Справа № 901/2233/12
Провадження № 11/779/190/13
Категорія ч. 3 ст. 190 КК України
Головуючий у 1 інстанції Гутич П.Ф. Петро Федорович
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2013 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Ткачук Н.В.,

суддів Флісака Р.Й., Вилки С.С.,

з участю: прокурора Шишка Є.А.,

засудженого ОСОБА_2,

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_2 на вирок Богородчанського районного суду від 12 лютого 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Горохолино, Богородчанського району, Івано-Франківської області, житель АДРЕСА_1, українець, громадянин України, з вищою освітою, розлучений, директор приватного підприємства '' Едельвейс-7 '', раніше не судимий, -

засуджений за:

- ч. 2 ст. 190 КК України - до двох років шість місяців позбавлення волі;

- ч.3 ст. 190 КК України - до трьох років шість місяців позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 364 КК України - до одного року обмеження волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на 2 роки;

На підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на 2 роки.

За ст. 290, ч.ч. 1, 3, ст. 358 та ч.1 ст. 366 КК України ОСОБА_2 виправдано.

Запобіжний захід засудженому залишено попередній тримання під вартою, а строк відбуття покарання засудженому обчислюється з 21 травня 2012 року, з часу затримання.

Цивільні позови задоволено частково.

Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 32 080 грн. - матеріальної та 20 000 грн. - моральної шкоди; в користь ОСОБА_6 77 963 грн. - матеріальної шкоди; в користь ОСОБА_7 32 109 - матеріальної та 20 000 грн. - моральної шкоди; в користь ОСОБА_3 86 469 грн. 70 коп. - матеріальної та 5 000 грн. - моральної шкоди. В решті позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 - відмовлено.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 81 КПК України.

Злочин вчинено при наступних обставинах.

27 грудня 2007 року в м. Івано-Франківську ОСОБА_2 шляхом обману та зловживання довірою заволодів грошима ОСОБА_6 в сумі 1800 євро та 7 400 доларів США, що становило по курсу НБУ 77 380 грн., тобто у великих розмірах.

За вироком суду ОСОБА_2, визнано винним і засуджено за те, що він на протязі 2008 - 2010 років в м. Івано-Франківську шляхом обману та зловживання довірою повторно заволодів грошима ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_3, що завдало значної шкоди потерпілим.

Крім того, при заволодінні шляхом обману коштами ОСОБА_3, ОСОБА_2 допустив зловживання службовим становищем, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним правам та інтересам потерпілих.

Таким чином, з грудня 2007 року по квітень 2010 року ОСОБА_2 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами потерпілих на загальну суму 192 643, 26 гривень, які не повертає та немає наміру повертати.

В апеляції прокурор, вважає вирок суду незаконним з підстав однобічності судового слідства, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, неправильного застосування кримінального закону, істотного порушення кримінально-процесуального законодавства та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочинів та особі засудженого внаслідок м'якості. Покликається на те, що суд при виправданні засудженого, не навів формулювання обвинувачення, яке йому пред'явлене і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Вважає, що вина ОСОБА_2 у вчинених ним злочинах була доведена повністю в судовому засіданні. Просить постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_2 за ст.ст. 191 ч. 4, 366 ч.1, 190 ч.2, 358 ч.1 і ч.3, ст. 290, 364 ч.1 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст. 191 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на 3 роки, за ст. 366 ч.1 КК України 1 року обмеження волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на 1 рік; за ст. 190 ч. 2 КК України - 3 років позбавлення волі; за ст. 358 ч.1 КК України - 1 місяця арешту; за ст. 358 ч.3 КК України - 1 місяця арешту; за ст. 290 КК України -1 року обмеження волі; за ст. 364 ч.1 КК України - 2 років обмеження волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на 2 роки. На підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на 3 роки.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_2, вважає вирок суду незаконним. Стверджує, що факт привласнення ним грошей отриманих від потерпілих не відповідає дійсності і спростовується показаннями потерпілих. Просить суд його повністю виправдати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та потерпілих, які підтримали доводи прокурорської апеляції, просили вирок суду скасувати, засудженого, який підтримав свою апеляцію та заперечив апеляцію прокурора і просив справу щодо нього закрити, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та засудженого підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав.

Виходячи з вимог ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні та оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Даних вимог закону судом не було дотримано.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що постановлений судом вирок є незаконний, оскільки постановлений з грубим порушенням норм кримінального та кримінально-процесуального законодавства.

Відповідно до вимог ст. 367 КПК України підставами для скасування вироку є істотне порушення кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону.

За змістом ст. 334 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованим - підстави для цього.

Як вбачається з вироку, судом при його постановленні даних вимог закону в повній мірі дотримано не було.

На думку колегії суддів, висновки суду, викладені у вироку, не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом в мотивувальній частині вироку не наведено мотивів з яких суд відкидає одні докази, а бере за основу інші щодо обґрунтування своїх висновків.

Колегія суддів вважає, що судом в порушення вимог ст. 22, 64 КПК України справу розглянуто однобічно та неповно, що виразилося у нез'ясуванні всіх істотних обставин справи, так і недостатності доказів, їх поверховому дослідженні. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до помилки пов'язаної з оцінкою доказів і вмотивованості судового рішення.

