Провадження № 1-кп/344/86/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю : секретаря с/з ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинувальному акту про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Узин, Тисменицького району, Івано-Франківської області, проживає АДРЕСА_1 , освіта середня, працюючого машиністом екскаватора на ПП «Техкомплект», раніше не судимого, українця, громадянина України,

за ст. 124 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акта ОСОБА_8 ставиться у вину, що він умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, вчинені у разі перевищення меж необхідної оборони за наступних обставин.

03 травня 2014 року близько 12 год. обвинувачений, перебував в стані алкогольного сп`яніння біля входу в кафе «Прованс», що по вул. Довга, 42А в м. Івано-Франківську, з якого на вулицю в цей же час в стані алкогольного сп`яніння вийшов потерпілий ОСОБА_9 . Між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 першим наніс удар кулаком ОСОБА_8 в область обличчя після чого обвинувачений, обороняючись наніс один удар кулаком ОСОБА_9 в область обличчя і, покинувши місце події направився до місця свого проживання.

З метою продовження конфлікту та вияснення стосунків з обвинуваченим, потерпілий ОСОБА_9 покликав свого товариша гр. ОСОБА_10 , разом з яким підбігли до обвинуваченого та продовжили конфлікт. При цьому потерпілий продовжив наносити удари руками по тілу обвинуваченого, а гр. ОСОБА_10 , витягнувши кишеньковий ніж словесно погрожував ОСОБА_8 . Обвинувачений, з метою уникнення небезпеки для свого життя та здоров`я, сприймаючи погрози ОСОБА_9 та ОСОБА_10 як реальні, з метою оборони, взяв рекламний металевий щит та наніс ним один удар по голові потерпілому ОСОБА_9 , в результаті чого останній впав на асфальт, після чого конфлікт закінчився і ОСОБА_8 продовжив рух до місця проживання.

Цього ж дня, близько 17 год., ОСОБА_8 , який проходив попри вказане кафе, біля якого потерпілий ОСОБА_9 з гр. ОСОБА_10 розпивали спиртні напої, побачив потерпілий ОСОБА_9 і з метою продовження конфлікту підбіг до нього та наніс удар кулаком в область обличчя. У відповідь ОСОБА_8 наніс удар кулаком в область обличчя потерпілому ОСОБА_9 , а потерпілий вдруге наніс обвинуваченому удар кулаком в область обличчя.

З метою уникнення небезпеки щодо свого життя та здоров`я, обвинувачений ОСОБА_8 , діями, які явно не відповідають небезпечності посягання на його здоров`я, зокрема, кулаком правої руки наніс потерпілому удар у життєво важливі органи, а саме, в область голови. В результаті цього потерпілий ОСОБА_9 , згідно висновку експерта № 97 від 10 вересня 2014 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно-мозкової травми з крововиливами в м`які покриви голови, під оболонку головного мозку, речовину півкуль головного та довгатого мозку, забоєм головного мозку важкого ступеня, розміченням речовини головного мозку, яка ускладнилася розвитком менінго-енцефаловентрикуліт, субдуральної емпієми, оклюзійної асемитричної гідроцефалії, вторинних ішемічних змін головного мозку, набряком та набуханням головного мозку, що призвело до гострої мозкової недостатності, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними у момент заподіяння чи такі, що в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 , маючи реальну можливість уникнути суспільно-небезпечного посягання на своє життя та здоров`я, знаходячись в обстановці необхідної оборони, умисно, заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, які явно не відповідали небезпечності нападу, тим самим перевищив межі необхідної оборони.

Після отриманих тяжких тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_9 каретою невідкладної швидкої медичної допомоги, доставлений в Івано-Франківську Обласну клінічну лікарню, де ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих ушкоджень помер.

09 січня 2015 року до суду визнаною по справі потерпілою ОСОБА_7 подано угоду про примирення від 09 січня 2015 року укладену з обвинуваченим під час судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України, суд переходить до розгляду угоди, якщо таку було досягнуто під час судового провадження.

Вказана угода укладена між визнаною по справі потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 про примирення 09 січня 2015 року, згідно з умовами якої сторони дійшли згоди, що злочин обвинуваченим було вчинено саме при викладених вище обставинах.

