У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Кравченка К.Т.,

суддів за участю прокурора

Мороза М.А., Пивовара В.Ф.
Опанасюка О.В.

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 19 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Запорізької області на вирок
Токмацького районного суду Запорізької області від 29 вересня 2006 року щодо
ОСОБА_1

Вироком місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, судимості не має в силу ст.89 КК України,

засуджено за ч.2 ст.307 КК України на п'ять років позбавлення волі, з
конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком два роки.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_1 покладено обов'язок періодично з¢являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Як визнав місцевий суд, в останніх
числах серпня 2005 року, ОСОБА_1, на пустирі вул. Кошового у м. Молочанськ
Запорізької області, з метою незаконного виготовлення та збуту наркотичного
засобу, зірвав листя дикорослої коноплі, які переніс до свого помешкання у
будинок АДРЕСА_1. Висушивши і подрібнивши рослини, незаконно виготовив з них
особливо-небезпечний наркотичний засіб - канабіс, котрий незаконно зберігав з
метою збуту.

17 квітня 2006 року, приблизно о 17
годині, ОСОБА_1, на березі
р. Молочна біля вул. Свердлова у м. Молочанськ, незаконно збув 6,154г.
канабісу, особі під вигаданим прізвищем “ІНФОРМАЦІЯ_2” за 20 грн.

В апеляційній інстанції вирок щодо
ОСОБА_1 не переглядався.

У касаційному поданні прокурор, не
оспорюючи правильність встановлення фактичних обставин справи та кваліфікації
злочинних дій ОСОБА_1, просить вирок
Токмацького районного суду Запорізької області від 29 вересня 2006 року змінити
та виключити рішення суду про призначення винному додаткового покарання у виді
конфіскації майна.

Заслухавши доповідача, прокурора,
який підтримав подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
прокурора, колегія суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню.

Висновок
місцевого суду щодо винності ОСОБА_1 у незаконному придбанні, виготовлені та
зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо-небезпечного
наркотичного засобу, за обставин
вказаних у вироку, ґрунтується на сукупності зібраних у справі доказів, котрі
відповідно до ст.299 КПК України, визнані такими, що не підлягають дослідженню
у судовому засіданні, є правильним і у поданні не оспорюється.

Правильність
кваліфікації дій засудженого за ч.2 ст.307 КК України сумнівів не викликає.

При
призначенні покарання ОСОБА_1 суд у вироку навів обставини, які він урахував та
вказав чому вважає за необхідне звільнити засудженого від реального відбування
покарання. Рішення суду щодо застосування ст.75 КК України, є умотивованим.

За змістом
ст.77 КК України, якщо суд дійде висновку про звільнення винного від відбування
покарання з випробуванням, то додаткове покарання у виді конфіскації майна не
може бути застосоване.

Відповідно
до роз'яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України
“Про практику призначення судами кримінального покарання” від 24 жовтня 2003
року №7 також зазначено, що конфіскація майна, як додаткова міра покарання, не
може бути призначена при звільненні особи від відбування основного покарання.
Разом із тим, судом це ураховано не було.

Ураховуючи
наведене, колегія суддів вважає, що вирок щодо ОСОБА_1 підлягає зміні. З вироку
слід виключити рішення суду про конфіскацію майна засудженого.

Інших
порушень кримінального чи кримінально-процесуального законів, що тягнуть зміну
чи скасування судового рішення, не знайдено.

Керуючись
ст.ст.395, 396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

касаційне
подання заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Вирок Токмацького районного суду
Запорізької області від 29 вересня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити, виключити з
нього рішення суду про конфіскацію всього майна, що є особистою власністю
засудженого.

Судді:

Мороз М.А.
Кравченко К.Т. Пивовар В.Ф.