АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/790/640/15 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 640/7067/14-К
Категорія: ст. 304 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
заявника ОСОБА_7
його представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12
Слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність арешту вказаного майна, вважаючи, що воно може бути підшукане, виготовлене, пристосоване, використане як засіб чи знаряддя вчинення злочину, або зберегло сліди злочину, а посилання адвоката ОСОБА_7 , який заявив, що є його власником, на ніби то порушення слідчим порядку здійснення обшуку в офісі адвоката не є підставою для відмови у задоволені клопотання про арешт майна в розумінні вимог ст. 167, 170, 173 КПК України, і зазначив, що надання останнім 17.05.2015 року у судовому засіданні витягу від 17.04.2015 року серії АХ 001006, де в якості його додаткової робочої адреси вказана зазначена вище квартира, не доводить факту реєстрації цієї адреси як додаткового робочого місця адвоката в порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-V1 від 05.07.2012 року станом саме на час проведення обшуку 15.04.2015 року.
Не погодившись з рішенням слідчого судді ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить визнати обшук, проведений 15.04.2015 року за вищезазначеною адресою незаконним, та скасувати арешт вилученого під час цього обшуку майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.04.2015 року, мотивуючи тим, що цей обшук був проведений з порушенням вимог ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», так як клопотання про надання судом дозволу на проведення обшуку у вказаному приміщенні, яке є робочим місцем адвоката, не було погоджено з прокурором області або іншим відповідним прокурором, визначен6им у вказані правовій нормі, а також не було завчасно попереджено Раду адвокатів Харківської області про проведення цього обшуку.
Крім того, автор апеляційної скарги зазначає, що вилучені під час обшуку працівниками міліції комп`ютери використовуються ним в його професійній діяльності та містять інформацію, віднесену до адвокатської таємниці, і звертає увагу, що 20.04.2015 року слідчим за його участі та за участю голови ради адвокатів Харківської області було проведено огляд цих комп`ютерів і встановлено, що на носіях інформації відсутні файли для управління банківськими рахунками, файли, що містять фінансово-господарську та бухгалтерську документацію підприємств ТОВ «Спец-Буд-Проект», ТОВ «Комунтрест», інших підприємств.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який вважав, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, апелянта та його представників, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
03.04.2015 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова було постановлено ухвалу про часткове задоволення клопотання слідчого про обшук, та надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_20 , з метою відшукування та вилучення фінансово-господарських первинних бухгалтерських та податкових документів по взаємовідносинах між ТОВ СпецБудпроєкт» та ТОВ «Коментрест», цифрових електродних носіїв інформації та рукописних записів, у зв`язку з існуванням підстав вважати, що вказане приміщення фігуранти по справі - ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 використовують для створення підроблених документів щодо фінансово-господарської діяльності певних підприємств.
17.04.2015 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ці документи та вказана комп`ютерна техніка була арештована відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки були підстави вважати, що на її електронних носіях інформації збереглись сліди правопорушення.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Разом з тим, положеннями п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачає такий критерій для накладення арешту на майно, а саме це майно може бути підшукане, виготовлене, пристосоване, використане як засіб чи знаряддя вчинення злочину. При цьому у розумінні вимог ч. 2 ст. 170 та ст. 167 КПК України апеляційний суд вважає, що діючий КПК України не пов`язує можливість накладення арешту на можливий предмет злочину виключно з наявністю у особи, яка є власником цього майна, конкретного процесуального статусу.
Потреби досудового розслідування на момент прийняття слідчим суддею такого рішення виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.
Апеляційний суд вважає хибним посилання апелянта на порушення вимог ст. 23 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при проведенні 15.04.2015 року обшуку квартири АДРЕСА_1 з причин викладених у апеляційній скарзі і як наслідок незаконності арешту вказаного вище майна, та погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відмови у задоволенні клопотання про його арешт з цього приводу, оскільки матеріали справи свідчать про те, що на момент звернення до суду з клопотання про проведення обшуку у вказаному приміщенні у органу слідства та слідчого судді не було інформації, що воно можливо використовується адвокатом ОСОБА_7 для здійснення ним адвокатської діяльності, а при встановлені цього факту при повідомленні останнім вже під час проведення обшуку, слідчим, який здійснював обшук, було запрошено до приміщення представника ради адвокатів Харківської області, про що свідчить протокол обшуку від 15.04.2015 року.
