Дата документу Справа № 234/2057/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/974/15
Єдиний унікальний № 234/2057/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 78 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 26 лютого 2014 року, якою

задоволено подання Краматорського МВ КВІ УДПтС України в Донецькій області і відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Драчели Зугдидського району Грузія, громадянина України, з середньо - технічною освітою, перебуваючого в цивільному шлюбі, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2011 року.

Постановлено обрати відносно ОСОБА_9 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту затримання та взяття під варту.

Згідно ухвали, до суду надійшло подання начальника Краматорського МВ КВІ УДПтС України в Донецькій області про скасування відносно ОСОБА_9 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого до місць позбавлення волі для відбування покарання, призначеного за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2011 року.

Виходячи з матеріалів провадження, ОСОБА_9 вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2011 року було засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

15.12.2011 року в залі суду засуджений був ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання з випробуванням, та з обов`язками і правовими наслідками невиконання вироку.

При отриманні копії вироку суду, інспектором Краматорського МВ КВІ УДПтС України в Донецькій області 19.02.2014 року за вих. № 5/837-26 був надісланий виклик на адресу проживання засудженого: АДРЕСА_1 .

Згідно пояснень сусідів, гр-н ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , засуджений ОСОБА_9 за вказаною адресою проживав у найманій квартирі. Місцезнаходження його не відомо.

Згідно постанови Головного слідчого управління МВС України від 26.01.2013 року вх. № 616 від 20.02.2014 року, ОСОБА_9 оголошено у міжнародний розшук за кримінальне провадження № 0000172 передбаченого ч. 2, ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно даних адміністративної практики Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 20.02.2014 року, у відношенні засудженого ОСОБА_9 заведено розшукову справу № 1/13 від 26.01.2013 року.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що засуджений під час випробувального терміну зарекомендував себе з негативного боку, оскільки будучі під розпис проінформованим про значення і суть випробування та попередженим про відповідальність за ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків, ці обов`язки не виконує.

Таким чином, суд подання задовольнив та скасував відносно ОСОБА_9 звільнення від відбування покарання з випробуванням, направивши останнього в місця позбавлення волі для відбування призначеного за вироком від 15.12.2011 року покарання.

В апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 посилаючись на незаконність судового рішення зазначає, що приймаючи рішення про задоволення подання, суд дійшов безпідставного висновку про те, що ОСОБА_9 був ознайомлений з умовами відбування покарання з випробуванням та наслідками його невиконання в залі суду, оскільки не врахував вимоги ст. ст. 4, 164, 166 КВК України, виходячи з яких саме КВІ здійснює облік засуджених та контроль за їх поведінкою. Між тим, органами КВІ засуджений під розписку з обов`язками, пов`язаними з виконанням покарання з випробуванням, ознайомлений не був. Не встановлені були судом і усі необхідні умови, передбачені законодавством, які б свідчили про небажання останнього ставати на шлях виправлення. Крім того, судом не надано уваги, що КВІ не була перевірена можливість перебування ОСОБА_9 за місцем реєстрації, та зокрема не встановлено, що з 28.07.2013 року останній перебував у слідчому ізоляторі м. Санкт-Петербург РФ, очікуючи екстрадиції до України. Також, в порушення вимог ч. 4 ст. 539 КПК України, судом не були вжити заходи щодо сповіщення засудженого та захисника про час та місце розгляду подання.

На підставі викладеного, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання Краматорського МВ КВІ УДПтС України в Донецькій області про скасування відносно ОСОБА_9 звільнення від відбування покарання з випробуванням, та направлення останнього до місць позбавлення волі для відбування покарання, призначеного за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2011 року;

- засуджений ОСОБА_9 також посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали зазначає, що під час постановлення вироку йому роз`яснили, що про умови відбування покарання з випробуванням його повідомлять органи кримінально-виконавчої інспекції, тому він перебуваючи за місцем реєстрації, очікував виклику до інспекції, якого так і не надійшло. При цьому, про те, яким чином буде проводиться контроль за його поведінкою, та в які дні він повинен з`являтися для реєстрації, йому ніхто не роз`яснював. Тому, вважаючи, що виконання вироку ще не розпочалось, він у зв`язку з необхідністю, пов`язаною зі станом здоров`я був змушений виїхати до м. Санкт-Петербург РФ, де і був затриманий 28.07.2013 року, внаслідок чого за незалежних від нього обставин не міг отримати виклик до КВІ. Розглянувши подання у його відсутність та захисника без належного сповіщення про час та місце його розгляду, суд позбавив його можливості надати доводи на свій захист.

Тому просить, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні подання КВІ відмовити.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; засудженого і його захисників, які підтримали апеляційні скарги, просили ухвалу суду скасувати і відмовити в задоволенні подання; прокурора, який вважав, що ухвалу суду необхідно скасувати, а матеріали провадження направити на новий судовий розгляд; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарг, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду про направлення засудженого ОСОБА_9 в місця позбавлення волі для відбування призначеного йому вироком суду покарання підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Згідно до ч. 3 ст. 43 КПК України, засуджений має права обвинуваченого, передбачені статтею 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.

Відповідно до вимог ч. ч. 3, 4 ст. 42 КПК України, обвинувачений має зокрема право: бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення; брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; збирати і подавати суду докази; висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження; виступати в судових дебатах.

Згідно до ч. 3 ст. 21 КПК України, кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 539 КПК України, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Системний аналіз ст. ст. 21, 42, 43 та 539 КПК України, свідчить про те, що розгляд питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_9 та направлення його в місця позбавлення волі обов`язково повинен здійснюватися за його участю, оскільки, по-перше, це стосується його конституційного права на волю (ст. 29 Конституції України), а по друге, проведення судового розгляду за відсутністю засудженого, позбавляє його можливості використовувати свої права на свій захист, зокрема бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримувати їх роз`яснення; брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; збирати і подавати суду докази.

Крім того, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_9 , в порушення вимог ч. 1 ст. 136 КПК України, не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду судом подання, оскільки вказані судом дані, не підтверджують факту вручення останньому повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що суд не мав права розглядати подання Краматорського МВ КВІ УДПтС України в Донецькій області про скасування відносно ОСОБА_9 звільнення від відбування покарання з випробуванням без участі у судовому засіданні засудженого.

За таких обставин, колегія суддів, не обговорюючи подання Краматорського МВ КВІ УДПтС України в Донецькій області по суті, вважає, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, оскільки місцевий суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону - п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України, тобто судове провадження було здійснено за відсутності обвинуваченого, коли його участь є обов`язковою.

Згідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що згідно до п. 2 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо буде встановлено порушення п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України, колегія суддів вважає необхідним скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційні скарги засудженого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 26 лютого 2014 року відносно засудженого ОСОБА_9 скасувати, а матеріали провадження направити до того ж суду на новий розгляд в іншому складі суддів.

Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4