Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2007
року

Радивилівський
районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Драновської С. З.
при секретарі Краївській Г.П.3а участю прокурора Самсонової Н.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Радивилів справу по обвинуваченню ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, освіта не
повна середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 27.05.2002 року Радивилівським
районним судом Рівненської області за ч.3
ст. 185 КК України до позбавлення волі строком п'ять років і звільненого
від відбуття покарання відповідно до ст.
75 КК України встановивши іспитовий строк - один рік, та 12.08.2003 року Радивилівським районним
судом Рівненської області
за ч.3 ст. 185
КК України до позбавлення волі строком чотири роки.
На підставі ст. 71 ч.1
КК України до даного покарання приєднано частково невідбуте покарання за
вироком Радивилівського районного суду від 27.05.2002 року у вигляді один рік і
місяць позбавлення волі і призначено остаточну міру покарання - п'ять років і 1
місяць позбавлення волі та 23.05.2006 р. згідно
ст. 107 КК України за постановою Володимирецького районного суду
Рівненської області звільненого умовно-достроково на 1-н рік, 9-ть місяців і 20-ть днів, в скоєнні злочинів передбачених ст.
ст. 296 ч.1, 122 ч.1 КК України

встановив:

ОСОБА_1
обвинувачується в тому, що 02.06.2006
року біля 23 години 00 хвилин знаходячись в танцювальному залі Радивилівського
районного будинку культури по вул. Кременецька,
1, під час конфлікту з
ОСОБА_2, який виник в результаті того, що ОСОБА_1 грубо порушуючи громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та хуліганських спонукань наніс
один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_2спричинивши тілесні ушкодження
середнього ступення тяжкості.

Допитуваний
в судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою визнав частково і показав, що 02 червня 2006 року під час дискотеки два
неповнолітніх хлопці наступили йому на ноги,
і зрозумівши, що буде конфлікт
запропонував ОСОБА_3 піти з дискотеки. Пізніше до них підійшли ОСОБА_4і ОСОБА_2
та почалася шарпанина. Коли вийшли на вулицю наряд міліції забрав їх з
дискотеки. На другий день ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_5 зламав йому щелепу. ОСОБА_1 не
пригадує вдарив ОСОБА_2 чи ні.

Разом з тим
винність підсудного доводиться іншими матеріалами справи.

Так, із пояснень потерпілого ОСОБА_2
встановлено, що під час дискотеки в
районному будинку культури м. Радивилів ОСОБА_5 встав із стільця і нічого не
кажучи наніс ОСОБА_2 один удар правою рукою в область лівої нижньої щелепи.
Відчувши різкий біль зійшов в низ і побачивши ОСОБА_1 і подумавши, що знову буде бити наніс йому удар кулаком
правої руки в обличчя.

04.06.2006
року ОСОБА_1 приходив до дому до потерпілого і просив вибачення і на даний
період компенсував всі затрати за проведену операцію та кошти витрачені на
лікування.

Факт
нанесення удару рукою потерпілому ОСОБА_2 підсудним ОСОБА_5 встановлено із
показань свідка ОСОБА_6

Дискотечний
зал будинку культури де відбулася подія 02.06.2006 року під час якої нанесено
удар ОСОБА_2 встановлено із протоколу огляду (а.с. 7-8).

Згідно
до висновку судово-медичного експерта ОСОБА_7
(а.с. 32 ), із оглянутої карти
ОСОБА_2 стоматологічного хворого доводиться,
що проведено репозицію і фіксацію перелому назубними шинами Васильєва з
міжщелеповою гумовою тягою. Крім того у ОСОБА_2 при зверненні за медичною
допомогою та під час судово-медичного огляду

було
виявлено перелом на ділянці кута нижньої щелепи зліва, синець на лиці в ділянці кута нижньої щелепи
зліва, які утворилися від дії тупого
предмету і могли бути спричиненні 02.06.2006 року та відносяться до середньої
тяжкості тілесного ушкодження за ознаками довготривалого розладу здоров'я.

Даний
висновок експерт повністю підтримав в судовому засіданні і показав, що синець і перелом співпадають дії тупого
предмету із досить значною силою, що
призвело до перелому щелепи.

Із
висновку амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи
стверджується, що ОСОБА_1 на момент
вчинення інкримінованого йому злочину психічним захворюванням не страждав і міг
усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_5ознак будь-якого
психічного захворювання не виявляє в застосуванні примусових заходів медичного
характеру не потребує (а.с. 37-39).

Оцінивши
зібрані по справі докази, суд
знаходить, що ОСОБА_5своїми умисними
діями за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров'я, скоїв злочин передбачений ч.1 ст. 122 КК України .

Разом з
тим ні на досудовому слідстві ні в судовому засіданні не було встановлено
умислу ОСОБА_1 на скоєння хуліганства, а
саме порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю чи
винятковим цинізмом. Отже за ч. 1 ст. 296 КК України підсудного слід виправдати
.

При
призначенні міри покарання, суд враховує
ступінь тяжкості скоєного злочину, особу
підсудного, обставини справи, стан здоров'я, характеристику, думку потерпілого.

Пом'якшуюча
обставина - добровільне відшкодування завданого збитку.

Не
визнання вини підсудним в повному обсязі суд розцінює як намагання уникнути від
покарання. Таке спростовується всіма матеріалами справи, показаннями потерпілого, свідків як під час досудового слідства так і
в судовому засіданні.

Керуючись CT..CT.323,
224 КПК України суд,

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним і призначити покарання за ч.1
ст. 122 КК України у вигляді обмеження волі строком один рік і шість
місяців .

На
підставі ч.1, 4 ст. 71, 72 ч.4
ст. 81 КК України до призначеного покарання приєднати частково не
відбуте покарання за вироком Радивилівського районного суду Рівненської області
від 12 серпня 2003 року у вигляді 1 (один) рік 9-ть (дев'ять місяців і 20
(двадцять) днів позбавлення волі і призначити остаточну міру покарання у
вигляді три роки і вісім місяців обмеження волі з утриманням в
кримінально-виконавчій установі відкритого типу.

ОСОБА_5за
ч.1 ст. 296 КК України - виправдати .

Відбуття
покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Міру
запобіжного заходу підписку про невиїзд залишити без змін до приведення вироку
до виконання.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області протягом 15 діб з
моменту його проголошення, а засудженим
з дня вручення копії вироку.