Справа №1-121/2011
Провадження №1/2406/1108/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2011 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі : головуючого судді Усатого М. В.

при секретарі Анучкіній О. З.

з участю прокурора Марочко Л. І.

потерпілого ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіцмань кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, непрацюючого, судимого 15 липня 2002 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до трьох років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробовуванням на два роки, 17 жовтня 2002 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до трьох років і шести місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 14 квітня 2006 року по відбуттю строку покарання, громадянина України, військовозобовязанного, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Підсудний ОСОБА_3 31 березня 2011 року біля першої години повторно шляхом проникнення до приміщення стодоли у господарстві потерпілого ОСОБА_1 у с. Шишківці Кіцманського району Чернівецької області таємно викрав чотири автомобільні шини з дисками, задній міст з амортизаторами автомобіля ВАЗ 2103, а всього майна на суму 3200 гривень.

Свою вину у вчиненому злочині підсудний ОСОБА_3 не визнав і пояснив, що ніякої крадіжки він не вчиняв, оскільки потерпілий подарував йому колеса і сам же допоміг їх занести у господарство його бувшої дружини, а на досудовому слідстві визнавав себе винним під тиском працівників міліції, які застосовували до нього психологічний тиск та фізичне насильство.

Незважаючи на невизнання вини самим підсудним, що суд розцінює як обраний ним метод захисту від предявленого йому обвинувачення з метою уникнення відповідальності, його вина у вчиненому ним злочині повністю підтверджується показаннями потерпілого, свідків та іншими доказами, які дослідженні у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_1 показав, що 30 березня 2011 року підсудний безкоштовно допомагав йому розбирати належний йому автомобіль. Після роботи деякі деталі та вузли залишилися на подвірї, а колеса він заніс до стодоли. 3 квітня 2001 року він виявив, що з господарства пропали чотири автомобільні шини з дисками, задній міст з амортизаторами від автомобіля ВАЗ. В звязку з тим, що підсудний по телефону обіцяв повернути викрадене, про вчинений злочин повідомив працівників міліції лише 5 квітня 2011 року. Після цього викрадене йому було повернуте.

Аналогічні показання в судовому засіданні дала і свідок ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_5 показав, що 5 квітня 2011 року працівники міліції у нього вилучили чотири автомобільні шини з дисками, які продав йому підсудний за 200 гривень.

Свідок ОСОБА_6 показала, що 5 квітня 2011 року працівники міліції у її господарстві виявили і вилучили задній автомобільний міст та амортизатори.

Довідка МКП Міський риноксвідчить, що вартість викраденого складає 3200 гривень.

Наведені обставини підтверджуються також змістом заяви потерпілого про вчинену підсудним крадіжку, протоколу добровільної видачі, протоколу огляду місця події та відтворення показань підсудного на місці вчинення злочину, протоколів допиту підсудного в якості підозрюваного та обвинуваченого.

Суд не бере до уваги показання підсудного під час судового слідства, оскільки вони є непослідовними, надуманими, носять суперечливий характер і повністю спростовуються матеріалами досудового слідства, показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 під час судового слідства.

Дії підсудного органом досудового слідства за ст. 185 ч. 3 КК України кваліфіковано вірно, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення в інше приміщення.

Цивільний позов не предявлено в звязку з вилученням і передачею викраденого потерпілому.

Визначаючи вид та міру покарання, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, думку потерпілого щодо покарання, особу підсудного, його посередню характеристику за місцем проживання, його сімейний стан, що має на утриманні маму інваліда третьої групи, суд вважає, що необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів є призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки і 6 (шість) місяців, рахуючи строк відбуття покарання з 9 квітня 2011 року.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши його під варту з залу судових засідань.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд.

СУДДЯ :