Дата документу Справа № 330/2692/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/599/15 Головуючий в 1 інстанції
ЄУ 330/2692/14к ОСОБА_1
Категорія ч.1ст.263 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадженні судом першої інстанції на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2014 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001413 від 29.10.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, який має середню освіта, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
16.02.2004 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі терміном 4 роки, на підставі ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 3 роки;
12.01.2005 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі терміном 4 роки 1 місяць, звільнився 15.08.2008 року у зв`язку з відбуттям покарання;
19.10.2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 301 КК України до обмеження волі терміном 1 рік, на підставі ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік;
16.02.2004 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 263 КК України до штрафу 850 гривень;
17.10.2013 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.164 КК України до громадських робіт;
24.06.2014 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.263 КК України до обмеження волі терміном 2 роки, на підставі ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік; 12.12.2014 року ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області відмінено звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Якимівського районного суду від 24.06.2014 року для відбуття призначеного покарання,
У вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до 3 ( трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КК України, з застосуванням ст. 72 КК України, до призначеного покарання у вигляді трьох років позбавлення волі частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Якимівського районного суду від 24.06.2014 року, остаточно призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років та 1 (одного ) місяця позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 обрано у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 26 грудня 2014 року з 07-00 години.

Речові докази: знищено.

В апеляційній сказі, прокурор не оспорюючи призначене обвинуваченій судом покарання, просить змінити вирок в частині стягнення витрат на залучення експерта. Просить стягнути ці витрати у сумі 393 грн. 12 коп. з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що у вересні 2014 року, він, знаходячись поблизу гирла Молочного лиману в районі промоїни, розташованої по вулиці Коса Пересип в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, шляхом привласнення знайденого, придбав корпус бойової гранати «Ф-1», який відповідно до висновку судової комплексної хіміко-вибухотехнічної експертизи №197 від 05.11.2014 року, містить в собі вибухову речовину бризантної дії - тротил, придатний для використання за призначенням, а саме здійснення вибуху при наявності засобу ініціювання вибуху або утворення необхідних для цього умов, після чого без передбаченого законом дозволу здійснював носіння та зберігання даного корпусу гранати «Ф-1» при собі до 29 жовтня 2014 року в якості сувеніру.

Заслухавши доповідь судді, висновок прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів апеляційної інстанції, у межах апеляційної скарги, перевірені законність і обґрунтованість вироку. Обсяг обвинувачення, кваліфікація і розмір покарання ніким з учасників процесу не оскаржується.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України, передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з матеріалів провадження у кримінальному провадженні проведено експертизу вартість якої складає 393 грн. 12 коп. Вказані витрати документально підтверджені.

Суд першої інстанції приймаючи рішення про віднесення судових за рахунок держави посилаючись в цьому контексті на положення ч.2 ст.122 КПК України допустив помилку, адже положення вказаної процесуальної норми застосовується на стадії досудового розслідування, і не стягуються з особи якщо її виправдано, в протилежному випадку, тобто в разі ухвалення обвинувального вироку, процесуальні витрати суд стягує саме з обвинуваченого.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що висновки суду в цій частині є необґрунтованими.

Слід зазначити, що суд в порушення вимог п.2.ч.4 ст.374 КПК України, в резолютивній частині вироку взагалі не вирішив питання про судові витрати.

Згідно ч.1 п.3 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі збільшення сум, які підлягають стягненню, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію правопорушення.

Однак, оскільки питання про стягнення з витрат, пов`язаних з залученням експерта, судом фактично не було вирішене (так як про це не зазначено в резолютивні частині вироку), правових підстав для зміни вироку не має. При цьому колегія суддів вважає за доцільне виключити з мотивувальної частини вироку місцевого суду вказівку на ч.2 ст.122 КПК України, тобто про відсутність підстав стягнення з обвинуваченого вартості проведеної в ході досудового розслідування експертизи та про віднесення судових витрат за рахунок держави.

На переконання колегії суддів вказане питання в даному конкретному випадку може бути вирішено судом першої інстанції, якщо прокурор ініціює його на стадії виконання вироку.

На підставі викладеного та керуючись статями 376, 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадженні судом першої інстанції задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної частини вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_7 вказівку на ч.2 ст.122 КПК України, тобто про відсутність підстав стягнення з обвинуваченого вартості проведеної в ході досудового розслідування експертизи та про віднесення судових витрат за рахунок держави.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді