07.08.2015 Справа № 756/9876/15-к
№ 756/9876/15-к
№ 1-кс/756/1260/15

У Х В А Л А
Іменем України
07 серпня 2015 року слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора прокуратури Оболонського району м. Києва ОСОБА_3 , слідчого СВ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 , погоджене процесуальним керівником у справі - прокурором прокуратури Оболонського району міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна,
в с т а н о в и в:
Також, директором ВАТ «Генічеський машинобудівний завод» ОСОБА_6 надано копію висновку експерта експертно-криміналістичного центру УМВС України в Херсонській області щодо проведеної судово технічної експертизи документів, а саме: відтисків печатки ВАТ «ГМЗ» на об`єктах дослідження - наказ №1 по посадовому складу від 05.05.2014, протокол загальних зборів акціонерів ВАТ «ГМЗ», відповідно до якого вбачається, що відбитки печатки нанесені еластичним кліше. Вказані документи надавались ОСОБА_5 до наглядової ради та реєстраційної служби Генічеського управління Юстиції для призначення головою правління ВАТ «ГМЗ».
Проведеними заходами оперативного характеру, що відображено в рапорті оперативного працівника встановлено, що відповідно до показників податкової звітності з податку на прибуток, на протязі 2014 року суми амортизаційних відрахувань відсутні. На ТОВ «Трестбуд-1» та ПАТ «БК Європа-Азія-Україна» в період 2014 року доходи отримували ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно поданої податкової звітності посада головного бухгалтера не передбачена, наймані працівники на підприємствах також відсутні.
Оглядом реєстраційної справи ПАТ «БК Європа-Азія-Україна» встановлено, що відповідно до наказу № 8 та протоколу № 14 засідання наглядової ради від 02 вересня 2014 року генерального директора ПАТ «БК Європа-Азія-Україна» ОСОБА_8 було звільнено із займаної посади на підставі заяви останньої. Відповідно підпис виконаний від імені «субпідрядника» ПАТ «БК Європа-Азія-Україна» ОСОБА_8 у договорі будівельного підряду №2014/10/01 від 01.10.2014 виконаний після звільнення із займаної посади.
Таким чином, ОСОБА_5 може створювати первинні бухгалтерські документи від імені ВАТ «ГМЗ», використовувати їх на власний розсуд та надавати до установ банків у яких обслуговуються підконтрольні йому Корпорація Беттлі Бізнес, Інк, ТОВ «ТРЕСТБУД-1» та ПАТ «БУДІВЕЛЬНА КОРПОРАЦІЯ «ЄВРОПА-АЗІЯ-Україна» з метою протиправного заволодіння коштами у розмірі 128 844 900 гривень, створення фіктивної кредиторської заборгованості ВАТ «ГМЗ» перед власними суб`єктами господарювання та ініціювання в подальшому, в судовому порядку, банкрутство ВАТ «ГМЗ».
Власник майна, на яке слідчий просить накласти арешт, про день та час розгляду клопотання не повідомлявся у зв`язку з тим, що на теперішній час є вірогідність, що останніми, за наявності відомостей про проведення судового розгляду вказаного клопотання, буде ініційовано інкасування грошових коштів, які знаходяться на розрахункових рахунках в банківських установах, на які слідчий просить накласти арешт.
У судовому засіданні слідчий підтримав дане клопотання й просив для об`єктивного з`ясування дійсних фактичних обставин справи його задовольнити.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може передбачати заборону для особи. На майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 03 липня 2015 року внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен ураховувати, зокрема достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення.
Разом з тим, у судовому засіданні прокурором та слідчим не доведено, що було вчинено саме кримінальне правопорушення, а майно, зокрема, контейнери з ящиками у яких знаходиться рисова локшина, на яке слідчий просить накласти арешт, було предметом саме злочину (на них було спрямовано кримінальне правопорушення), а не предметом господарських відносин.
При цьому, жодним чином ці дані документально не підтверджено. Натомість, у клопотанні фактично вказано про припущення слідчого, з яким погоджується і прокурор, оскільки підозри особі пред`явлено не було, і доказів, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення, слідчому судді взагалі не надано.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, якою визначено підстави арешту майна, встановлено заборону на використання майна, а також заборону розпоряджатися таким майном лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Також, згідно зі ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
У зв`язку з цим, слідчий, прокурор у судовому засіданні жодним чином не довели підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Долучені ж до клопотання матеріали, цих даних також не містять, навпроти вказують на відсутність підстав до арешту.
Таким чином, приймаючи до уваги також загальні засади кримінального провадження, п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України стосовно недопущення застосування заходів забезпечення кримінального провадження у разі не доведення слідчим, прокурором, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309 КПК України,
у х в а л и в:
у задоволенні клопотання слідчого СВ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 , погоджене процесуальним керівником у справі прокурором прокуратури Оболонського району м. Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Слідчий суддя ОСОБА_1