У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2014 року
м. Київ

Вищий спеціалізований суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі колегії:

головуючого Вільгушинського
М.Й.

суддів:
Дембовського С.Г., Слинька С.С.

розглянувши касаційну скаргу
захисника ОСОБА_1 в інтересах
засудженого ОСОБА_2 на вирок
Яготинського районного суду Київської
області від 24 квітня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Київської області
від 24 липня 2014 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Яготинського районного суду
Київської області від 24 квітня 2014 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, уродженця с.
Кононівка, Драбівського району
Черкаської області, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України до
позбавлення волі на строк 7 років з
позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк 3 роки.

Вирішено питання речових доказів та
судових витрат у кримінальному
провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 24 липня 2014 року вирок суду
першої інстанції залишено без зміни.

Згідно копій судових рішень, ОСОБА_2
визнано винним та засуджено за те, що
він, за обставин, детально викладених у
вироку, 05 квітня 2013 року о 21 годині 30
хвилин, на 110-му км автодороги
«Київ-Харків», на території
Яготинського району Київської області,
керуючи автомобілем «AUDI-100»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, порушивши
п. 12.3 Правил дорожнього руху України,
допустив зіткнення передньої частини
керованого ним автомобіля із задньою
частиною вантажного бортового
автомобіля марки «ТАТА LPT 613»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що стояв на
смузі розгону. Внаслідок порушення
правил безпеки дорожнього руху було
спричинено загибель пасажирів
автомобіля «AUDI-100» - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1
ставить питання про скасування судових
рішень щодо ОСОБА_2 та призначення
нового розгляду в суді першої
інстанції з підстав однобічності та
неповноти досудового і судового
слідства, невідповідності висновків
суду, викладених у вироку фактичним
обставинам кримінального провадження,
невідповідності призначеного
покарання тяжкості кримінального
правопорушення та особі засудженого
внаслідок суворості. Вважає, що суд
апеляційної інстанції не розглянув
належним чином поданих стороною
захисту апеляційних скарг. Посилається
на неврахування судом при призначенні
покарання засудженому того, що він
добровільно відшкодував заподіяну
потерпілим шкоду, щиро розкаявся, має
на утриманні хворих батьків, позитивно
характеризується.

Перевіривши доводи касаційної скарги
та додані до неї копії судових рішень,
колегія суддів не вбачає підстав для
відкриття касаційного провадження
виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України
підставами для скасування або зміни
касаційним судом судового рішення є
істотне порушення кримінального
процесуального закону, неправильне
застосування закону України про
кримінальну відповідальність та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості кримінального
правопорушення та особі засудженого.

З огляду на зазначене, до компетенції
касаційного суду не входить перевірка
обставин, зазначених у ст. 409 КПК
України, а саме невідповідності
висновків суду першої інстанції
фактичним обставинам кримінального
провадження, неповноти судового
розгляду.

Одночасно, зазначені обставини, на які,
зокрема, посилається у касаційній
скарзі захисник засудженого, були
предметом перевірки суду апеляційної
інстанції, який зазначив про
відсутність порушень вимог КПК України
при проведенні досудового слідства і
розгляді справи в суді першої
інстанції та відповідність висновків
суду, фактичним обставинам
кримінального провадження. Тому, при
розгляді доводів касаційної скарги
колегія суддів виходить із фактичних
обставин провадження, встановлених
судом.

Суди першої і апеляційної інстанцій
ретельно перевіряли доводи, аналогічні
тим, що викладені у касаційній скарзі.
Сукупність наведених у вироку доказів,
переконливо свідчить про те, що ОСОБА_2
вчинив кримінальне правопорушення,
передбачене ч. 3 ст. 286 КК України. Вирок
суду є вмотивованим і відповідає
вимогам ст. 374 КПК України.

Обираючи вид та розмір покарання
ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК
України, врахував ступінь тяжкості
вчиненого кримінального
правопорушення, обставини справи, дані
про особу засудженого, в тому числі й
ті, на які посилається захисник ОСОБА_1
у своїй касаційній скарзі. Захисником
не наведено обставин, які б істотно
знижували ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення і були
підставою для пом'якшення призначеного
засудженому покарання. Призначене
ОСОБА_2 покарання є необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги захисника
засудженого, які аналогічні доводам
його касаційної скарги, належно
перевірені апеляційною інстанцією.
Апеляційний суд визнав обґрунтованим
висновок місцевого суду про
правильність засудження ОСОБА_2 за ч. 3
ст. 286 КК України. Ухвала апеляційного
суду відповідає вимогам ст. 419 КПК
України, її законність сумнівів у
колегії суддів не викликає.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що переконливих доводів
про необхідність скасування судових
рішень щодо ОСОБА_2 з мотивів, наведених
у касаційній скарзі захисника немає.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК
України суд касаційної інстанції
постановляє ухвалу про відмову у
відкритті касаційного провадження,
якщо з касаційної скарги, наданих до
неї судових рішень та інших документів
вбачається, що підстав для задоволення
скарги немає.

З урахуванням викладеного, керуючись п.
2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
захисника ОСОБА_1 в інтересах
засудженого ОСОБА_2 на вирок
Яготинського районного суду Київської
області від 24 квітня 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Київської області
від 24 липня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і :

М.Й. Вільгушинський С.Г. Дембовський С.С.
Слинько