При цьому пункт 3 частини 1 статті 23 вищезазначеного Закону передбачає обов`язковість погодження тільки певних посадових осіб органів прокуратури з клопотанням у зв`язку зі зверненням до слідчого судді за дозволом про проведення слідчих дій стосовно саме адвоката. Як вбачається з матеріалів судового провадження, необхідність проведення слідчої дії обшуку квартири АДРЕСА_1 у органу слідства виникла у зв`язку з необхідністю перевірки обставин використання цього приміщення ОСОБА_21 , ОСОБА_14 та ОСОБА_24 для створення підроблених документів щодо фінансово-господарської діяльності певних підприємств (ухвала від 03.04.2015 року), і ніякої інформації про необхідність проведення цих слідчих дій стосовно адвоката ОСОБА_7 ці матеріали не містять.
Апеляційний суд вважає необхідним відмітити, що обшук у вказаному приміщенні, відповідно до протоколу, було розпочато о 08-50 15.04.2015 року, при тому що відомості про реєстрацію цього приміщення як додаткової робочої адреси адвоката ОСОБА_7 були внесені до Єдиного реєстру адвокатів України у той же день 15.04.2015 року за заявою останнього від 14.04.2015 року, як це зазначено у відповіді Національної асоціації адвокатів України від 05.05.2015 року.
Апеляційний суд не знаходить підстав ставити під сумнів правильність висновку слідчого судді, що наданий апелянтом договір суборенди вказаного приміщення від 16.10.2014 року не можна вважати таким, що свідчить про використання ним цього приміщення як робочого місця адвоката саме з дати укладання цього договору, оскільки, відомості про це ОСОБА_7 згідно вимог ч. 3 ст. 17 вказаного Закону повинен був повідомити раду адвокатів регіону протягом трьох днів.
Крім того, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що апелянт, заявляючи вимоги про повернення йому вилученої та арештованої комп`ютерної техніки, і зазначаючи, що вона йому належить і використовується ним, не надав суду жодного документу на підтвердження цього, а разом з тим у протоколі обшуку зазначено, що від ОСОБА_7 після проведення обшуку надійшло зауваження, що його власністю є певні документи і лише персональний комп`ютер ноутбук НР срібного кольору (позиція 76, а.с. 12 зворотна сторона), які ним використовується у здійсненні адвокатської діяльності. Стосовно іншої вилученої комп`ютерної техніки, а також документів від ОСОБА_7 , згідно протоколу обшуку, зауважень не надходило, та про їх належність йому і використання ним останній нічого не повідомляв.
Апеляційний суд також приходить до висновку, що встановлення 20.04.2015 року в результаті огляду комп`ютерної техніки, яка була вилучена під обшуку 15.04.2015 року факту відсутності даних на її електронних носіях інформації про взаємовідносини між ТОВ СпецБудпроєкт» та ТОВ «Коментрест» не свідчить про незаконність ухвали про арешт цього майна від 17.04.2015 року, оскільки цей огляд був здійснений вже після прийняття судом такого рішення і може лише свідчити про наявність підстав для звернення до суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 2 ст. 174 КПК України і можливості вирішення цього питання шляхом скасування арешту майна ухвалою слідчого судді.
Стосовно законності арешту іншого вилученого майна документів, чорнових записів, тощо, апелянт у апеляційній скарзі не зазначав підстав та обґрунтувань вважати незаконним таке рішення, при розгляді апеляційним судом його апеляційної скарги він та його представники не ставили вимог скасувати ухвалу слідчого судді від 17.04.2015 року стосовно незаконності арешту цього майна, тому апеляційний суд, виходячи з вимог положень ст. 404 КПК України, не вбачає підстав для скасування арешту цього майна.
З урахуванням викладеного, колегія судів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане вище майно.
З приводу заявлених апелянтом в апеляційній скарзі вимоги про визнання обшуку, проведеного 15.04.2015 року слідчим незаконним, колегія суддів відмічає, що такі вимоги відповідно до вимог ст. 309 КПК України не можуть бути розглянуті апеляційним судом під час досудового розслідування, але заперечення на порядок проведення обшуку та на ухвалу про надання дозволу на його проведення можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Оскарження вказаної ухвали в касаційному порядку не передбачено.
Судді: