У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_10.,
суддів ОСОБА_11., ОСОБА_12.,
за участю: прокурораОСОБА_13.,
засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
захисників ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянула в судовому засіданні 15 січня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 березня 2014 року.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, судимого 17.03.2003 року

за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 березня 2014 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 31 січня 2012 року о 18 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, прийшов до будинку ОСОБА_8 у с. Ревне Бориспільського району Київської області з метою позичити в неї грошові кошти, а коли ОСОБА_8 відмовила, відкрито викрав її гроші - 17 грн., які лежали на серванті, та 60 грн., які знаходились у гаманці, завдавши потерпілій два удари по обличчю та заподіявши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

Оскільки ОСОБА_8 схопила ОСОБА_5 за рукав куртки та не відпускала, а також наголошувала, що розповість про грабіж матері його матері, у ОСОБА_5 виник умисел на умисне убивство ОСОБА_8 з метою приховання вчиненого грабежу. Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_5 схопив правою рукою шию ОСОБА_8, притиснув її до стіни та обома руками здавлював шию потерпілої протягом 30 секунд, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_8 від механічної асфіксії. Після цього ОСОБА_5 переніс тіло потерпілої в іншу кімнату та положив на диван, а з місця злочину зник.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 посилається на однобічність і неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення кримінально-процесуального закону. Стверджує, що справу сфабриковано працівниками міліції, злочин він не вчиняв, був вдома, що можуть підтвердити свідки, показання яких судом не взято до уваги. Зазначає, що до нього застосовувались фізичний та моральний тиск, перший допит проводився в нічний час, без захисника, а призначений слідчим захисник малював йому схему пригоди та пояснював, що треба говорити на підтвердження участі у скоєнні злочинів. Просить скасувати судові рішення та направити справу на нове розслідування.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на однобічність і неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення кримінально-процесуального закону. Зазначає, що не перевірено алібі засудженого; матеріали справи не містять належних доказів винуватості ОСОБА_5; судом не взято до уваги дані висновку судово-медичної експертизи щодо наявних у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Стверджує, що до засудженого застосовувались незаконні методи ведення слідства, фізичний та моральний тиск, однак судом це не перевірялось. Указує, що порушено право ОСОБА_5 на захист, оскільки його попередній захисник ОСОБА_9 неналежно виконував свої обов'язки зокрема, всупереч ст. 69 КПК України та волі ОСОБА_5 був допитаний як свідок і дав показання не на користь ОСОБА_5, внаслідок чого рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_9 притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Просить скасувати судові рішення та направити справу на нове розслідування.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції) та захисника ОСОБА_6 на підтримання касаційних скарг, думку прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити судові рішення без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю й неповнотою досудового та судового слідства. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 398 КПК України 1960 року перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційних скарг колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку злочинів ґрунтується на сукупності зібраних у справі і ретельно досліджених судом доказах, і є правильним.

Судом правильно взято до уваги та покладено в основу вироку показання ОСОБА_5 на досудовому слідстві у якості підозрюваного, обвинуваченого, під час відтворювання обстановки та обставин події за участю захисника, у яких він докладно розповідав про обставини вчинення вбивства та грабежу й повідомляв про обставини, які раніше нікому не були відомі.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 кваліфіковано правильно.

Даних, які б свідчили, що в справі неправильно застосовано кримінальний закон, не виявлено.

При роз'ясненні прав як підозрюваного ОСОБА_5 виявив бажання, щоб його інтереси захищав захисник ОСОБА_9

В заяві ОСОБА_5 про відмову від послуг захисника ОСОБА_9 від 23.04.2012 року зазначено, що відмова є добровільною і про невиконання захисником своїх обов'язків нічого не зазначено. Будь-які докази того, що ОСОБА_9 радив ОСОБА_5 оговорити себе та зізнатися у злочинах, які той не вчиняв, матеріали справи не містять.

Твердження у скаргах про застосування до засудженого незаконних методів ведення слідства, внаслідок чого він на досудовому слідстві нібито вимушений був себе обмовити, перевірялись судом та не знайшли свого підтвердження. Судом досліджено і визнано обґрунтованою постанову старшого прокурора Бориспільської міжрайонної прокуратури від 12 листопада 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи щодо слідчих у цій справі.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули безумовне скасування судових рішень, не встановлено.

Покарання ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог закону є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону. Наведені захисником в апеляції доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірено й спростовано.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 березня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_10