Справа № 133/4049/14-к
В И Р О К
Іменем України
20 травня 2015 року

Козятинський міськрайонний суд
Вінницької області
В складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
малолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,
законного представника
малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,
представника
малолітнього потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятин
обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000516, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 , громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, непрацюючого, раніше судимого 03.07.2014 року Козятинським міськрайонним судом за ч.1 ст.122, ч.3 ст.135 КК України до чотирьох років позбавлення волі,звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
14 вересня 2014 року, приблизно о 19 год. 40 хв., в м. Козятин, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2106», д.н. НОМЕР_2 , по вул. І. Франка, в м. Козятин, зі швидкістю приблизно 50,8 53,1 км/год., в порушення вимог п.п.12.3 «Правил дорожнього руху України» не врахував дорожньої обстановки, яка склалася, зокрема, наявності на проїзній частині групи малолітніх дітей, та негайно не вжив необхідних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив наїзд автомобілем на малолітнього ОСОБА_4 , 2007 року народження, який перебігав дорогу зліва на право.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої здухвинної кістки, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забійної рани на обличчі, з яких перелом правої здухвинної кістки за ознакою тривалого (понад 21 добу) розладу здоров`я відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а інші тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 спочатку вказав, що визнає себе частково винним у висунутому йому обвинуваченні за ст. 286 ч.1 КК України.

Зокрема, пояснив, що рухався він автомобілем по вул. І. Франка зі швидкістю 45-50 км/год. Попереду, на смузі його руху, стояв мікроавтобус «Хюндай» та на протилежному узбіччі стояв аналогічний автомобіль. Він побачив, що дальше за цими автомобілями, приблизно за 20 метрів від його автомобіля, троє дітей перебігають дорогу. Він почав гальмувати і автомобіль став зупинятись. Напрямок руху автомобіля не змінився. Тих троє дітей уже стояли на правому узбіччі і в цей момент потерпілий почав перебігати дорогу зліва на право. В момент зупинки автомобіля відбулось зіткнення із потерпілим. Він (обвинувачений) вийшов із автомобіля, підбіг до потерпілого і попросив його поворушити пальцями рук. Пальці ворушились. Потім на місце пригоди прийшли батько і мати потерпілого. Вони почали на нього (обвинуваченого) кричати. Він повернувся до автомобіля, сів за кермо. В салоні автомобіля була пляшка горілки, ємкістю 0,5 л. Він випив пів пляшки горілки щоб зняти стрес і став чекати працівників ДАІ.

При цьому, на запитання суду обвинувачений вказав, водієм він є з 2000 року і автомобілем за цей час керував постійно.

Заявлений законним представником малолітнього потерпілого цивільний позов обвинувачений визнав частково. А саме, в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, а в частині відшкодування моральної шкоди частково, в розмірі 10000 гривень.

Заявлений прокурором цивільний позов в інтересах КП «Козятинська центральна районна лікарня» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого визнав.

Уже в судових дебатах та останньому слові обвинувачений вказав, що винним у вчиненні вищевказаного злочину він себе не визнає, оскільки він під час керування автомобілем п`яним не був, а потерпілого побачив в останню мить.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_7 його вина в порушенні правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, внаслідок чого потерпілому заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження доказана сукупністю інших доказів, досліджених в ході судового розгляду.

Малолітній потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що на даний час він не пам`ятає як саме сталась дорожньо-транспортна пригода.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні, зокрема, пояснила, що перед самою дорожньо-транспортною пригодою вона стояла біля хвіртки свого подвір`я та проводжала додому свою куму ОСОБА_10 .. По вулиці бігали троє дітей - ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . З боку магазину на вулиці Франка вона почула звук двигуна автомобіля та звук, характерний для пробуксовки шин автомобіля. Потім побачила, що в їхньому напрямку їхав темно-зелений автомобіль «Жигулі». Вона стала бігти в бік дітей щоб їх зупинити, так як вони намагались вибігти на проїзну частину. ОСОБА_11 та ОСОБА_14 були ближче до неї на її боці дороги і вони зупинились. Вася ОСОБА_15 був дальше на тротуарі з її (свідка) сторони, приблизно через один будинок. Потім вона підняла очі і побачила, що автомобіль став гальмувати і в цей момент вона почула звук зіткнення автомобіля із дитиною. Автомобіль зупинився в момент зіткнення. Вона побачила, що ОСОБА_16 уже лежав під парканом. Водій вийшов із автомобіля і підійшов до потерпілого, а вона побігла до своєї сусідки ОСОБА_17 щоб та викликала швидку медичну допомогу. Потім вона попросила ОСОБА_10 щоб та викликала міліцію, а сама побігла до ОСОБА_18 щоб ту повідомити про подію. Там вона застала батька дитини ОСОБА_19 , разом з яким повернулась на місце події. Там в цей час ОСОБА_20 стояв біля потерпілого, приїхали машина швидкої медичної допомоги і працівники міліції. Вона пішла додому щоб взяти подушку і покривало щоб покласти і прикрити потерпілого.

Відповідаючи на запитання учасників судового розгляду і суду свідок вказала наступне.

Вона сама є водієм. ЇЇ стаж водія 7 років. Після зіткнення із потерпілим автомобіль проїхав приблизно ще 1 метр. Вона думає, що автомобіль рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год. Після зіткнення із потерпілим ОСОБА_20 не змінював місце розташування автомобіля. Вона не пам`ятає чи сідав ОСОБА_20 до приїзду працівників міліції в салон свого автомобіля. Вона пам`ятає, що до приїзду працівників міліції хтось на місці події сказав, що водій вживає «Джин-тонік». Потім вона подивилась і побачила, що ОСОБА_20 , який був поряд з нею на тротуарі, п`є з пляшки «Джин-тонік».

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні, зокрема, пояснила, що перед самою дорожньо-транспортною пригодою вона була в гостях у своєї куми ОСОБА_21 і уже збиралась іти додому. Вони удвох довго стояли і прощалися біля хвіртки. З боку магазину по вулиці Франка швидко їхав автомобіль. З їхнього боку на проїзну частину дороги вибігли діти ОСОБА_22 хлопчик і дівчинка. ОСОБА_23 їх зупинила. Потім на проїзну частину дороги вибіг ОСОБА_16 , який знаходився трошки дальше від них на їхній стороні, і став перебігати дорогу. Вона почула звук гальмування автомобіля, а потім звук зіткнення автомобіля із дитиною. Момент зіткнення вона не бачила. Автомобіль зупинився, водій вийшов із автомобіля та підійшов до потерпілого, який лежав на узбіччі дороги, на траві. Вона (свідок) по телефону викликала швидку медичну допомогу та міліцію. ОСОБА_21 побігла до потерпілого, а потім до його батьків. Прийшов батько дитини. Вони всі стали чекати швидку медичну допомогу та працівників міліції.

Відповідаючи на запитання учасників судового розгляду і суду свідок вказала наступне.

Вона не пам`ятає чи були на місці події інші автомобілі, крім автомобіля ОСОБА_20 .