Згідно вказаної угоди сторонами визначено та узгоджено, що розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, з врахуванням і цивільного позову, становить 90 000 грн., з яких майнова шкода становить 57 931 грн. 43 коп., моральна шкода - 32 068 грн. 57 коп. При цьому 45 000 грн. обвинувачений добровільно відшкодував на час підписання цієї угоди, а 45 000 грн. зобов`язується сплатити визнаній по справі потерпілій ОСОБА_7 до 01 липня 2015 року.

Сторонами дії обвинуваченого кваліфіковано за ст. 124 КК України та узгоджено покарання у виді шести місяців виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10 % із суми заробітку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вказаному визнав повністю, згоду на призначення узгодженого виду покарання підтримав, а угоду про примирення від 09 січня 2015 року просив затвердити.

Визнана по справі потерпілою ОСОБА_7 згоду на призначення узгодженого виду покарання підтримала, а угоду про примирення просила затвердити.

Сторони вважають, що угода відповідає встановленим вимогам закону і може бути затверджена судом з призначенням узгодженого сторонами покарання.

Суд, роз`яснивши обвинуваченому суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, а обвинуваченому та потерпілій наслідки укладення і затвердження угоди передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що вказані особи правильно розуміють зміст наданих їм прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, прийшов до висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого та потерпілої відносно примирення та укладення відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок. А також враховує таке.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, а тому, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України угода про примирення при викладених вище обставинах може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст. 471 КПК України, не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого за ст. 124 КК України, так як вона ґрунтується на зазначених вище обставинах кримінального правопорушення і відповідно до ст. 349 КПК України при визнанні обвинуваченим своєї вини не потребує підтвердження іншими доказами.

Кваліфікація діянь ОСОБА_8 за вказаною статтею КК України є правильною, оскільки він умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого, так і особу обвинуваченого те, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю праці та проживання, фактичні обставини вчиненого правопорушення. Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого визнано щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, що відповідає як закону, так і фактичним даним кримінального провадження, а обставиною, яка обтяжує відповідальність є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а визначаючись у виді призначеного покарання, сторони його узгодили обґрунтовано.

Суд, визначаючись у питанні можливості затвердження угоди виходить з того, що кваліфікація діянь ОСОБА_8 є правильною, визнає, що вказані вище обставини в сукупності є саме такими, що пом`якшують покарання і знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, що також дає підстави суду дійти висновку, про те, що узгоджене сторонами покарання може бути призначене, оскільки ґрунтується на фактичних обставинах провадження.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За таких обставин, узгоджене сторонами покарання відповідає вказаним вимогам та санкції ст. 124 КК України.

З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших дій, ніж ті що передбачені в угоді, відповідає фактичним обставинам правопорушень, не суперечать інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відповідає встановленим національними та міжнародними законодавчими актами вимогам і підлягає затвердженню з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Вирішуючи питання процесуальних витрат суд враховує вимоги ст. ст. 92, 122 КПК України, а також те, що витрати в сумі 393 грн. 12 коп. понесені на проведення експертизи вилученого на місці події кишенькового ножа належного гр. ОСОБА_10 , про що вказано і в обвинувальному акті. Тобто вказаний ніж обвинуваченому не належав, ним не використовувався, про це не вказано і у висунутому обвинуваченні. А тому, суд вважає, що такі процесуальні витрати стягненню з обвинуваченого не підлягають.

Долю речей та предметів, визнаних речовими доказами постановами слідчого, слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 92, 122 КПК України, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення від 09 січня 2015 року укладену між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 затвердити.

ОСОБА_8 визнати винним за ст. 124 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання шість місяців виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10 ( десять ) % із суми заробітку.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_8 код ДРФО НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_7 в строк до 01 липня 2015 року 45 000 ( сорок п`ять тисяч ) грн. у відшкодування шкоди завданої злочином.

У стягненні процесуальних витрат з обвинуваченого відмовити.

Речові докази в кримінальному провадженні, які зберігаються в камері схову речових доказів Івано-Франківського МВ УМВС :

- сигарету марки «Прима Синя», три марлеві тампони та картонну коробку із залишками речовини бурого кольору, два марлеві тампони зі змивами з рук ОСОБА_8 ( а. п. 198-203 ) знищити ;

- одяг потерпілого ОСОБА_9 , а саме, футболку, джинси, кросівки, кофту, шкарпетки та труси ( а. п. 204 ) повернути визнаній по справі Потерпілій ОСОБА_7 ;

- одяг обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме, футболку, джинси та туфлі ( а. п. 205 ) повернути ОСОБА_8 .

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілій негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1