АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №1 1-435 Головуючий
у 1 інстанції Коваленко В.К.
Категорія ч.1 ст 122, ч.1 ст. 296 Доповідач Гузовський О.Г,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2007 року м. Житомир

Колегія
суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у
складі:

головуючого Романова О.В.

суддів.......................................... Гузовського
О.Г., Яковлєва С. В.

з участю прокурора Руденка В.І.

адвоката ОСОБА_4.

потерпілої............................................... ОСОБА_2.

представника потерпілої.ОСОБА_3.

засудженого............................................... ОСОБА_1.

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за

апеляціями державного обвинувача -
помічника прокурора Брусилівського

району Таньовської О.П., потерпілої ОСОБА_2. на вирок

Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 квітня

2007 року, яким
засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження,

уродженця села
Стрижівка, Коростишівського району

Житомирської
області, громадянина України, українця,
освіта середня, має на своєму
утриманні одну неповнолітню дитину,
працюючого ПП "ОСОБА_1" -
директором, раніше не судимий, проживаючого по АДРЕСА_1Житомирської
області, -за ч.1 ст. 296 КК України на 1 рік обмеження
волі; - за ч.1 ст. 122
КК України на 2 роки
обмеження волі.

Згідно
ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів визначити ОСОБА_1остаточне покарання,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 2два роки
обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України
звільнено ОСОБА_1. від відбування призначеного покарання з випробуванням та
іспитовим строком тривалістю 1
рік і відповідно до ст. 76 КК України на
нього покладено обов'язки без дозволу органів Кримінальне виконавчої системи не
виїджати за межі України на постійне місце проживання, повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання.

На підставі
ст. 1 п "б" Закону
України "Про амністію" від ЗІ травня 2005 року звільнено
ОСОБА_1 від призначеного покарання.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000
гривень в якості заподіяння моральної шкоди. В іншій частині позов залишено
без задоволення.

Речовий
доказ - окуляри
повернуто потерпілій ОСОБА_2.

Запобіжний
захід засудженому залишено без змін -
підписку про невиїзд з постійного місця проживання

Згідно
вироку, 8 січня 2005
року, біля 21 години 30 хвилин ОСОБА_1.
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
знаходячись в приміщенні кафе "Приворітське", що знаходиться в с.
Привороття Брусилівського району Житомирської
області, грубо порушуючи громадський
порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи елементарними правилами
поведінки, моральності, добропристойності, безпричинно,
з хуліганських мотивів, що
характеризується комплексом низьких спонукань у вигляді протиставлення себе
суспільству, проявив грубу силу та
п'янку хвацькість, безпричинно вдарив в
обличчя потерпілу ОСОБА_2 , в результаті
чого остання впала на цегляну підлогу.

Хуліганські
дії ОСОБА_1. супроводжувалися особливою зухвалістю і винятковим цинізмом, оскільки,
відбувалися в присутності сторонніх осіб в місці великого скупчення
людей, супроводжувалися нанесенням удару
особі жіночої статі, яка не могла
захистити себе через різницю у віці та фізичних даних.

В
результаті хуліганських дій ОСОБА_1. потерпіла ОСОБА_2отримала тілесні
ушкодження середнього ступеню тяжкості,
що не є небез­печними для життя,
але призвели до довготривалого розладу здоров'я, а саме; закритої черепно-мозкової травми у
вигляді синця у лівій виличній ділянці, підшкірної
гематоми волосяної частини голови,
струсу головного мозку та субдуральної гематоми лівої тім'яної кістки, які ускладнилася розвитком травматичного
церебрального арахноїдиту.

Прокурор
в апеляції вважає застосування амністії незаконним, оскільки підсудний ОСОБА_1. свою вину у
вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 296,
ч.1 ст. 122
КК України не визнав хоча і просив застосувати до нього амністію, а тому просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 122
КК України і призначити покарання за ч.1
ст. 296 КК України-2 роки обмеження волі, за ч. 1
ст.
122 КК
України 2 роки
позбавлення волі. Згідно ч.1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
призначити остаточне покарання 2
роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити
засудженого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 3 роки.

В
доповненнях до апеляції прокурор просить також стягнути з засудженого ОСОБА_1.
на користь потерпілої 273
грн. матеріальної шкоди заподіяної злочином та 10 000 грн. моральної
шкоди.

