УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
травня 2007 року м. Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді Шкрібляка
Ю.Д.,

суддів Гриновецького
Б .М. , Ткачук Н.В.,

з участю
прокурора Журавльова
Є.Є.,

потерпілої ОСОБА_1.,

захисника ОСОБА_2,

засуджених ОСОБА_3
та ОСОБА_4. ,

розглянувши
10 травня 2007 р. у відкритому
судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора Данищука Д.М.
, який брав участь в розгляді
справи, а також засуджених ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. , на вирок Коломийського
міськрайонного суду від 26 січня 2007 року,
-

встановила:

Вказаним
вироком ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, одружений,
на утриманні має малолітню дитину,
згідно ст. 89 Кримінального Кодексу України (далі КК
України), несудимий, громадянин України, визнаний винуватим і засуджений за ст.
ст. 27, 185 ч.3 КК України, із застосуванням ст. 69
КК України, на два роки позбавлення
волі; за ст. 185 ч.3 КК України, із застосуванням ст. 69
КК України, на два роки позбавлення
волі; за ст. ст.
27, 185 ч. 5
КК України, із застосуванням ст. 69
КК України, на три роки позбавлення волі
з конфіскацією майна; за ст. 304 КК України на один рік позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України остаточно визначено покарання
ОСОБА_3 за сукупністю злочинів, шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим - три роки позбавлення волі з
конфіскацією майна.

До
набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_3 залишено раніше
обраний - тримання під вартою, а початок
строку відбування покарання ухвалено обчислювати з 17 вересня 2005 року, з часу фактичного затримання;

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець та
мешканець АДРЕСА_2, непрацюючий, одружений,
на утриманні є неповнолітня дитина,
сім разів судимий, останній раз
14 червня 2004р. Коломийським міськрайонним судом за ст.
190 ч. 2 КК України, із
застосуванням ст. 69 КК України, на п'ять місяців арешту

Справа №
11-179/2007р. Головуючий
у І інстанції Димашок В.П.

Категорія ст.
ст. 185 ч.3, Доповідач:
Шкрібляк Ю.Д.

185 ч.5, 304 КК
України

2

і 6 липня 2004
року звільнений по відбуттю покарання,
громадянин України, визнаний
винуватим і засуджений за ст. 185 ч.3 КК України на три роки позбавлення
волі; за ст. 185 ч. 5 КК України на сім років позбавлення
волі з конфіскацією майна; за ст. 304 КК України на два роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України остаточно визначено покарання
ОСОБА_4 за сукупністю вчинених
злочинів, шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим - сім років позбавлення волі з конфіскацією
майна.

До
набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_4. залишено раніше обраний - тримання під
вартою, а початок строку відбування
покарання ухвалено обчислювати з 5 вересня 2005 року, тобто з часу фактичного затримання.

Цивільні позови
потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6. залишити без розгляду.

Речові
докази: косметичні вироби постановлено повернути потерпілій ОСОБА_5, а джинсову куртку - ОСОБА_7

Згідно
вироку ОСОБА_3 засуджений за те, що
він, як посібник, вчинив таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в житло, у особливо великих розмірах, а також за те, що він,
як посібник, повторно, вчинив таємне викрадення чужого майна шляхом
проникнення в житло, за попередньою
змовою групою осіб.

Крім
цього, ОСОБА_3 засуджений за те, що він повторно, вчинив дві крадіжки чужого майна за
попередньою змовою групою осіб, з
проникненням у житло, сховище та
приміщення, а також за те, що він втягнув неповнолітнього в злочинну
діяльність.

За цим
вироком засуджений ОСОБА_4 за те, що він
вчинив викрадення чужого майна за попереднім зговором групою осіб, шляхом проникнення в житло, у особливо великих розмірах, а також,
повторно, вчинив крадіжку чужого
майна за попереднім зговором групою осіб,
поєднану з проникненням в житло та автомобіль.

Крім цього, він втягнув неповнолітнього у злочину
діяльність.

Ці злочини
засуджені вчинили за таких обставин.

В ніч з
26 на 27 серпня 2004р. приблизно о 24 год.
ОСОБА_3 підбурив до вчинення крадіжки чужого майна, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_8, до
якого застосовані Коломийським міськрайонним судом примусові заходи медичного
характеру.

