Справа № 1-5/07
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
березня 2007 р. м.
Луцьк

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого -
судді Бешти Г.Б.

судді Матата
О.В.

народних
засідателів: ОСОБА_1,ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

при
секретарі Лінік Т.В.

з участю
прокурора Гарбуза В.В.

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_6

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку кримінальну справу
про обвинувачення ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, з повною загальною середньою
освітою, уродженця та жителя
АДРЕСА_1, зареєстрованого АДРЕСА_2, не працюючого, судимого 12.09.2006 року Луцьким
міськрайонним судом за ч.1 ст. 190 КК
України до 600 гривень штрафу, у
вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187,
ч.2 ст. 15, п.6 ч.2
ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

1 грудня
2006 року близько 13-ї години в приміщенні залу гральних автоматів ТзОВ
«Ігросервіс-Захід», що розташовано на
пр.Соборності, 30 в м. Луцьку, ОСОБА_6 вчинив напад з метою заволодіння
чужим майном - грошима ТзОВ «Ігросервіс-Захід»,
поєднаний із замахом на умисне вбивство адміністратора цього залу
ОСОБА_5, яка зазнала нападу, наносив каменем їй удари в голову з метою її
вбивства з корисливих мотивів і не довів свій злочинний намір до кінця з
причин, що не залежали від його
волі, оскільки потерпіла активно
захищалася і втекла.

Він
вибрав момент, коли ОСОБА_5 в приміщенні
залишилась одна, з метою вбивства, умисно з значною силою, він наніс їй принесеним з собою каменем не
менше п'яти ударів по голові, заподіявши
потерпілій середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової

2

травми з
струсом головного мозку, забійної рани
тім'яної ділянки голови, переломів
фаланг пальців обох рук, якими вона
закривала голову від ударів.

Побачивши, що потерпіла,
внаслідок нанесених ударів, не
чинить опору і лежить нерухомо, ОСОБА_6 пішов до стійки адміністратора щоб взяти
ключі і закрити вхідні двері у приміщення. Помітив, що ОСОБА_5 встала і побігла до виходу. Він
наздогнав її, затягнув у перший
зал, де повалив на підлогу і, сидячи на потерпілій, з метою умисного вбивства, душив двома руками за горло.

Відчувши, що внаслідок здушення шиї вона не може дихати
та втрачає свідомість, ОСОБА_5 перестала
чинити опір і прикинулась мертвою. Побачивши,
що потерпіла не чинить опору і не подає ознак життя, ОСОБА_6
залишив її і знову пішов до стійки адміністратора щоб взяти ключі, зачинити вхідні двері та заволодіти грошима
із касового апарату.

Скориставшись
відволіканням нападника потерпіла ОСОБА_5 у цей момент піднялась з підлоги і
вибігла з приміщення.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_6
свою вину у вчиненні розбійного нападу визнав повністю, а в замаху на умисне вбивство з корисливих
мотивів не визнав.

Він
показав, що по вересень 2006 року
працював охоронцем в ПП «Арсенал» і від даного підприємства охороняв зал
гральних автоматів на проспекті Соборності,
30.

Для
відкриття власного бізнесу у нього не було коштів на початковий внесок, тому вирішив вчинити напад на адміністратора
залу гральних автоматів, розташованого
на проспекті Соборності, ЗО і заволодіти
грошима з касового апарату.

Добре
знав час та порядок зміни охорони,
розташування залів та підсобних приміщень, місцезнаходження ключів від вхідних дверей.

Для
уточнення плану та визначення дати і часу нападу декілька разів в кінці
листопада 2006 року, в тому числі і 27
та ЗО листопада, приходив до залу
гральних автоматів, де спілкувався з
адміністраторами, зокрема і ОСОБА_5

Близько
10-ї години 01 грудня 2006 року, зайшов
у приміщення залу гральних автоматів,
адміністратором в цей час працювала ОСОБА_5

Порозмовлявши
з нею та випивши чаю, близько 11-ї
години вийшов з приміщення.

Вирішив
у цей день вчинити напад. На вулиці знайшов та заховав під куртку камінь, який мав на меті використати для нанесення
ударів по голові ОСОБА_5 Близько 13-ї години повторно зайшов до залу гральних
автоматів, в якому, крім адміністратора, нікого не було. На його прохання ОСОБА_5
приготувала йому чай.

Обоє сиділи за
столом, він пив чай, розмовляли.

