У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Синявського О.Г.,

суддів

Косарєва В.І., Вус С.М.,

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 19 червня 2007 року справу за касаційним
поданням заступника прокурора м. Києва на постанову Печерського районного суду
м. Києва від 31 січня 2006 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України,

раніше
не судимого,

- звільнено від кримінальної відповідальності на підставі
ст.ст.44,47 КК України та ст.7-1, 10 КПК України і передано на поруки трудовому
колективу Державної виконавчої
служби в Деснянському районі м. Києва за
умови, якщо він протягом 1 року з дня
передачі на поруки виправдає довіру колективу і не ухилятиметься від заходів виховного характеру і не
порушуватиме громадський порядок, а
кримінальну справу по обвинуваченню
його у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.367 КК України
провадженням закрито.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11
травня 2006 року постанова суду залишена без зміни.

Досудовим слідством ОСОБА_1 було обвинувачено в тому, що він в
період з 27.07.2001р. по 15.10.2003р., працюючи
ІНФОРМАЦІЯ_2 районного управління юстиції у м. Києві, а пізніше
ІНФОРМАЦІЯ_3 Державної виконавчої служби Деснянського районного управління
юстиції в м. Києві, будучи службовою особою, вчинив службову недбалість, тобто
неналежне виконання своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до
них, своєчасно не наклав арешт на розрахункові
рахунки ТОВ “Різноімпекс” в ВАТ “Укрексімбанк” та КРУ КБ “Приватбанк”,
спричинивши тяжкі наслідки у виді ненадходження до Держаного бюджету України
грошових коштів на загальну суму 244 613.02 грн., що в 250 і більше разів
перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Звільняючи ОСОБА_1 від
кримінальної відповідальності на підставі ст.ст.44,47 КК України суд вказав, що
злочин відноситься до середньої тяжкості, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому
злочині, позитивно характеризується за місцем роботи, і колектив, де він працює
бере його на поруки.

У касаційному поданні заступник прокурора
м. Києва просить постанову суду і ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 у
зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та необґрунтованим
закриттям провадження у справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Посилається на те, що судом не враховано те,
що ОСОБА_1 на теперішній час перебуває на посаді ІНФОРМАЦІЯ_3 районного
управління юстиції і є керівником працівників трудового колективу. Ця обставина
суттєво обмежує можливість трудового колективу застосовувати щодо
ОСОБА_1 будь-які заходи виховного
характеру чи об'єктивно оцінювати результати його роботи. Вважає, що суд
апеляційної інстанції не дав належної
оцінки доводам апеляції прокурора і необґрунтовано залишив незаконну постанову суду без зміни.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи,
суд звільнив ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за
обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367
КК України на підставі ст.47 КК України.

При цьому суд вказав, що злочин відноситься до середньої тяжкості, що
ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому злочині, позитивно характеризується за
місцем роботи, і колектив, де він працює бере його на поруки.

Відповідно до закону, звільнення від
кримінальної відповідальності в порядку ст.47 КК України допускається за
наявності умов, що стосуються діяння і особи, яка його вчинила, а також при
умові, що вона щиро покаялась, тобто визнала факт вчинення злочину, відверто, а
не уявно визнала провину, висловлює щирий жаль з приводу цього, що свідчило б
про її дійсний осуд своєї
поведінки.

Однак із матеріалів справи не видно, що
ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому злочині і в чому виразилось його бажання
спокутувати свою провину перед колективом та виправити свою поведінку.

В судовому засіданні ОСОБА_1
лише визнав себе винним у вчиненні службової недбалості, а в спричиненні
тяжких наслідків ні, тобто вину визнав не в повному обсязі (а.с.88).

Відповідно до ст.47 КК України, не може
бути передана на поруки особа, яка не визнає себе винною у злочині. Суд не
перевірив належно цю обставину.

Крім того, суд не звернув увагу на те, що
клопотання колективу Державної виконавчої служби в Деснянському районі м. Києва за змістом не відповідає вимогам ст.47 КК
України, оскільки із клопотання не видно, які колективом визначені заходи
виховного характеру щодо ОСОБА_1 і чи
зобов'язується він виправдати довіру
колективу законослухняною поведінкою та
сумлінною працею в установі.

Не з'ясовано також те, яким чином колектив
застосовуватиме заходи виховного характеру щодо свого керівника.

За таких обставин колегія суддів вважає, що
суд передчасно дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від
кримінальної відповідальності з передачею на поруки трудового колективу на
підставі ст.47 КК України.

Оскільки судом неправильно застосовано
закон при звільненні ОСОБА_1 від покарання, то постанова суду і ухвала апеляційного суду
відповідно ст.371 КПК України підлягають
скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи, суду
необхідно належним чином виконати вимоги
ст.47 КК України та прийняти законне і обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційне подання заступника прокурора
м. Києва задовольнити.

Постанову Печерського районного суду м.
Києва від 31 січня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 травня
2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в
іншому складі суддів.

Судді:

Синявський О.Г. Косарєв В.І. Вус С.М.