Так, у вищевказаний час ОСОБА_4 з особою, до якого
застосовані примусові заходи медичного характеру, вчинили крадіжку майна ОСОБА_1 шляхом
проникнення у її житло, яке розташоване
в АДРЕСА_3, заволодівши
товаро-матеріальними цінностями на загальну суму 63215 гривень.

Крім
цього, ОСОБА_3 в ніч з 28 на 29 серпня
2004р. підбурив до вчинення крадіжки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 із будинку потерпілої ОСОБА_9

Так, у вищевказаний час ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 вчинили крадіжку, повторно,
у потерпілої ОСОБА_9 шляхом проникнення в її житло, яке розташоване в АДРЕСА_4, заволодівши її майном на загальну суму 13640
гривень.

Продовжуючи
свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 в ніч
на 18 червня 2005р. за попереднім зговором з особою, яка перебуває в розшуку, вчинив крадіжку майна потерпілого
ОСОБА_10, яке знаходилось в кладовій по
АДРЕСА_5.

З
вказаного приміщення ОСОБА_3 та особа,
яка перебуває у розшуку, викрали
товаро-матеріальних цінностей потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 5725 грн.

Крім
цього, ОСОБА_3 за попереднім зговором із
засудженими Коломийським міськрайонним судом ОСОБА_11 та неповнолітнім
ОСОБА_12 вчинив, повторно,
крадіжку майна потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 1846 грн. 50 коп.
шляхом проникнення в квартируАДРЕСА_6,
що належить гр.ОСОБА_13.

Цим
вироком також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнані винуватими за те,
що вони втягнули у злочинну діяльність неповнолітнього ОСОБА_12

Крім цього, ОСОБА_4 визнаний винуватим у тому, що він в ніч на 6 березня 2005р. за попереднім зговором з ОСОБА_12 та ОСОБА_11, які
засуджені

3

Коломийським
міськрайонним судом, таємно викрали із
автомобіля марки „Фіат", шляхом
злому замка, майно потерпілого ОСОБА_6.
на загальну суму 6440 гривень.

В
апеляції засуджений ОСОБА_3 покликається на неправильність вироку в частині
засудження його по епізодах крадіжки у потерпілих ОСОБА_1 і ОСОБА_9

Вважає, що суд без жодних об'єктивних доказів визнав
його винуватим у вчиненні цих крадіжок,
до вчинення яких він не причетний.

Просить
апеляційний суд справу в частині його засудження за цими епізодами
закрити, а також пом'якшити йому за інші
злочини покарання, застосувавши
положення ст. 75 КК України.

В
апеляції засуджений ОСОБА_4
, покликається на неправильність
вироку в частині його засудження. Твердить,
що його вина не доведена в судовому засіданні, а його обвинувачення базується тільки на
неправдивих свідченнях ОСОБА_3

Просить
апеляційний суд вирок відносно нього за недоведеністю його вини скасувати.

В
первинній апеляції прокурор ОСОБА_14 ,
який брав участь в розгляді справи,
неоспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації неправомірних
дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4. , покликається
на м'якість призначеного їм покарання.

Просить
вирок щодо обох засуджених скасувати за м'якістю та постановити новий
вирок, яким призначити більш суворе
покарання.

До
початку апеляційного розгляду по суті прокурор Журавльов Є.Є. представив зміни
до апеляції, подані прокурором Данищуком
Д.М.

У
вказаних змінах до апеляції прокурор ставить питання про скасування вироку з
мотивів допущених протиріч у викладенні обвинувачення ОСОБА_3, а також із-за порушення судом прав потерпілої
ОСОБА_1 та порушень при призначенні додаткового покарання у вигляді конфіскації
майна.

Просить вирок
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

Під час
апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_1 апеляцію засудженого ОСОБА_4. заперечила,
а апеляцію засудженого ОСОБА_3 частково підтримала. Просила апеляційний
суд пом'якшити ОСОБА_3 покарання у зв'язку з хворобою його дитини та дружини.
Апеляцію прокурора в зміненому вигляді підтримала частково, вважає,
що ОСОБА_3 був лише підбурювачем по крадіжці з її помешкання.

Засуджений
ОСОБА_3 в апеляційному суді пояснив, що
суд, при призначенні покарання, не врахував того, що його дружина хворіє і не може належно
доглядати за малолітньою дитиною. Просить апеляційний суд пом'якшити йому
покарання, застосувавши положення ст. 75
КК України.