Сказавши
ОСОБА_5, що хоче подивитись на рулетку
вийшов в інший зал, але відразу
повернувся. Адміністратор сиділа до нього спиною на тому ж місці, де він її залишив. Дістав з-під куртки камінь
і вдарив ним ОСОБА_5 по голові. Від удару вона впала на підлогу і коли почала
підніматись то він знову вдарив її каменем по голові. Вивернувшись вона вибила
камінь з руки

3

і
намагалась втекти. Піднявши камінь він наздогнав ОСОБА_5 і штовхнув у
спину, від чого потерпіла впала. Каменем
наніс два-три удари по
голові потерпілій, при цьому вона
закривала голову руками. Побачивши, що
потерпіла від нанесених ним ударів втратила свідомість, пішов до стійки адміністратора щоб взяти
ключі та зачинити вхідні двері. В цей момент Кальчук піднялась з підлоги і
почала тікати. Він наздогнав її і затягнувши в перший гральний зал повалив на
підлогу. При падінні ОСОБА_5 втратила свідомість, а він руками на шиї потерпілої перевіряв
пульс. Оскільки ОСОБА_5 лежала
нерухомо, то він залишив її і пішов до
стійки адміністратора щоб взяти ключі і зачинити вхідні двері, після чого заволодіти грошима з касового
апарату. Перебуваючи біля стійки побачив як ОСОБА_5 вибігла з приміщення. Сам
також негайно залишив приміщення.

Також
зазначив, що усвідомлював небезпеку
власних дій для життя потерпілої під час нападу, однак наміру її вбивати він не мав. Хотів
нейтралізувати адміністратора,
заподіявши їй тілесні ушкодження,
шляхом нанесення ударів каменем по голові.

Хоча
підсудний свою вину у вчиненні розбійного нападу визнав повністю, а в замаху на умисне вбивство з корисливих
мотивів не визнав, його вина в
інкримінованих йому діях, стверджується
зібраними на досудовому слідстві і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Із
досліджених у судовому засіданні протоколів допиту ОСОБА_6 на досудовому
слідстві в якості підозрюваного (а.с. 32) та обвинуваченого (а.с. 52, 119) вбачається, що він детально спланував розбійний напад на
адміністратора залу гральних автоматів з метою заволодіння грошима з касового
апарату. Крім показань, аналогічних
показанням даних ним у судовому засіданні,
він показував, що мав намір
вчинити розбійний напад 27 листопада 2006 року. Так як в приміщенні були сторонні
особи, то від свого наміру
відмовився, викинувши у відро в туалеті
приміщення, заздалегідь приготовану і
принесену ним цеглину.

Оскільки
ОСОБА_5, яка працювала черговим
адміністратором 01 грудня 2006 року,
була перешкодою на шляху до заволодіння грошима і його знала, то вирішив нанести їй каменем удари по
голові. Вибравши момент, наніс
потерпілій не менше п'яти ударів каменем по голові, після чого повалив її на підлогу і, сівши на неї зверху душив за горло руками до
тих пір, поки ОСОБА_5 не припинила
чинити опір, захрипіла і знепритомніла.

Судова
колегія визнає більш правдивими ці показання підсудного дані ним на досудовому
слідстві і неправдивими, дані ним в
судовому засіданні в частині того, що
він торкався горла потерпілої з метою перевірити пульс, оскільки показання, дані на досудовому слідстві є послідовними і
об'єктивно узгоджуються із показаннями потерпілої, свідків та матеріалами справи.

Посилання
підсудного в судовому засіданні на те,
що показання на досудовому слідстві він давав під психічним тиском
слідчого є надуманими і безпідставними,
оскільки при перевірці судом не знайшли підтвердження і спростовуються
показаннями свідків, даними в судовому засіданні.

4

Зокрема, свідок ОСОБА_7 показав, що будь-якого тиску на ОСОБА_6 під час
досудового слідства не чинилось,
показання він давав добровільно,
слідчі дії проводились в присутності понятих та захисника.

Свідки
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також показали, що були присутні в якості понятих під час
відтворення обстановки та обставин події. Стверджують, що ОСОБА_6
добровільно на пропозицію слідчого,
без будь-якого тиску на нього,
розповів і показав на місці при яких обставинах він вчинив напад на
ОСОБА_5, як наносив удари каменем по
голові та душив її руками.

