Провадження 1-кп/168/24/15
Справа № 168/223/15-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.04.2015 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Глухи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, фізичної особи - підприємця, неодруженого, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, не судимого в порядку ст. 89 КК України,

за ч.1 ст.164 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , знаючи про свій обов`язок сплачувати відповідно до рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 24 жовтня 2011р. аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 1200 грн. щомісячно, починаючи з 07 червня 2011 року до досягнення дітьми повноліття, злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей, починаючи з лютого 2014 р. по лютий 2015р. включно, внаслідок чого за вказаний період виникла заборгованість в сумі 15800 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину не визнав, пояснив, що періодично сплачував аліменти та утримання дітей, однак не в повному обсязі, а в залежності від суми отриманих доходів. В 2014р. він не мав можливості сплачувати аліменти, оскільки отримував невеликі доходи в розмірі від 1000 до 2000 грн. щомісяця від тимчасових заробітків, пов`язаних з будівництвом; доходи від його підприємницької діяльності суттєво знизилися у зв`язку з ситуацією в державі, із зароблених грошей він зобов`язаний був сплачував кредити, а також утримувати себе, в цей період жив також використовуючи свої заощадження. Крім того, зазначив, що в центр зайнятості за пошуками роботи не звертався, оскільки не має освіти, за час роботи в окружній виборчій комісії отримав заробітну плату, з якої не сплатив аліменти; розмір доходу, задекларований ним у відповідній декларації, не відповідає дійсності, оскільки є прогнозованим його доходом на початок звітного періоду, підсобного господарства також не веде. Розуміє, що не в повному обсязі виконує аліментні зобов`язання, однак вважає, що не сплачував аліменти у вказаний період з об`єктивних причин, але умисно від їх сплати не ухилявся. Додатково пояснив, що провідує дітей, привозить їм солодощі, не відмовляється від сплати аліментів та виховання дітей, однак з колишньою дружиною має непорозуміння, що є

2

також однією з перешкод для сплати аліментів. Просить його виправдати.

Факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, незважаючи на невизнання обвинуваченим вини, підтверджується такими доказами, зокрема:

- показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 про те, що обвинувачений аліменти сплачував частково, а починаючи з лютого 2014р. до березня 2015 р., не давав їй жодних коштів на утримання дітей, періодично провідував дітей, приносивши їм солодощі, давав особисто дітям по 5-10 грн., причини несплати аліментів пояснював нестачею коштів;

- рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 24.10.2011 р., згідно з яким ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати в користь ОСОБА_6 - аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, з врахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 7 червня 2011 року. Як пояснив обвинувачений про вказане рішення йому було відомо;

- виконавчим листом, виданим 09.11.2011р. Старовижівським районним судом про примусове виконання вказаного рішення про стягнення аліментів;

- постановою від 06.12.2011 р. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання даного виконавчого листа;

- розрахунком заборгованості ВДВС Старовижівського РУЮ, згідно з яким заборгованість ОСОБА_4 по аліментах за період з лютого 2014 р. по лютий 2015 р. включно становить 15800 грн.;

- попередженнями державного виконавця, згідно з якими ОСОБА_4 було повідомлено про суму заборгованості по несплаті аліментів, зобов`язано з`явитись до ВДВС та погасити заборгованість, а також попереджено про відповідальність за ч.1 ст.164 КК України;

- копіями свідоцтв про народження, згідно з якими ОСОБА_4 є батьком дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- довідкою Ратнівської об`єднаної ДПІ від 19.03.2015 р., згідно з якою ОСОБА_4 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності і за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2014 р. перебував на загальній системі оподаткування, з 01.07.2014 р. по 20.03.2015 р. перебував на спрощеній системі оподаткування, задекларував за 9 місяців 2014 р. згідно з поданою декларацією дохід 43000 грн. Також йому виплачено заробітну плату за 2 квартал 2014 р. (дата прийому на роботу 07.05.2014 р., дата звільнення 06.06.2014 р.) в сумі 1841,36 грн. ОВК ТВО № 21;

- рішеннями Сераховичівської сільської ради, згідно з якими, приватному підприємцю ОСОБА_4 встановлено графік роботи кафе-бару «Хвилинка» щоденно та у вихідні дні.

Надані суду докази є належними і допустимими і узгоджуються між собою.

Доводи обвинуваченого та захисника про те, що в діях ОСОБА_4 немає злісного ухилення від сплати аліментів, оскільки причини несплати аліментів зумовлені відсутністю доходів відповідного розміру в період, починаючи з лютого 2014 р. до березня 2015 р., а також необхідністю за рахунок цього доходу забезпечити й своє проживання, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються його ж поясненнями про те, що він отримував доходи, а також наведеними вище доказами, які свідчать про те, що обвинувачений у вказаний період отримуючи доходи, аліменти не сплачував, хоча мав можливість сплачувати їх (принаймні частково); питання про зміну розміру аліментів у зв`язку із зміною матеріального стану не ставив. Той факт, що він приносив дітям подарунки невеликої вартості, відвідуючи їх, і посилання на те, що отриманих доходів йому не достатньо для сплати аліментів і для свого утримання, не звільняє його від обов`язку утримувати дітей і від відповідальності за несплату аліментів. Тому підстав для виправдання обвинуваченого немає.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, оскільки він, маючи трьох неповнолітніх дітей, систематично, починаючи з лютого 2014 р., отримуючи доходи від тимчасових заробітків та заробітну плату, не сплачував жодних коштів на утримання дітей, однак мав змогу їх сплачувати,

3

що свідчить про його злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Разом з тим, з обвинувачення ОСОБА_4 слід виключити посилання на те, що за період з лютого 2014 р. по лютий 2015 р. включно, заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів становить 35460 грн., в той час коли відповідно до наданого розрахунку за 13 календарних місяців вона становить не 35460 грн. а 15800 грн. , а тому слід вважати, що злочином завдано шкоди на суму 15800 грн.

Обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, немає.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, є працездатним, фізичною особою підприємцем, його вік, позитивну характеристику за місцем проживання, та вважає, що призначення покарання у виді штрафу за умови наявності значної заборгованості може призвести до збільшення заборгованості за аліментами, тому доцільним є обрати обвинуваченому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.164 КК України, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, запобігання новим злочинам.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1