№ 209/5369/14-к
№ 1-кп/209/43/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
23 січня 2014 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3

сторони захисту обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1кп-209/43/15 відносно обвинуваченої

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Конотоп Сумської області, громадянки України, не працюючої, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 27 лютого 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.185 ч.2, 190 ч.1, 190 ч.2, 70 КК України до 2х років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України;

в с т а н о в и в:
Обвинувачена ОСОБА_4 , повторно, 19 липня 2014 року, о 12.00 годині, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном, під приводом допомогти оплатити комунальні послуги, взяла у раніше знайомої ОСОБА_5 належні їй грошові кошти в сумі 500 грн., не маючи наміру повертати їх. Реалізуючі свої злочинні наміри, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , і переконавши її в необхідності передачі їй грошових коштів, після чого, обдуривши останню, з місця злочину з грошима зникла, таким чином, шляхом зловживання довірою, заволоділа майном ОСОБА_5 , заподіявши останній матеріальний збиток на вищевказану суму, згодом розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Повторно, 02 серпня 2014 року, о 18.00 годині, обвинувачена ОСОБА_4 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном, під приводом послухати музику попросила у своєї знайомої ОСОБА_6 належний їй мобільний телефон Самсунг GТ С-3322, імей НОМЕР_1 , сім-картка НОМЕР_2 , не маючи наміру його повертати. Реалізуючі свої злочинні наміри, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_6 , і переконавши її в необхідності передачі їй вказаного майна, після чого, обдуривши останню, з місця злочину з мобільним телефоном зникла, таким чином, шляхом зловживання довірою, заволоділа майном потерпілої, завдавши останній матеріальний збиток на суму 549 грн., згодом розпорядившись викраденим на свій розсуд.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнала свою вину в заволодінні майном потерпілих шляхом шахрайства, підтвердила обсяг майна, час та місце скоєння кримінального порушення, та свої корисливі мотиви, пояснила суду, що Антипова її знайома, вона їй допомагала, взяла в неї гроші, що заплатити комунальні послуги, але не заплатила і витратила гроші на свого хлопця. Панюхно її сусідка по під`їзду, заволоділа її телефоном шляхом обману, заклала телефон у ломбард, гроші витратила на власні потреби. Щиро кається у скоєному, цивільний позов Антипової визнає в повному обсязі.

Просила суд розглянути справу із застосуванням ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи, пред`явлене їй обвинувачення та розмір завданої злочином шкоди, їй зрозумілі, і вона їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це її добровільна і дійсна позиція.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України суд, з урахуванням позиції обвинуваченої, думки прокурора, який не заперечував проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачена розуміє зміст цих обставин, чи є її позиція добровільною та істинною. Судом обвинуваченій роз`яснено, що в цьому випадку вона позбавляється права оспорювати фактичні обставини справи та розмір встановленого матеріального збитку в апеляційному порядку, про що в справі є розписки обвинуваченої.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому їй органом обвинувачення кримінальному правопорушенні, кваліфікованому за ч. 2 ст. 190 КК України, погоджується з кваліфікацією вчиненого нею діяння, суд вважає, що вина обвинуваченої в судовому засіданні встановлена і доведена, а її умисні дії органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст. 65 КК України, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.66 КК України, суд вважає повне визнання нею своєї вини та щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_4 міри покарання, суд, враховує, що вчинений нею злочин є злочином середньої тяжкості, враховує особу обвинуваченої, яка раніше судима, вчинила правопорушення під час строку випробування, але повністю визнала свою вину, щиро покаялася у скоєному кримінальному правопорушенні, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, і з урахуванням принципу індивідуалізації покарання, вважає, що подальше виправлення і перевиховання обвинуваченої неможливо без ізоляції її від суспільства, з призначенням їй покарання у в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України з частковим приєднанням невідбутого покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 лютого 2014 року.

Під час досудового кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов на суму 500 грн. у відшкодування завданого обвинуваченою матеріального збитку, який повністю визнаний обвинуваченою.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи питання про задоволення цивільного позову, суд, вважає його законним та обґрунтованим, і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 лютого 2014 року у вигляді 1 (одного) дня позбавлення волі, та остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити 2 (два) роки 1 (один) день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особист зобовьязання продовжити до набрання вироком законнї сиди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 500 грн.

Речовий доказ мобільний телефон Самсунг GТ С-3322, імей НОМЕР_1 , повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 3 ст. 376 КПК України обвинувачений, його захисник, його законний представник, потерпілий, його представник мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно вручити після оголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1