Із
постанови про притягнення ОСОБА_6 в якості обвинуваченого та протоколу його
допиту вбачається, що під час оголошення
постанови та допиту був присутній захисник ОСОБА_4, що виключає можливість тиску слідчого на
обвинуваченого, (а.с. 115, 118)

Факт
вчинення ОСОБА_6 розбійного нападу та
замаху на умисне вбивство з корисливих мотивів ствердила потерпіла
ОСОБА_5, яка в судовому засіданні
показала, що підсудний за тиждень до
нападу неодноразово приходив до залу гральних автоматів, розпитував хто з адміністраторів і коли
чергує, познайомився з нею.

О 9-й
годині 01 грудня 2006 року вона заступила на зміну. Прийшла прибиральниця
ОСОБА_10 , яка прибирала приміщення та
прилеглу територію до 11.30.

Близько
11-ї години прийшов ОСОБА_6 , попросив
приготувати йому чаю. Випивши чай та поговоривши з нею він пішов. Повернувся
близько 13-ї години. В приміщенні крім неї та ОСОБА_6 не було нікого. Він знову
попросив приготувати для нього чай,
вийшов в інший зал подивитися на рулетку, а вона сиділа за столом, дивилась на вхідні двері. Боковим зором
побачила ОСОБА_6, який чимось важким
вдарив її по голові, від чого вона впала
з стільця. Побачила в руках підсудного камінь,
яким він з силою декілька разів вдарив її по голові, при цьому вона закривала голову руками.

Прийшовши
до свідомості побачила, що ОСОБА_6 іде до стійки адміністратора. Тоді піднялась
і намагалась втекти, однак підсудний її
наздогнав, затягнув у перший зал, де повалив на підлогу і, сівши на неї зверну, двома руками душив за горло. Відчувши, що від здушення шиї не може дихати і втрачає
свідомість, прикинулась мертвою, так як розуміла, що при продовженні опору буде позбавлена
життя. Побачивши, що вона не чинить
опору і лежить нерухомо, ОСОБА_6 пішов до касового апарату. В цей момент вона
втекла з приміщення. Вважає, що
підсудний мав намір її вбити, і зробив
це, якби вона не втекла.

Показання
потерпілої, дані в судовому
засіданні, не викликають сумніву в їх
правдивості оскільки є послідовними і ідентичними тим, які вона давала на досудовому слідстві, будучи допитаною в якості потерпілої (а.с.
22).

Ці
показання підтверджуються і дослідженим у судовому засіданні протоколом-заявою
ОСОБА_5 (а.с. 9) від 02.22.2006 року, в
якій вона вказує на ОСОБА_6, як на
особу, яка вчинила на неї напад та
наносила удари каменем по голові.

5

У повній
мірі правдивість показань ОСОБА_5 та частково показань ОСОБА_6 щодо обставин
вчинення нападу, стверджується і
протоколом огляду місця події від 01.12.2006 року, в якому зазначено, що в приміщенні залу гральних автоматів на
проспекті Соборності, 30 під час огляду
місця події виявлено камінь з слідами речовини бурого кольору, чашку з ложкою із залишками чаю, сліди речовини бурого кольору на перекинутому
стільці, на підлозі та вхідних дверях
(а.с. 11-19). Виявлені предмети визнано
речовими доказами по справі.

Те, що ОСОБА_6
планував розбійний напад на адміністратора залу гральних автоматів та
його умисне вбивство з корисливих мотивів ствердили в судовому засіданні свідки
ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

Зокрема, свідок ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_6
з липня по вересень 2006 року працював охоронцем і в цей період охороняв
приміщення залу гральних автоматів. В кінці листопада 2006 року він часто
приходив до залу, спілкувався з
адміністраторами. Приходив він і 27 листопада,
мав при собі чорний поліетиленовий пакет. Крім неї та ОСОБА_6 в
приміщенні перебував клієнт. Близько 16-ї години ОСОБА_6 вийшов з приміщення. Вранці наступного дня
прибиральниця ОСОБА_10 виявила у відрі в
туалеті цеглину. Коли 01 грудня їй повідомили про напад на ОСОБА_5, то вона зрозуміла, що цеглину залишив ОСОБА_6

Свідок
ОСОБА_10 показала, що 28 листопада 2006 року прибираючи
приміщення виявила у відрі в туалеті цеглину,
яку викинула на смітник,
попередньо показавши ОСОБА_11

Факт
неодноразового відвідування підсудним залу гральних автоматів в кінці листопада
2006 року ствердила в судовому засіданні і свідокОСОБА_12 Вона показала, що ОСОБА_6
часто заходив, розпитував у неї
про ОСОБА_5 та охоронців. Дізнавшись про напад на ОСОБА_5 вона зрозуміла для
чого він про це розпитував, а також
те, звідки взялась цеглина у відрі в
туалеті за декілька днів до нападу.

Показання
цих свідків узгоджуються із показаннями підсудного, даними ним на досудовому слідстві (а.с.
32, 52,
119) щодо планування нападу та вибору предметів, які мав використати для вбивства
адміністратора.

У
протоколі пред'явлення особи для впізнання зазначено, що ОСОБА_5 вказала на ОСОБА_6 як на
особу, яка 01 грудня 2006 року вчинила
на неї напад та наносила удари каменем по голові (а.с. 25-26).

При
відтворенні обстановки та обставин події (а.с. 35-39) підсудний правильно
вказав на приміщення залу гральних автоматів на проспекті Соборності, 30 в якому він вчинив розбійний напад на
ОСОБА_5 При цьому добровільно детально розповів і показав за яких обставин він
наніс каменем численні удари по голові потерпілої, яку,
поваливши на підлогу, руками
душив за горло. Зазначене співпадає з даними,
встановленими при огляді місця події та стверджується показаннями
потерпілої, висновком судово-медичної
експертизи.

Згідно
висновку судово-медичної експертизи №2336 від 06.12.2006 року (а.с. 75-76) на
тілі ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді

6

закритої
черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани тім'яної ділянки голови, переломів фаланг пальців обох рук, які за ступенем тяжкості відносяться до
категорії середньої тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров'я.
Зазначені тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету з
обмеженою травмуючою поверхнею, цілком
можливо, що каменя. У висновку
експертизи також зазначено, що з
врахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень малоімовірне їх
виникнення внаслідок одномоментного падіння з висоти власного зросту.

Даним
висновком спростовуються твердження ОСОБА_6 про втрату свідомості потерпілої
під час нападу внаслідок її падіння на підлогу після його поштовху в спину та
перевірки ним пульсу після цього на шиї потерпілої.

Факт
нанесення підсудним каменем ударів по голові потерпілої стверджується і
висновком судово-біологічної експертизи №2 від 22.01.2007 року (а.с. 106)
згідно якого на камені, знайденому під
час огляду місця події 01.12.2006 року в приміщенні на проспекті Соборності, 30,
виявлено сліди крові, які можуть
походити від ОСОБА_5, оскільки групові
антигени «А» і «В» системи «АВО» аналогічні як крові ОСОБА_5 так і крові
виявленої на камені.

У
висновку судово-психіатричної експертизи (а.с. 95) зазначено, що ОСОБА_6
в період скоєння інкримінованих йому дій не виявляв і не виявляє ознак
будь-якого психічного розладу, міг
усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За таких
обставин колегія суддів вважає факт вчинення підсудним ОСОБА_6 розбійного нападу на ОСОБА_5 3 метою
задоводіння чужим майном, поєднаного з
замахом на уми сне вбивство потерпілої з корисливих мотивів, доведеним і його дії слід кваліфікувати за
ч.4 ст. 187 КК України.

Крім
цього, дії підсудного слід кваліфікувати
і за ч.2 ст. 15, п.6 ч.2
ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_53 корисливих
мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_6
під час нападу, з метою усунення
перешкоди на шляху до заволодіння грошима,
якою являлась адміністратор ОСОБА_5,
умисно наніс їй не менше п'яти ударів каменем по голові, спеціально для цього ним принесений. При цьому
удари наносив із значною силою, про що
свідчать переломи пальців на обох кистях рук,
якими потерпіла закривала голову від ударів. Направленість та
інтенсивність ударів, їх чисельність та
сила нанесення в життєвоважливий орган таким знаряддям злочину, яке по своєму характеру здатне заподіяти
смерть, вказують на те, що умисел ОСОБА_6 був спрямований на умисне
вбивство з корисливих мотивів.

Підтвердженням
спрямованості вищезазначеного умислу підсудного є те, що ОСОБА_6
після нанесення ударів каменем по голові, повалив потерпілу на підлогу, та сівши на неї зверху, руками душив за горло до тих пір, поки вона не захрипіла, перестала чинили опір та подавати ознаки
життя. Підсудний зробив все, що вважав
необхідним для умисного вбивства ОСОБА_5,
проте подія смерті не настала з причин,
що не залежали від його волі, а
саме - потерпіла прикинулась мертвою, а
потім втекла з місця події.

7

При обранні покарання підсудному судова
колегія враховує

ступінь
суспільної небезпечності вчинених ним злочинів та дані про його особу.

