№1/243/24/2015

П О С Т А Н О В А
16 березня 2015 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі
Головуючого- судді ОСОБА_1
при секретарі- ОСОБА_2
за участі прокурора- ОСОБА_3
захисника- ОСОБА_4
підсудного - ОСОБА_5
представника цивільного позивача- ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве
Донецької області, гр-на України, раніше
не судимого, мешкає
у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 191. ч.1 ст. 362 КК України.
В С Т А Н О В И В :
Під час судового розгляду справи, підсудним ОСОБА_5 було заявлено клопотання про повернення кримінальної справи прокурору для усунення недоліків обвинувального висновку, в судовому засіданні уточнено та просив повернути справу на додаткове розслідування з наведених ним підстав.
Таке клопотання підсудний обгрунтував тим, що постанова слідчого та обвинувальний акт складені з порушенням вимог ст. 132, 142, ст. ст.223, 228-232 КПК України ( в редакції 1960р).
А саме висновок органу досудового слідства в обвинувальному висновку та постанові про притягнення як обвинуваченого, що «у період з 20.08.2006року по 07 березня 2007 року, ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, шляхом зловживання своїм службовим становищем, заволодів належними ОСОБА_7 коштами на загальну суму 285 300 грн.», є суперечливим, так як не відповідає описовим частинам обвинувального висновку та постанови про притягнення його як обвинуваченого, в яких зазначено, що у серпні 2006року ОСОБА_5 незаконно утримуючи у себе пластикову платіжну картку на ім`я ОСОБА_8 здійснив операції з 20 серпня 2006року по 07 березня 2007року на суму 305100,00грн., що не відповідає сумі зазначеній в постанові та обвинувальному висновку- :285300,00грн..Тобто наявне невідповідність : постанови про притягнення як обвинуваченого вимогам ст. 132 КПК України та обвинувального висновку вимогам ст.223 КПК України, а саме в описовій частині зазначені обставини, які суперечать одна одній.
Окрім того, вважає, що обвинувальний висновок не відповідає вимогам ч.2 ст. 223 КПК України, а саме не було встановлено подія та склад злочину передбаченого ч.1 ст. 362 КК України, оскільки диспозиція даної норми передбачає порушення встановленого відповідними законодавчими актами порядку обігу, зберігання та використання комп`ютерної інформації та її носіїв, а також порушення права володіння комп`ютерною інформацією її власника та третіх осіб. При цьому органом досудового слідства не було встановлено, який саме порядок обігу. Зберігання та використання комп`ютерної інформації був порушений обвинуваченим ОСОБА_9 , Якими нормативними актами Національного Банку України або внутрішніми положеннями банку регламентовано цей порядок, не встановлена дійсність покладення функцій начальника сектору міжнародних платіжних карток по зберіганню та використанню виписок за картковими рахунками держателів та електронних журналів банкоматів, затверджений нормативними актами чи внутрішніми положеннями банку.
Заслухавши думку інших учасників судового розгляду справи з приводу зазначеного клопотання суд виходить з наступного.
Звертаючись із клопотанням про повернення справи прокурору, підсудний ОСОБА_5 посилається на положення ст. 249-1 КПК України(1960р), якою передбачено, що суддя своєю постановою повертає справу прокурору у разі , якщо прокурором були суттєво порушені вимоги ст. 228-232 КПК України, для усунення виявлених порушень.
Разом з тим слід зазначити, що зазначена норма викладена в главі 23 розділу третьому КПК України(1960р), якою регламентовано попередній розгляд справи. Саме на цій стадії процесуальне законодавство передбачає можливість прийняття такого рішення, як повернення суддею справи прокурору із зазначених підстав.
На теперішній час розгляд справи здійснюється на стадії судового слідства, що унеможливлює застосування зазначеного положення закону.
Разом з тим в своєму клопотанні підсудний уточнив та порушив питання і про повернення справи на додаткове розслідування прокурору .
Відповідно до ст.281 КПК України(1960р) повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути
усунута в судовому засіданні.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005року ( п.8, 9) зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.
Досудове слідство вважається неповним, якщо під час його проведення всупереч вимогам ст.22 та 64 КПК України не були досліджені чи були поверховго або одностороннє досліджені обставини, які мають важливе значення для правильного вирішененя справи .
Досудове слідство вважається неправильним у випадку, коли органами досудового слідства при здійсненні процесуальних дій та прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані чи безпідставно не застовано норми кримінально-процесуального чи кримінального закону, та без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.
Доводи ОСОБА_5 про суперечливість викладених обставин, як їх встановлено слідчим під час досудового слідства, є слушними.
Так з матеріалів справи вбачається, що 07 травня 2007року слідчим було складено постанову про притягнення ОСОБА_5 в якості обвинуваченого, яка в цей же день була йому оголошена та вручена /а.с.25-54 т.3/
Із наведеної постанови вбачається, що ОСОБА_5 звинувачувався в тому, що він - зловживаючи своїм службовим становищем та маючи при собі пластикову картку на ім`я ОСОБА_8 , знаючи пін-код до неї, який дозволяв йому знімати з карточного рахунку ОСОБА_7 , вирішив знову здійснити заволодіння чужим майном, грошовими коштами ОСОБА_7 .. З цією метою він в період з 20.08.2006р. по 07.03.2007року здійснював заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 шляхом зняття їх з карткового рахунку останнього, тобто всього завдав матеріальної шкоди ОСОБА_7 на суму 285300грн., що складає 1609,9 не обкладених податком мінімумів доходів громадян України. /а.с. 32-46 т.3/
Відповідно до ст. 132 КПК України(1960р), у постанові про притягнення як обвинуваченого повинно бути зазначено: хто склав постанову; місце і час її складання; назву справи; прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, день, місяць та рік його народження; злочин, у вчиненні якого обвинувачується дана особа, час, місце та інші обставини вчинення злочину, наскільки вони відомі слідчому, і стаття кримінального закону, якою передбачений цей злочин.
В порушення ж цих вимог закону слідчим викладено обставини вчинення злочину, наскільки вони йому відомі, при цьому наведено дати, час та місце заволодіння ОСОБА_5 , грошовими коштами ОСОБА_7 , разом з тим загальна сума, якою заволодів ОСОБА_9 не відповідає тим сумам, які вказані за весь період з 20.08.2006року по 07.03.207року.
Відповідно до ст. 223 КПК України (1960р) Обвинувальний висновок складається з описової і резолютивної частини. В описовій частині зазначаються: обставини справи як їх встановлено на досудовому слідстві; місце, час, способи, мотиви і наслідки злочину, вчиненого кожним з обвинувачених, а також докази, які зібрано в справі, і відомості про потерпілого; показання кожного з обвинувачених по суті пред`явленого йому обвинувачення, доводи, наведені ним на свій захист, і результати їх перевірки; наявність обставин, які обтяжують та пом`якшують
Разом з тим обвинувальний висновок, має такі ж недоліки, як і постанова про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_5 , що свідчить про порушення вимог ст. 223 КПК України ./а.с.224-238 т.3/
Окрім цього , за приписами ст. 132, 223 ЦПК України , у постанові про притягнення як обвинуваченого та в обвинувальному висновку повинно бути зазначено злочин, у вчиненні якого обвинувачується дана особа.
Відповідно до диспозиції ст. 362 ч.1 КК України, дана норма передбачає кримінальну відповідальність за: несанкціоновані зміну, знищення або блокування інформації , яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах(комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї.
Згідно ж постанови про притягнення як обвинуваченого та в обвинувальному висновку, ОСОБА_5 звинувачується в тому, що в період з травня 2006року по 04 січня 2007 року з метою приховування іншого злочину, маючи намір на несанкціоновану зміну інформації , що знаходяться на носіях електронно-обчислювальних машинах(комп`ютерах) та маючи право доступу до інформації про операції з картками міжнародних платіжних систем держателів карткових рахунків, зайшов до архіву файлів, що містять вказані відомості, однак не маючи не дійсного ні передбачуваного права на зміну даної інформації, не санкціоновано вніс зміни у файли , що містять відомості про операції по картковому рахунку ОСОБА_7 ..
