Справа № 11
суді 1-ї інстанції Старинщук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

головуючого-судді
Слободяна К.Б.

суддів: Зайцева
В.А., Сороки Л.А. за участю прокурора
Заброцької Л.О.

захисника
ОСОБА_1

засудженого
ОСОБА_2 розглянула 20 грудня
2007 року у
відкритому судовому засіданні
у м. Вінниці кримінальну справу за апеляцією
державного обвинувача Калитко В.В. ( із змінами, внесеними в порядку ст.
355 КПК України) на вирок Замостянського районного суду м. Вінниці від 24 жовтня 2007 року, яким ОСОБА_2, 1962 року народження, раніше не судимого засуджено за ч. 1 ст. 388
КК України до штрафу в сумі 3.400 грн. Вироком вирішено цивільний позов.

ОСОБА_2
засуджено за те, що уклавши як
генеральний директор ЗАТ « Вітосан» 28.01.2003 року кредитний договір з філією
ВАТ « Державний експертно-імпортний банк України» та отримавши кредит під
заставу майна в розмірі 500.000 грн.,
умисно в порушення вимог ч. 2
ст. 17 Закону « Про заставу» та
п. 1.7 договору застави без отримання письмової згоди філії ВАТ « Державний
експертно-імпортний банк України» реалізував майно, яке перебувало у заставі і було йому
ввірене:

У грудні
2003 року генеральний директор ЗАТ « Вітосан» ОСОБА_2 продав СПД ОСОБА_3
культиватор « Ромашка НДН - 5, 6, » 2001 року випуску, заставною вартістю 8000 грн., за договірною ціною 10.398 грн.

У червні
2004 року генеральний директор ЗАТ « Вітосан» ОСОБА_2 продав СП « Унісем»
зернозбиральний комбайн марки « Дон - 1500»,
1991 року випуску, заставною
вартістю 35.000 грн., за договірною
ціною 45.000 грн.

Залишок
непогашеного кредиту складає 139.886 грн. 13 коп.

В
апеляції державного обвинувача Калитко В.В. (із змінами, внесеними в порядку ст.
355 КПК України) ставиться питання про скасування вироку суду в зв'язку
з порушенням вимог КПК України при розгляді справи в суді, невідповідністю висновків суду фактичним
обставинам справи та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та
особі засудженого внаслідок м'якості і направлення справи на новий судовий
розгляд.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
прокурора Заброцьку И.О., яка
підтримала апеляцію державного обвинувача (із змінами) і просила вирок суду
скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і
м'якість призначеного покарання та направити справу на новий судовий - розгляд;
пояснення засудженого ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_1,
які заперечували проти апеляції прокурора, вважаючи що фактичні обставини справи судом
встановлені вірно, а прокурор

2

не
вправі їх оскаржувати в апеляційному порядку,
оскільки справу розглянуто у спрощеному порядку, а призначене покарання не є надмірно
м'яким; перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи
апеляції колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Розглядаючи
справу в межах апеляції ) із змінами) судова колегія враховує, що справу розглянуто судом у порядку ст.
299 КПК України і за погодженням всіх учасників процесу визнано
недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та
розміру цивільного позову, які ніким
не оспорюються.

При
цьому суд роз'яснив підсудному, що в
такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи
та розмір цивільного позову у апеляційному порядку. (т.5, а.с.
104).

В
протоколі судового засідання відсутня відмітка про роз'яснення таких же
наслідків розгляду справи в порядку
ст. 299 КПК України окремо
державному обвинувачу, проте колегія
суддів вважає, що присутньому в
засіданні прокурору в силу його процесуального становища такі наслідки були
достеменно відомі.

Тому
оскарження державним обвинувачем фактичних обставин справи суперечить ст.
299 КПК України, а тому
апеляція в цій частині розгляду і задоволенню не підлягає.

В
частині доводів апеляції прокурора про м'якість призначеного судом покарання
колегія суддів враховує, що санкція ч.
1 ст.
388 КК України є альтернативною,
передбачає покарання як у вигляді штрафу, так і виправних робіт, обмеження волі.

При
цьому покарання у вигляді двох років обмеження волі, про яке просив державний обвинувач, є найсуворішим покаранням, передбаченим санкцією ч. 1 ст.
388 КК України.

Призначаючи
покарання, суд врахував у
відповідності до вимог ст. 65 КК України як ступінь тяжкості вчиненого
злочину, так і особу винного, обставини, що пом'якшують його покарання, а саме - щире каяття та активне сприяння
розкриттю злочину, позитивну
характеристику з місця проживання,
часткове погашення заборгованості. При цьому будь-яких обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_2, судом не встановлено.

Не
наведені такі підстави і в апеляції прокурора, а доводи про те, що ОСОБА_2, не маючи коштів на погашення заборгованості
банку, не зможе сплатити призначений
судом штраф, на думку колегії суддів є
необгрунтованими і не можуть бути підставою для призначення більш суворого
покарання - обмеження волі.

Крім
того, під час апеляційного розгляду
справи ОСОБА_2 пояснив, що має
маленьку дитину, батьків похилого віку
і сплачує заборгованість банку, про що
надав копію доручення № 972 від 26 листопада 2007 року про сплату ЗАТ «
Вітосан» на користь філії ВАТ «Укрексімбанк» 22, 926 грн 18 коп.

Колегія
суддів вважає, що призначене покарання
ОСОБА_3 у вигляді штрафу є необхідним і достатнім для його виправлення та
попередження скоєння ним нових злочинів.

Підстав
вважати таке покарання надмірно м'яким немає,
а тому і підстав для задоволення апеляції прокурора і в цій частині
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.
365, 366 КПРК України судова
палата, -

3

УХВАЛИЛА:

Апеляцію державного обвинувача Калитко В. В. (із змінами, внесеними в порядку ст.
355 КПК України) залишити без задоволення, а вирок Замостянського районного суду м. Вінниці від 24 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_2
- без змін.