Справа № 1316/1-228/11
Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 11/783/948/13
Доповідач: Голубицький С. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2013 року
м. Львів

Колегія суддів Судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого
Голубицького С.С.

суддів
Михайлишин Г.Я., Стельмаха І.О.

за участю :

прокурора
Горин У.І.

засудженого
ОСОБА_1

захисника
ОСОБА_2

потерпілої
ОСОБА_3

представника потерпілої
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляції прокурора і
потерпілої ОСОБА_3 на вирок
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 24 квітня 2013
року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.
Щирець Пустомитівського району
Львівської області, українця,
громадянина України, з неповною
середньою освітою, одруженого, маючого
на утриманні малолітню дитину,
тимчасово не працюючого,

визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та
засуджено до 5 (п'яти) років позбавлення
волі з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на 3
роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування основного
покарання з випробуванням та іспитовим
строком 3 ( три ) роки, з покладенням
обов'язків передбачених ст. 76 КК
України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з
засудженого на її користь 6705 грн.
матеріальної шкоди та 50000 грн.
моральної шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами.

Обраний ОСОБА_1 запобіжний захід -
підписка про невиїзд, до набрання
вироком законної сили залишено без
змін.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винним
і засуджено за те, що він 2 квітня 2011
року, приблизно о 19 годині, керуючи
автомобілем ДАФ - 800 н.з. НОМЕР_1,
рухаючись по дорозі в с. Черкаси
Пустомитівського району Львівської
області в порушенняпунктів 1.2., 1.5., 11.2.,
12.3., 13.1., 13.3. Правил дорожнього руху
України при об'їзді вибоїн виїхав на
ліву частину дороги, де , маючи
об'єктивну можливість виявити на краю
проїзної частини пішоходів, які
рухались у попутному напрямку, лівим
краєм переднього бампера керованого
ним транспортного засобу скоїв наїзд
на пішохода ОСОБА_5, внаслідок чого
заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження
що спричинили смерть потерпілого

В апеляції прокурор, який затвердив
обвинувальний висновок, покликаючись
на м'якість покарання призначеного
ОСОБА_1, просить вирок районного суду
скасувати, а справу повернути в той же
суд на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх вимок вказує, що
при винесенні вироку судом не
враховано, що ОСОБА_1 збив ОСОБА_5
близько 19-ої години 02.04.2011 року, а
доставив його в Щирецьку міську
лікарню близько 00 год. 10 хв. 03.04.2011 року,
де він помер від отриманих тілесних
ушкоджень. Крім того, ОСОБА_1 не
повідомив в міліцію про скоєне ДТП та
не повернувся на місце злочину, а був
затриманий працівниками міліції
близько 10-ої години наступного дня на
автодорозі « Київ - Чоп » біля с. Красів
Миколаївського району. Визнавши свою
вину у вчиненні злочину засуджений не
відшкодував потерпілій ОСОБА_3 навіть
частки заподіяної шкоди. Така
поведінка, на думку прокурора, ставить
під сумнів щирість визнання вини
ОСОБА_1, а тому він вважає, що підстав
для застосування до засудженого
положень ст. 75 КК України немає і йому
слід призначити основне покарання у
виді позбавлення волі без звільнення
від відбуття покарання, оскільки менш
суворе покарання буде недостатнім для
його виправлення і попередження
вчинення ним нових злочинів.

Потерпіла ОСОБА_3 в апеляції та змінах
до неї, покликаючись на поверхневість і
неповноту судового розгляду,
невідповідність висновків суду,
наведених у вироку, фактичним
обставинам справи, і, як наслідок,
неправильну кваліфікацію судом дій
засудженого, а також невідповідність
призначеного покарання тяжкості
скоєного злочину та особі засудженого,
неправильне вирішення судом
цивільного позову у справі, просить
апеляційний суд вирок скасувати, а
справу повернути в той же суд на новий
судовий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог зазначає,
що суд не з'ясував чому ОСОБА_1 не
доставив потерпілого ОСОБА_5 в лікарню
відразу після ДТП, а привіз його туди аж
близько 24-ої години ночі, адже при
своєчасному наданні медичної допомоги
потерпілому він міг би залишитися
живий, тобто судом не з'ясовано питання
про можливу наявність в діях ОСОБА_1
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 136 КК
України. Крім того, ОСОБА_1 самовільно
залишив місце ДТП і про скоєне
працівників міліції не повідомив, та
був затриманий наступного дня під час
виконання трудових обов'язків. Суд не
врахував поведінку ОСОБА_1 під час
провадження у справі, який, намагаючись
зменшити ступінь своєї вини у злочині,
проявляв нещирість і жодних заходів по
відшкодуванню моральної та
матеріальної шкоди потерпілій не вжив,
що свідчить про відсутність щирого
каяття з його боку. Також, суд не взяв до
уваги думку потерпілої про
необхідність призначити ОСОБА_1
реальну міру покарання у виді
позбавлення волі та його зухвалу
поведінку в судовому засіданні, який
дозволяв собі непристойні репліки в її
адресу. З врахуванням викладеного
вважає, що призначене засудженому
покарання не відповідає тяжкості
скоєного злочину та його особі і є
недостатнім для його виправлення та
попередження вчинення ним нових
злочинів унаслідок м'якості.