Зазначене обвинувачення ОСОБА_5 , що міститься в наведеній постанові та обвинувальному висновку не містить даних про злочин, у вчиненні якого обвинувачується останній, в понятті даному в ст. 11 КК України(1960р). А саме , зазначені документи повинні містити інформацію про таку складову злочину передбаченого ст. 362 ч.1 КК України, як не санкціоновані зміну, знищення або блокування інформації. Наведене обвинувачення не містить посилання на встановлені слідчим обставини, що свідчать про не санкціонованість зміни ОСОБА_9 інформації.
Наведені обставини свідчать , що в постанові про притягнення ОСОБА_9 як обвинуваченого та і в обвинувальному висновку, обставини вчинення злочину, викладені не так , наскільки вони були відомі слідчому, та наведені наслідки вчинення злочину не відповідають встановленим слідчим обставинам, що є порушенням вимог ст. 132, 223 КПК України.
Відповідно до роз`яснень наданих в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003року п.2- Згідно з п.3 ч. 2 ст. 370 КПК ( 1003-05 ) істотне порушення чинного законодавства, яке регламентує право на захист, у передбачених законом випадках тягне скасування судових рішень. Зокрема, вони підлягають обов`язковому скасуванню тоді, коли таке порушення позбавило чи обмежило підозрюваного, обвинуваченого, підсудного або їх захисників у здійсненні цього права і перешкодило чи могло перешкодити суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і постановити законне й обгрунтоване судове рішення.
Пунктом 10 цієї Постанови зазначено, що Згідно з чинним кримінально-процесуальним законодавством (статті 43, 43-1, 132, 142, 223 , 263 і 334 КПК ) підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, засудженому мають бути роз`яснені їхні права. Зокрема, підозрюваний має право знати, в чому він підозрюється,
обвинувачений - у чому він обвинувачується, підсудний - за якою статтею Кримінального кодексу України ( 2341-14 ) (далі - КК) йому пред`явлено обвинувачення, а засуджений - у вчиненні якого злочину його визнано винним.
Суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб постанова про притягнення як обвинуваченого була конкретною за змістом. Зокрема, в описовій її частині зазначаються: злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа; час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому; стаття (частина,
пункт статті) кримінального закону, якою передбачений цей злочин. Недодержання органами досудового слідства вимог статей 132 і 142 КПК ( 1002-05 ) може бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування.
Обвинувальний висновок має відповідати вимогам ст. 223 КПК. Невідповідність обвинувального висновку положенням цієї статті може бути підставою для повернення справи прокурору для складення нового обвинувального висновку (ст. 249-1 КПК).
Наведені вище порушення вимог ст. 132, 223 КПК України(в ред.1960р.) , свідчать про порушення прав ОСОБА_5 в ході досудового слідства, в частині його права знати, у чому він обвинувачується.
Враховуючи припис ст. 281 КПК України, суд приходить до переконання, що є наявність неправильності досудового слідства, внаслідок того, що органом досудового слідства неправильно застосовані норми кримінально-процесуального закону.
Одночасно слід зазначити, що неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, оскільки порядок пред`явлення обвинувачення передбачений ст. 140 КПК України не передбачає можливості здійснення це в суді під час судового слідства, оскільки це потягне за собою порушення прав обвинуваченого на досудовому слідстві (ст.142 КПК).
Оскільки зазначені порушення допущені під час досудового слідства, а прокурор до заявлення зазначеного клопотання не скористався своїм правом ( ст. 277 КПК) на усунення цих недоліків та заперечував проти задоволення цього клопотання, вважаючи, що постанова про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинувальний висновок складені відповідно до вимог закону, суд приходить до переконання , що неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні
Відповідно до приписів п.12 розділу ХI Перехідні положення КПК України від 13.04.2012року, розслідування кримінальних справ, передбачених пунктом 11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом, тому суд не зазначає які саме слідчі дії слід виконати під час додаткового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись ст. 281, 296 КПК України(1960р) суд, -
П О С Т А Н В И В :
Клопотання підсудного ОСОБА_5 задовольнити.
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.362, ч.5 ст. 191 КК України повернути прокурору Донецької області на додаткове розслідування .
Постанова може бути оскаржена в апеляційний суд Запорізької області через Словянський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її винесення.
Суддя : ОСОБА_1