Такі порушення були допущені судом першої інстанції при розгляді цієї справи. Визнаючи ОСОБА_2 невинним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 290, ч.ч.1, 3 ст. 358 та ч.1 ст. 366 КК України суд не навів жодних доказів в обґрунтування свого висновку, всупереч вимог ст. 334 КПК України, в якій зазначено, що мотивувальна частина виправдального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред'явлене підсудному і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин вирок суду слід скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, при якому слід більш повно та всесторонньо дослідити обставини справи, дати належну оцінку всім доказам по справі та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Також при новому судовому розгляді слід перевірити й інші, викладені в апеляції прокурора та засудженого доводи щодо порушення норм кримінально-процесуального закону.

Вирок є обґрунтованим, коли виключається можливість постановлення іншого рішення, крім прийнятого судом. Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і свідчать проти нього.

Як випливає зі змісту протоколу судових засідань, підсудний заперечував пред'явлене обвинувачення та давав показання про свою непричетність до того чи іншого епізоду обвинувачення. Однак жодного аналізу та мотивацій, які би конкретно спростовували його покликання, у вироку не наведено.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.90 року №5 «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» передбачено, що судам необхідно точно виконувати вимоги ст.334 КПК України про обґрунтовування обвинувачення конкретними доказами не тільки до кожного підсудного, а і по кожному епізоду обвинувачення, визнаному судом доведеним.

Згідно з вимогами ст. 334 КПК України, вирок суду повинен бути мотивованим. Під мотивуванням, тобто обґрунтуванням висновків суду, розуміється не простий виклад (тим більше - перерахування) доказів, або, що ще гірше, тільки джерел доказів, а їх аналіз.

Мотивування повинно відповідати декільком вимогам: вирок може ґрунтуватися тільки на тих доказах, що були розглянуті в судовому засіданні; висновки суду повинні відповідати тому, що встановлено в судовому засіданні; вирок може ґрунтуватися лише на точно встановлених фактах, а не на припущеннях. Аналізовані докази варто викладати таким чином, щоб був ясний їхній логічний зв'язок з фактом злочину.

Однак суд, при розгляді справи, не виконав вказані в законі вимоги, так як у вироку описав всі вивчені ним докази, проте не проаналізував їх.

Таким чином, із вироку незрозуміло, чому суд приймає одні з доказів і відкидає інші, тобто суд не вказав, які конкретні обставини послужили підставою для визнання судом одних доказів достовірними, а інших такими, що не заслуговують довіри.

Суд повинен проаналізувати всі зібрані у справі докази, тобто всі фактичні дані, які містяться у свідченнях свідків, потерпілих, підсудних і т.д., які затверджують або спростовують обвинувачення. При постановленні вироку суд на своє внутрішнє переконання, яке ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з погляду їх відносності, допустимості і достатності для вирішення питань, визначених у ст.324 КПК України. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Згідно з вимогами ст.367 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок і справу повертає на новий судовий розгляд у зв'язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, коли при наявності у справі суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд узяв до уваги одні докази і відкинув інші, і коли суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Суд повинен був зазначити які саме дії, зазначені в обвинуваченні, слід перекваліфікувати, які виключити з обвинувачення чи в яких виправдати.

Отже, суд, повторно розглядаючи справу, в порушення ст. 374 КПК України, не тільки не усунув недоліки зазначені в ухвалі Апеляційного суду від 12.11.2012 р., а взагалі не дав будь-якої оцінки показанням засудженого, потерпілих та свідків, а тільки обмежився переліком документів і поясненнями засудженого, потерпілих та свідків.

Також обґрунтованими є твердження прокурора, що суд виправдовуючи ОСОБА_2 за статтями 358 ч.1, 290 ч.3, 366 ч.1 КК України не навів достатніх мотивів виправдання ОСОБА_2

При постановленні вироку судом не взято до уваги та не дано оцінки показанням потерпілого ОСОБА_3, що саме ОСОБА_2 ввіз на територію України автомобіль марки «БМВ-525» та передав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке пізніше виявилося підробленим.

Без уваги суд залишив довідку Державної митної служби України про те, що ОСОБА_2 перетнув кордон України в напрямку в'їзд на автомобілі «БМВ - 525», кузов № НОМЕР_1 (т.3 а.с. 66), а згідно висновків спеціаліста та експерта вбачається, що номер кузова НОМЕР_2 наданий на дослідження вказаного автомобіля набитий кустарним способом і ймовірно мав зміст НОМЕР_1 (т.3 а.с. 18-19, т.4 а.с. 33-41); та інші обставини, які наведені в апеляційній скарзі прокурора.

Цим обставинам суд першої інстанції не дав належної правової оцінки.

За таких обставин вирок суду слід скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, при якому більш повно та всесторонньо дослідити обставини справи, дати належну оцінку всім доказам по справі та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Також при новому судовому розгляді слід перевірити й інші, викладені в апеляціях доводи щодо порушення норм кримінально-процесуального закону.

З врахуванням наведеного, вирок суду є незаконним та підлягає до скасування з направленням справи на новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду необхідно з дотриманням кримінально-процесуального закону дослідити всі обставини справи, дати оцінку всім доказам і постановити законне та обґрунтоване рішення, яке би відповідало фактичним обставинам, встановленим по справі.

Доводи апеляції прокурора про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_2 та його виправдання по окремих статтях повинні бути предметом дослідження судом першої інстанції при новому судовому розгляді.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 367, 379 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляції засудженого ОСОБА_2 та прокурора , який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції - задовольнити частково.

Вирок Богородчанського районного суду від 12 лютого 2013 року відносно ОСОБА_2 - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Головуючий Н.В.Ткачук

Судді: Р.Й. Флісак

С.С.Вилка

Згідно з оригіналом

Суддя: Н.В. Ткачук