Зокрема
те, що ОСОБА_6 вчинив два особливо тяжких злочини, посередньо характеризується, ніде не працює, 12.09.2006 року засуджений Луцьким
міськрайонним судом за вчинення корисливого злочину і призначеного покарання у виді
штрафу не відбув, що стверджується
довідкою Державної виконавчої служби міста Луцька та самим підсудним.

Зазначене
свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Пом'якшуючих
відповідальність обставин суд по справі не вбачає, до обтяжуючих відповідальність обставин
відносить рецедив злочинів.

При
зазначених обставинах колегія суддів вважає,
що виправлення та перевиховання підсудного можливе лише за умови його
ізоляції від суспільства і, що до нього
слід обрати покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією належного йому
майна, так як він вчинив злочини з
корисливих мотивів.

При
цьому, до покарання призначеного за
даним вироком необхідно приєднати невідбуте покарання у виді штрафу на суму 600
гривень, призначене йому за вироком
Луцького міськрайонного суду від 12.09.2006 року.

У строк
відбування покарання слід зарахувати ОСОБА_6
термін тримання його під вартою з 03 грудня по 27 березня 2007 року.

З
підсудного в доход держави необхідно стягнути судові витрати в сумі 141 гривні
23 коп., пов'язані з проведенням
експертиз.

Потерпілою
ОСОБА_5 3аявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди в сумі
2000 гривень та моральної шкоди в сумі 10000 гривень. Свій позов обґрунтовує
тим, що вона на власне лікування
витратила 2000 гривень.

Зазначає, що моральна шкода полягає у пережитому, внаслідок неправомірних дій підсудного, нервовому стресі, вона має постійний страх за своє життя, боїться одна ходити по вулицях, не може спати, їй сняться страхіття, відчуває постійні болі в голові. Прохає позов
задоволити повністю.

Підсудний
ОСОБА_6 позов в частині стягнення
майнової шкоди визнав повністю, а в
частині стягнення моральної шкоди визнав частково. Вважає, що сума на її відшкодування завищена.

Згідно ст.
ст. 1166, 1167 ЦК України майнова
та моральна шкода, завдана особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, у повному обсязі.

Колегія
суддів вважає, що діями підсудного
потерпілій ОСОБА_5 3авдано як майнової так і моральної шкоди, а тому позов ОСОБА_5 слід задоволити у
повному обсязі для відшкодування цієї шкоди,
що відповідатиме розумності і справедливості.

Речові докази по
справі: камінь, чашку та металеву ложку
слід знищити.

Керуючись ст.
ст. 323-324 КПК України, колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської
області,

8

ЗАСУДИЛА:

Визнати
винним ОСОБА_6 у вчиненні злочинів,
передбачених ч.4 ст. 187, ч.2
ст. 15, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, призначивши покарання, -

- за ч.4 ст. 187 КК України 10 (десять) років
позбавлення волі з

конфіскацією всього майна, яке йому
належить на праві особистої власності;

- за ч.2 ст. 15,
п.6 ч.2 ст. 115 КК України 12
(дванадцять) років позбавлення

волі з конфіскацією всього майна,
належного йому на праві особистої власності.

На
підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання
більш суворим остаточно до відбування визначити ОСОБА_6 12 (дванадцять) років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, належного
йому на праві особистої власності.

На
підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання,
призначеного за даним вироком повністю приєднати невідбуте
покарання, призначене вироком Луцького
міськрайонного суду від 12.09.2006 року,
остаточно визначивши до відбування 12 (дванадцять) років позбавлення
волі з конфіскацією всього, належного
йому на праві особистої власності майна з штрафом на суму 600 (шістсот)
гривень.

Зарахувати
у термін відбування покарання засудженим строк тримання під вартою з 03 грудня
2006 року по 27 березня 2007 року.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_6 залишити
тримання під вартою.

Цивільний позов
ОСОБА_5 3адовільнити повністю.

Стягнути
з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_5 2000 (дві) тисячі гривень в рахунок відшкодування
майнової шкоди та 10000 (десять) тисяч гривень в рахунок відшкодування
моральної шкоди, а всього 12
(дванадцять) тисяч гривень.

Стягнути
з ОСОБА_6 в користь держави 141 (сто сорок одну) гривню 23 копійки судових
витрат за проведення експертиз.

Речові докази по
справі: камінь, чашку та металеву ложку
- знищити.

Вирок
може бути оскаржений до Верховного Суду України шляхом подачі касаційних скарг
чи касаційного подання через апеляційний суд Волинської області протягом одного
місяця, а засудженим у той же термін з
моменту отримання копії вироку.