В
апеляції потерпіла просить вирок змінити,
стягнути з засудженого ОСОБА_1 на її користь на відшкодування
матеріальної шкоди 276 гривень 20 копійки, на відшкодування моральної шкоди 25000 гривень, та скасувати застосування до засудженого
амністії.

Вважає, що судом необгрунтовано та незаконно було
застосовано до ОСОБА_1. Закон України «Про
амністію». ОСОБА_1. скоїв відносно неї два умисних злочини, завдав їй матеріальної та моральної
шкоди, вини у вчинені злочинів не
визнав, заводив досудове та судове
слідство в оману з метою уникнути покарання.

Крім
того, внаслідок злочинних дій зі сторони
ОСОБА_1 їй було завдано матеріальної і моральної шкоди, яка виразилася у фізичних стражданнях та
переживаннях внаслідок пошкодження здоров'я та тривалого лікування.

Заслухавши
доповідача, прокурора, потерпілу та її представника підтримавших
свої апеляції, заперечення на апеляції
засудженого ОСОБА_1. та його захисника ОСОБА_4., перевіривши кримінальну справу відповідно до
вимог ст. 365 КПК України, судова колегія апеляції потерпілої та
державного обвинувача задовольняє частково з наступних підстав.

Безпідставні
твердження в апеляціях прокурора та адвоката про необгрунтоване застосування щодо
ОСОБА_1. Закону України „Про амністію" від 31 травня 2005
р.

ОСОБА_1.
в судовому засіданні заявив клопотання про застосування щодо нього амністії. Та
обставина, що він не визнавав вину не
перешкоджає застосуванню щодо нього амністії,
а лише змінює процесуальний порядок її застосування. Оскільки на момент
вчинення злочину на утриманні ОСОБА_1. знаходився неповнолітній син ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, судом
відповідно до вимог ч.2 ст. 6 КПК
України обґрунтовано застосована амністія щодо засудженого з доведенням
розгляду кримінальної справи до кінця,
постановлениям обвинувального вироку та послідуючим звільненням від
покарання на підставі ст. 1
п."б" Закону України „Про амністію" від 31 травня 2005 р.

Судом
також обгрунтовано, з наведенням відповідних
мотивів у вироку, відмовлено в
задоволенні цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди заподіяної
злочином. Потерпілою не надано суду
доказів підтвердження суми матеріальної шкоди і, що збитки понесені потерпілою на лікування
мають причинний зв'язок із злочинними діями ОСОБА_1., оскільки її знаходження в лікарні було
пов'язане також із захворюванням, до
якого засуджений відношення не має. Не надано потерпілою та її представником
таких доказів також суду апеляційної інстанції.

Що
стосується стягнення суми моральної шкоди,
заподіяної злочином, то суд
першої інстанції обґрунтовано зазначив,
що злочинними діями підсудного їй заподіяно певну моральну шкоду
пов'язану з моральними переживаннями та фізичними стражданнями в зв'язку з ушкодженням
здоров'я, з порушенням нормального ритму
життя, неможливістю вести нормальний
активний спосіб життя протягом тривалого часу,
необхідністю відвідування слідчих органів та судових засідань.

Разом з тим, на думку судової колегії, стягнена сума 2000 грн. не в повній мірі відповідає тим моральним
стражданням, які понесла потерпіла від
злочинних дій засудженого під час виконання нею трудових обов'язків, в присутності численних свідків, без будь-якої на то причини. Судом не
враховано, що ці моральні страждання
підсилені ще й тим, що удар нанесено
їй, жінці похилого віку, особою чоловічої статі, значно молодшим та сильнішим за
потерпілу, та з такою силою, що вона впала на підлогу. Судом не
враховано, що за станом здоров'я потерпіла
страждає хворобою хребта, і таке падіння
може мати в майбутньому вкрай негативні наслідки для потерпілої, від чого вона також відчуває певний душевний
дискомфорт, моральні страждання та
побоювання за стан свого здоров'я в майбутньому.

За таких
обставин, судова колегія збільшує суму
стягнення моральної шкоди на користь потерпілої до 8000 грн.

Керуючись ст. 365, 366 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
державного обвинувача - помічника прокурора Брусилівського району Таньовської
О.П.3 доповненнями та апеляцію потерпілої ОСОБА_2. задовольнити частково.

Вирок
Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 квітня 2007 року щодо
засудженого ОСОБА_1. в частині стягнення моральної шкоди змінити. Суму
стягнення моральної з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2збільшити до 8000(вісьми тис. ) грн.

В решті
вирок залишити без зміни.