Справа № 464/25/14-к
пр.№ 1-кп/464/49/14
У Х В А Л А

25.03.2014 року Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України,

встановив:

ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст. 263 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою підсудного ОСОБА_8 на строк шістдесят днів, оскільки вважає, що жодні обставини, що вплинули на застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження на даний час не змінилися та відповідно існуючі ризики, наявність яких встановлено судами першої та апеляційної інстанції, не зменшилися.

Представник потерпілого ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 при вирішенні клопотання покладалися на розсуд суду.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підсудний ОСОБА_8 заперечили проти продовження тримання під вартою та вказали, що жодних ризиків при застосуванні запобіжного заходу судом фактично не було встановлено, натомість існують обставини для обрання більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту чи застави. Крім цього, захисники додатково зазначили, що підсудний судимості не має, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив причетність ОСОБА_8 до вчиненого злочину, останній не може перешкодити встановленню істини у справі, від слідства не ухилявся.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути зазначене питання.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 6 листопада 2013 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи саме такий запобіжний захід суд виходив серед іншого з того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, один з яких вчинено із застосуванням насильства, за які передбачене покарання до семи років позбавлення волі, переховувався від органів досудового розслідування, щодо нього застосовувався привід, у зв`язку з чим є підстави вважати, що останній може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, намагатися переховуватися від органів досудового розслідування, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 листопада 2013 року ухвалу Галицького районного суду м. Львова залишено без змін.

У подальшому строк тримання під вартою продовжувався та спливає 04.04.2014 р.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу суд бере до уваги те, що підсудний обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів, один з яких вчинено із застосуванням насильства, за які законом передбачене покарання до семи років позбавлення волі, дані про особу підсудного, його вік, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, те, що до останнього застосовувався привід, пов`язаний з неприбуттям без поважних причин на виклики слідчого, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що усі вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що підсудний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, продовжити вчинення кримінальних правопорушень, перешкоджати іншим чином об`єктивному з`ясуванню обставин справи.

Таким чином, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи його продовження не зменшилися, що виправдовує тримання особи під вартою. Із цих підстав, суд також приходить до переконання, що застосування іншого запобіжного заходу, є неможливим.

Оцінку доказів у справі, зокрема показань потерпілого ОСОБА_5 , свідків, питання обґрунтованості обвинувачення, суд може здійснювати та вирішувати лише при ухваленні остаточного судового рішення.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 331 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження тримання під вартою задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова продовжити на шістдесят днів, а саме, до 3 червня 2014 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий