УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/4256/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.85 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2015 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника ВК №73 ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Бердичівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_8 , на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2015 року,-
Цією ухвалою задоволено заяву засудженого ОСОБА_9 про застосування Закону України "Про амністію у 2014 році". На підставі ст.6 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року засудженому ОСОБА_9 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців 24 дні скорочено наполовину, тобто до 1 року 9 місяців 12 днів позбавлення волі.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що судимість ОСОБА_9 за вироком від 19.07.04 року є погашеною, оскільки з дня дострокового звільнення - 29.08.06 року, і до вчинення нового злочину - 05.09.12 року, минуло шість років.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_9 , щодо застосування відносно нього Закону України «Про амністію в 2014 році».
Вважає, що вказана ухвала суперечить вимогам ч.3 ст.90 КК України, оскільки строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення особи від відбування покарання, а тому підлягає скасуванню.
Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного застосування закону Україна про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню.
Зазначає, що задовольняючи заяву засудженого ОСОБА_9 , суд не врахував важливу обставину, а саме те, що засуджений був фактично звільнений 06.09.2006 року за постановою Бердичівського міськрайонного суду від 29.08.2006 року, а тому початок перебігу строку погашення судимості починає відраховуватись з дня фактичного відбуття покарання, а саме 06.05.2006 року.
Заслухавши доповідача, прокурора, представника ВК №73 ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до матеріалів особової справи, а саме довідки ВІТ УМВС та копій вироків щодо ОСОБА_9 , останній раніше засуджувався: 1) 19.10.99р. за ч.2 ст.143 КК України 1960р. на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; 2) 03.12.01р. за ч.2 ст.190 КК України 2001p., 43 КК України 1960р. на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; 3) 19.07.04р. за ст.ст. 185 ч.3, 190 ч.2, 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнений 06.09.06р. на підставі постанови Бердичівського міськрайонного суду від 29.08.06р. умовно-достроково на 8 місяців 6 днів; 4) 10.12.12р. за ст.ст. 185 ч.3, 190 ч.2, 70 ч.1, 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 5) 05.02.14р. за ст.ст. 190 ч.2, 71 ч.1 КК України на 3 роки 5 місяців позбавлення волі. На даний час засуджений відбуває покарання за вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 17.03.14р. за ст.ст. 190 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки.
Судимості ОСОБА_9 за вироками 1999 р. та 2001 р. є погашеними.
За вироком від 19.07.04 ОСОБА_9 був звільнений 06 вересня 2006 року на підставі постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 серпня 2006 року.
Новий злочин, був вчинений ОСОБА_9 05 вересня 2012 року.
Відповідно до положень ч3 ст.90 КК України, якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення від відбування покарання.
Враховуючи, що законодавством передбачено те, що будь-які процесуальні дії здійснюються на підставі рішення відповідного органу, а в даному випадку має місце постанова Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 серпня 2006 року про умовно-дострокове звільнення засудженого і саме з дати прийняття судом такого рішення і обчислюється строк умовно-дострокового звільнення, а не з дати, коли до установи, в якій особа відбуває покарання надійшли відповідні документи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що судимість ОСОБА_9 за вироком від 19.07.04р. є погашеною, оскільки з дня дострокового звільнення - 29.08.06, і до вчинення нового злочину - 05.09.12, минуло шість років.
Що стосується апеляційних посилань прокурора на положення п.5 ст.153 КВК України, згідно якого дострокове звільнення від відбування покарання проводиться у день надходження відповідних документів, а якщо документи одержані після закінчення робочого дня - у першій половині наступного, то вони є безпідставними, оскільки вказана норма закону лише регулює процедуру умовно-дострокового звільнення. А тому, рахувати днем дострокового звільнення - день фактичного вибуття засудженим з місць позбавлення волі є безпідставним.
З урахуванням вищевикладеного апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2015 року законна та обґрунтована і підстав для її скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 травня 2015 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Дана ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її постановлення.
Судді: