11-кп/775/208/2015(м)
222/1318/14-к

Категорія: ст. 185 ч. 3 КК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, заступник прокурора Донецької області ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що судом при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, достатньо не враховано, що об`єктом його злочинних посягань є суспільні відносини у сфері охорони права державної власності, непорушність якого гарантована Конституцією України. В результаті його спланованих, злочинних дій, які тривали протягом майже півтора місяця державі було завдано значну майнову шкоду в сумі 100 054грн.
Також вважає, що обвинуваченому, який вчинив тяжке правопорушення, пов`язане з демонтажем огорожі шляхопроводу, який мав на меті забезпечити безпеку учасникам дорожнього руху, не працює, постійного законного джерела прибутку не має, протягом року відшкодував лише 1500грн., суд необгрунтовано призначив покарання з застосуванням ст. 75 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні вимоги у повному обсязі та просив постановити новий вирок, обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, доведеність його вини та кваліфікація злочинних дій, учасниками судового розгляду не оскаржується, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України вирок в цій частині в апеляційному порядку не перевіряється.
Що стосується апеляційних вимог прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то колегія суддів не може з ними погодитися.
До такого висновку колегія суддів дійшла виходячи з того, що суд першої інстанції правильно, відповідно кримінального закону призначив вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , врахував обставини справи і дані про його особу та прийшов до висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, визначаючи вид та розмір покарання, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості та обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким, прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме відсутність судимостей, що він не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога, задовільну характеристику за місцем проживання, перебування в цивільному шлюбі та утримання дітей цивільної дружини, і правильно прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання необхідного та достатнього для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції частини кримінального закону, який передбачає відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену за попередньою змовою групою осіб, із завданням потерпілому значної шкоди у виді позбавлення волі, строком на чотири роки.
Крім того, як вбачається з вироку суду, призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, суд навів в мотивувальній частині вироку мотиви прийнятого ним рішення: врахував відомості про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин у вигляді щирого каяття та часткового відшкодування матеріальної шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Одночасно прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні під час виступу у судових дебатах просив призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України.
Також, під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів з`ясувала, що на час апеляційного розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 займається суспільно-корисною працею, з квітня 2015 року випасає скот, за що отримує винагороду, тому має змогу і в подальшому відшкодовувати збитки потерпілій стороні.
З наведених підстав колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, визнавши наведену сукупність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин такими, що суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дійшов обгрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання, застосувавши вимоги ст. 75 КК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить апеляційних підстав для скасування вироку суду першої інстанції, судом першої інстанції винесено законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Володарського районного суду Донецької області від 26.03.2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

Преснякова ОСОБА_9 Шигірт ОСОБА_10 Герцик