Під час
апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_4 пояснив, що він не
причетний до жодного інкримінованого злочину. Вважає, що суд побудував йому звинувачення на
недостовірних доказах. Просить справу направити на додаткове розслідування.

Заслухавши
доповідь судді Шкрібляка Ю.Д., пояснення
прокурора Журавльова Є.Є., який
підтримав апеляцію прокурора в зміненому виді та заперечив апеляції
засуджених, пояснення потерпілої
ОСОБА_1, пояснення засудженого ОСОБА_4.
, який підтримав свою апеляцію та
апеляцію засудженого ОСОБА_3 та прокурора в зміненому виді, пояснення засудженого ОСОБА_3 та його
захисника ОСОБА_2, які підтримали подану
апеляцію та частково підтримали апеляцію прокурора в зміненому виді та апеляцію
засудженого ОСОБА_4. , перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи і мотиви апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_4. не підлягає до задоволення, а апеляції засудженого ОСОБА_3 та прокурора
Данищука Д.М. в зміненому виді
підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Висновки суду
про доведеність вини засуджених ОСОБА_4.
та ОСОБА_3 у вчиненому ґрунтуються на зібраних та детально досліджених в
судовому засіданні доказах, які
суд, в їх сукупності, правильно оцінив.

4

Правильними
є висновки суду про кваліфікацію неправомірних дій засудженого ОСОБА_4. за
ст. 185 ч.ч.3, 5,
ст. 304 ЬСК України та
засудженого ОСОБА_3 за ст. ст. 185
ч.3, 304 КК України.

Разом з
тим, висновки суду про кваліфікацію
неправомірних дій засудженого ОСОБА_3 за
ст. ст. 27,
185 ч.5, 185 ч.3 КК України є
неправильними із-за допущених протиріч.

Так, суд у вироку,
при викладі у формулюванні обвинувачення зазначає, що ОСОБА_3 у співучасті в якості посібника
вчинив таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло та у особливо
великих розмірах ( ст. ст. 27 ч.5,
185 ч.5 КК України), а також у
співучасті в якості посібника вчинив,
повторно, таємне викрадення
чужого майна за попередньою змовою групою осіб,
поєднані з проникненням в житло ( ст.
ст. 27 ч.5, 185 ч.3 КК України).

Однак, у вироку,
при викладенні фабули звинувачення,
суд зазначає, що вищевказані
протиправні дії ОСОБА_3 вчинив, як
підбурювач. Потім, роблячи висновок про
кваліфікацію за вчинення таких неправомірних дій ОСОБА_3, суд констатує, що він виконував роль підбурювача.

В ході
судового слідства лише підтвердилось, що
ОСОБА_3 підбурив дійсно ОСОБА_4 до вчинення крадіжки з помешкання ОСОБА_1 у
особливо великих розмірах, а також
підбурив ОСОБА_4 на вчинення крадіжки з помешкання ОСОБА_9

Будь-яких
доказів про те, що ОСОБА_3 при вчиненні
цих крадіжок виконував роль посібника,
судовим слідством не встановлено і про це у вироку не наведено.

У
зв'язку з цим, колегія суддів
вважає, що по епізоду крадіжки з
помешкання ОСОБА_1 то дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.4 ст.
27, ст. 185 ч.5 КК України, а по епізоду крадіжки з помешкання ОСОБА_9 -
за ч.4 ст. 27,
ст. 185 ч.3 КК України.

Таким
чином, за вищевказаних підстав апеляція
прокурора в зміненому виді підлягає до часткового задоволення.

Як
вбачається з протоколу судового засідання,
судове слідство при новому судовому розгляді розпочалось з читання
обвинувального висновку, в присутності
потерпілої ОСОБА_1, яка впродовж усього
розгляду справи брала участь, як в
судових засіданнях, так і в судових
дебатах.

Про
те, що судове слідство при новому
судовому розгляді розпочалось з читання обвинувального висновку та про участь в
судових засіданнях і виступу в судових дебатах потерпіла ОСОБА_1 підтвердила
під час апеляційного розгляду.

Отже, твердження прокурора в апеляції про те, що були порушені при новому розгляді права
потерпілої ОСОБА_1, є необгрунтованими.

Як
вбачається з вироку, суд призначив обом
засудженим за ст. 185 ч.5 КК України додаткове покарання у
вигляді конфіскації майна.

Судова
практика підтверджує, що в тих
випадках, коли суд з врахуванням
обставин справи і даних про винувату особу вважає, що не все майно підлягає конфіскації, то обов'язково зазначає у вироку, яка частина майна підлягає конфіскації або
робить перелік предметів, які підлягають
конфіскації.

У тих
випадках, коли такого не зазначено у
вироку, судова практика свідчить про
те, що все майно засудженого підлягає
конфіскації.

Твердження
засудженого ОСОБА_3 про те, що він не
причетний до крадіжок з помешкань потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_9 є
необгрунтованими.

Вина
ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначених крадіжок підтверджується його ж
показаннями, даними на досудовому
слідстві, а також постановою
Коломийського міськрайонного суду від 19 червня 2006 року про застосування
примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 (т. 2, а.с.
501-502),

Крім цього, його вина підтверджується й іншими наведеними
у вироку доказами, зокрема, показаннями потерпілих та свідків, тощо.

5

Твердження
підсудного ОСОБА_4 про те, що він не
причетний до вчинення жодного злочину, є
також необгрунтованими і такими, що
спрямовані на вигородження себе від кримінальної відповідальності.

Вина
ОСОБА_4. у вчиненні інкримінованих
злочинів підтверджується, як постановою
Коломийського міськрайонного суду від 19 червня 2006р. про застосування
примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 (т. 2, а.с.
501-502), так і вироком
Коломийського міськрайонного суду від 19 червня 2006р., яким засуджено ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (т. 2 а.с.
494-500).

Вказані судові
рішення вступили в законну силу.

Крім
цього, вина ОСОБА_4. у вчиненому підтверджується, як показаннями засудженого ОСОБА_3, так і показаннями потерпілих і свідків, протоколами слідчих дій, а також іншими, наведеними у вироку доказами, яким суд в їх сукупності дав правильну
оцінку.

За таких обставин
апеляція засудженого ОСОБА_4. не
підлягає до задоволення.

Призначаючи
покарання засудженому ОСОБА_3, суд, хоча і застосував положення ст. 69
КК України до злочину,
передбаченого ст. ст.
27, 185 ч.5 КК України, однак не в повній мірі врахував, що малолітня дитина, яка перебуває на утриманні ОСОБА_3, часто хворіє та стан здоров'я його дружини.

Із
медичної довідки, представленої під час
апеляційного розгляду, вбачається, що дружина засудженого ОСОБА_3 - ОСОБА_15
знаходилась на стаціонарному лікуванні у Львівському міському неврологічному
диспансері.

З
врахуванням викладеного, колегія суддів
вважає, що ОСОБА_3 слід пом'якшити
покарання за ст. ст.
27 ч.4, 185 ч.5 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України, до 2 років одного місяця позбавлення волі.

За таких
підстав апеляція засудженого ОСОБА_3,
підлягає до часткового задоволення.

На
підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 365,
366 та 367 КПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
прокурора Данищука Д.М. в зміненому виді
та засудженого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляцію
засудженого ОСОБА_4. залишити без
задоволення.

Вирок
Коломийського міськрайонного суду від 26 січня 2007 року відносно засудженого
ОСОБА_3 змінити.

Неправомірні
дії засудженого ОСОБА_3 перекваліфікувати з ч.5
ст. 27, 185 ч.5 та з ч.5 ст.
27, ст. 185 ч.3 КК України відповідно на ч. 4 ст.
27, ст. 185 ч. 5 та ч. 4 ст.
27, ст. 185 ч.3 КК України.

Призначити
покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 27,
ст. 185 ч. 5 КК України, із застосуванням ст. 69
КК України, два роки один місяць
позбавлення волі з конфіскацією всього майна. За ст.
27, ст. 185 ч.3,
ст. 185 ч.3 та ст.
304 КК України залишити покарання призначені судом першої інстанції.

На
підставі ст. 70 ч.ч. 1,
2 КК України остаточно визначити покарання ОСОБА_3 за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - два роки
один місяць позбавлення возі з конфіскацією всього майна.

В решті вирок
відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4. залишити
без зміни.