Крім того, вважає, що суд неправильно
розв'язав цивільний позов у справі
стягнувши з ОСОБА_1 на її користь лише 50
000 грн. моральної шкоди, що не
відповідає ступеню фізичних страждань
і душевних переживань які вона
отримала внаслідок втрати свого
чоловіка потерпілого ОСОБА_5.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
головуючого про обставини справи,
зміст вироку та зміст апеляцій,
вислухавши виступи прокурора,
потерпілої ОСОБА_3 та її представника -
адвоката ОСОБА_4 на їх підтримку, думки
засудженого ОСОБА_1 і його захисника -
адвоката ОСОБА_2 про законність вироку
та необхідність залишити його без змін,
а апеляції без задоволення, вивчивши
матеріали справи, обговоривши наведені
в апеляціях доводи, встановила
наступне.

При розгляді справи суд допустив
поверхневість, однобічність і
неповноту та не дослідив обставини,
з'ясування яких має істотне значення
для правильного вирішення справи, а
відтак, постановив вирок без
дотримання вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
після ДТП, яке мало місце 02.04.2011 року
близько 19-ої години в с. Черкаси
Пустомитівського району, ОСОБА_1
посадив потерпілого ОСОБА_5 в кабіну
свого автомобіля і кудись повіз, а
через п'ять годин потому, близько 00 год.
10 хв. 03.04.2011 року, ще живого, привіз його
до Щирецької міської лікарні, звідки
він був доставлений до реанімаційного
відділення Пустомитівської ЦРЛ де о 01
год. 55 хв. ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер.

Суд не з'ясував, де протягом п'яти годин
перебував ОСОБА_1 разом із потерпілим
та чому не відвіз його відразу в
лікарню або не викликав швидку медичну
допомогу на місце ДТП для надання
ОСОБА_5 своєчасної медичної допомоги.

Відповідно до висновку судово -
медичної експертизи в матеріалах
справи, смерть потерпілого ОСОБА_5
настала від тупої поєднаної травми
тіла з ознаками наїзду характерними
для транспортного травматизму, яка
привела до травматичного шоку ( а.с. 23-27
).

У той же час, незважаючи на те, що
необхідність допиту судом судово
-медичного експерта для з'ясування
причин смерті потерпілого вбачається з
обставин справи, суд такого не
допитував і не з'ясував чи були
отримані ним тілесні ушкодження
сумісні із життям та чи можна було
врятувати життя потерпілому при умові
надання своєчасної медичної допомоги.

Без з'ясування цих обставин суд
позбавлений можливості винести
законне та обгрунтоване рішення у
справі.

Вивчення цих обставин судом також має
значення для і для визначення ступеня
вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, що,
відповідно, впливатиме й на
призначення йому міри покарання та
вирішення судом питання про
відшкодування моральної шкоди
потерпілій.

Відповідно до ст. 376 КПК 1960 року,
однобічність або неповнота судового
слідства є підставою для скасування
судового рішення при розгляді справи в
суді апеляційної інстанції.

З врахуванням викладеного колегія
суддів вважає необхідним апеляції
прокурора та потерпілої ОСОБА_3
задовольнити повністю, вирок районного
суду скасувати, а справу повернути в
той же суд на новий судовий розгляд в
іншому складі суду.

При новому розгляді справи районний
суд шляхом допиту підсудного та
свідків повинен з'ясувати де перебував
ОСОБА_1 із потерпілим ОСОБА_5 в період з
19-ої години 02.04.2011 року до 00 год. 10 хв.
03.04.2011 року та чому не вжив негайних
заходів по наданню необхідної медичної
допомоги потерпілому, а також, після
дослідження висновку судово-медичної
експертизи у справі шляхом допиту
судово-медичного експерта з'ясувати чи
були отримані потерпілим тілесні
ушкодження сумісні із життям та чи
можна було зберегти йому життя при
наданні своєчасної медичної допомоги,
після чого, з врахуванням отриманих
даних, прийняти законне рішення по
справі.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 362, 366, 367, 374, 377 КПК України 1960 року,
п. 15 Розділу ХІ КПК України, колегія
суддів -

у х в а л и л а :

Апеляції прокурора і потерпілої ОСОБА_3
задовольнити повністю. Вирок
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 24 квітня 2013 року
щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу
повернути у той же суд на новий судовий
розгляд іншим складом суду.

Судді :

Голубицький С.С. Михайлишин
Г.Я. Стельмах І.О.