 КК України призначив додаткове покарання у виді конфіскації майна є
Стаття 77 КК України містить вичерпний перелік додаткових
покарань, які можуть бути застосовані до засуджених у разі їх звільнення від
відбування основного покарання з випробуванням, такого виду додаткового
покарання, як конфіскація майна, даним переліком не передбачено.
Отже, судом неправильно застосовано кримінальний закон у
зв'язку із чим вирок підлягає зміні з виключенням призначення ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 212 КК
України і ОСОБА_2за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 212 КК
України додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є власністю
касаційному поданні про те, що суд в мотивувальній частині вироку кваліфікував
дії ОСОБА_2. за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28,
ч. 2 ст. 366 КК України, а в резолютивній частині вказав про визнання
винуватим і призначення покарання за ч. 2 ст. 366 КК України, не є безумовною
підставою для скасування вироку, оскільки це може бути виправлено касаційним
судом шляхом внесення змін до вироку.
Відповідно до ч. 2 ст. 29 КК України організатор,
підбурювач та пособник підлягають кримінальній
відповідальності за відповідною частиною статті 27 і тією статтею
(частиною статті) Особливої частини КК України, яка передбачає злочин, вчинений
Мотивуючи кваліфікацію дій ОСОБА_2., суд указав на вид та
форму співучасті зазначеного засудженого у внесенні до офіційного документа
завідомо неправдивих відомостей, тоді як
при призначенні покарання помилково не послався на ч. 3 ст. 27 КК України.
Довід у касаційному поданні про необґрунтоване звільнення
засуджених ОСОБА_1. і ОСОБА_2. від відбування призначеного їм додаткового
покарання у виді позбавлення права обіймати матеріально відповідальні посади,
також не є підставою для скасування конкретно даного вироку.
Згідно зі статтею 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або
займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише у
випадках, коли вчинення злочину було пов'язано з посадою підсудного або із
заняттям ним певною діяльністю.
Із матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1., займаючи
посаду заступника директора з фінансів
підприємства, за своїми функціональними обов'язками не був матеріально
відповідальною особою. Що стосується ОСОБА_2., то судом встановлено, що він на
час вчинення злочину не працював, тобто
не обіймав певну посаду та не займався певною діяльністю.
Проте суд без достатніх підстав призначив ОСОБА_1. і ОСОБА_2додаткове покарання у
вигляді позбавлення права обіймати матеріально відповідальні посади.
Крім того суд, при призначенні покарання ОСОБА_2за
співучасть в ухиленні від сплати податків зайве послався на ч. 2 ст. 28 КК
України, оскільки ця норма визначає критерії диференціації групової злочинної
діяльності, а правила, за якими несуть кримінальну відповідальність співучасники, як зазначено
вище, передбачено статтею 29
КК України. У зв'язку з цим із резолютивної частини вироку підлягає виключенню
Зазначені помилки в порядку ст. 395 КПК України можуть
бути виправлені касаційним судом без скасування вироку щодо ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. і направлення справи щодо них на новий судовий розгляд.
Як видно з матеріалів справи ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
повністю визнали себе винними, щиро каялися у вчинених злочинах, не мали
судимості на час вчинення цих злочинів.
Наведені обставини є такими, що пом'якшують покарання та
істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_1. та ОСОБА_2. злочинів, а
тому, враховуючи дані про особу засуджених, а також конкретні обставини справи,
колегія суддів вважає можливим при призначенні засудженим додаткового покарання
за цими злочинами застосувати ст. 69 КК України.
Керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів
касаційне подання заступника прокурора Луганської області
задовольнити частково.
Вирок Стахановського міського суду Луганської області від
4 травня 2007 року щодо
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінити.

Виключити із вироку рішення суду про призначення ОСОБА_1
за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 212 КК України і
ОСОБА_2. за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 212
КК України додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, яке є власністю
кожного.

У порядку, передбаченому ст. 395 КПК України, цей же
вирок змінити.

Вважати засудженими: ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі без
позбавлення права обіймати певні посади
чи займатися певною діяльністю, за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 212 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 (п'ять) років позбавлення волі
без позбавлення права обіймати певні посади
чи займатися певною діяльністю; ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 366 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України
на 3 (три) роки позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю,
за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 212
КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 (п'ять) років позбавлення
волі без позбавлення права обіймати
певні посади чи займатися певною діяльністю .

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
остаточно призначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожному 5 (п'ять) років позбавлення
волі без позбавлення права обіймати
певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1. та ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням
з іспитовим строком 2 роки та з покладенням на кожного обов'язку, передбаченого
п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Судді:

В.М. Коновалов Г.В. Канигіна А.М. Скотарь

З оригіналом
згідно:

Суддя Верховного Суду України Г.В. Канигіна