Коли поїхала машина швидкої медичної допомоги, чи можливо раніше, вона бачила, як ОСОБА_20 взяв із салону автомобіля слабоалкогольний напій в прозорій пляшці, можливо «Джин-тонік», тримав її в руці і так ходив біля автомобіля. Чи пив він цей напій вона не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні, зокрема, пояснила, що перед самою дорожньо-транспортною пригодою вона була в своєму сараї. Вона почула, що різко загальмував автомобіль. Подивившись на вулицю, вона побачила, що син ОСОБА_18 летить в бік паркану із металевої сітки. Вона підійшла до паркану. Туди стали сходитись люди. Потім приїхала машина швидкої медичної допомоги. Дитині надали першу медичну допомогу. Хтось викликав працівників міліції. ОСОБА_20 декілька разів сідав в автомобіль потім знову виходив і ходив біля автомобіля. Йому хтось сказав, щоб він сів в автомобіль і не виходив. Він сів в салон автомобіля достав пляшку «Джин-тоніка», вийшов з автомобіля і почав демонстративно пити «Джин-тонік», ставлячи пляшку на капот автомобіля. Вів він себе зухвало. Коли приїхали працівники міліції, то один із них сказав ОСОБА_20 щоб сів в автомобіль і не дратував людей. Потім приїхали працівники ОСОБА_25 і стали робити обміри місця події.

Відповідаючи на запитання учасників судового розгляду і суду свідок вказала наступне.

В місці події ділянка дороги проглядається приблизно на 40-50 метрів. Інших автомобілів на цій ділянці дороги в момент події не було.

ОСОБА_20 вона знає давно і коли він вийшов з автомобіля, то вона побачила, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння.

Малолітній свідок ОСОБА_26 , 2008 року народження, в силу свого віку пояснив лише те, що він, його сестра ОСОБА_14 і ОСОБА_27 грались на дорозі. Він хотів перебігти дорогу, але ОСОБА_14 його зупинила, а ОСОБА_27 побіг і його збила машина.

Малолітній свідок ОСОБА_28 , 2003 року народження, пояснила, що восени 2014 року, під вечір, вона каталась на роликах по дорозі. Разом з нею там були її брат ОСОБА_11 і ОСОБА_29 . Вона побачила, що по дорозі рухається автомобіль. Богдан хотів перебігти дорогу, але вона його зупинила, а ОСОБА_27 побіг і його збила машина.

Повідомлення про вчинення злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, за вищевказаних обставин внесено до ЄРДР 15.09.2014 року (а.с. 74).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 14.09.2014 року та план схеми до цього протоколу гальмівний шлях лівих і правих коліс автомобіля складає 11,60 м та 12,70 м відповідно (а.с.75-79).
Відповідно до протоколу огляду автомобіля «ВАЗ-2106», д.н. НОМЕР_2 , від 01 жовтня 2014 року даний автомобіль має механічні пошкодження правого переднього крила у вигляді вм`ятин та переднього покажчика правого повороту і правого переднього плафону габаритного освітлення (а.с.80-84).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №191 від 09.10.2014 року у ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому правої здухвинної кістки, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забійної рани на обличчі, з яких перелом правої здухвинної кістки за ознакою тривалого (понад 21 добу) розладу здоров`я відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а інші тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. При цьому, вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, можливо 14 вересня 2014 року ( а.с. 99-100).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №539а від 11 листопада 2014 року в ситуації, яка склалася, при умові скоєння наїзду в кінці гальмування та фактична швидкість руху автомобіля ВАЗ-2106 відповідала довжині слідів гальмування і технічних параметрах, вказаних в постанові про призначення експертизи, водій автомобіля «ВАЗ-2106» ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, із зупинкою автомобіля «ВАЗ-2106» до смуги руху пішохода.

В ситуації, яка склалася, при умові скоєння наїзду в кінці гальмування та фактична швидкість руху автомобіля ВАЗ-2106 становила 60 км/год. (зі слів водія) і технічних параметрах, вказаних в постанові про призначення експертизи, водій автомобіля «ВАЗ-2106» ОСОБА_7 в одному варіанті не мав, в трьох варіантах мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, із зупинкою автомобіля «ВАЗ-2106» до смуги руху пішохода.

При цьому, в даному висновку зазначено, що швидкість руху автомобіля, яка відповідає довжині слідів гальмування становить 50.8-53,1 км/год. (а.с.109-111).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №610а від 22 грудня 2014 року в ситуації, яка склалась, водій автомобіля «ВАЗ-2106» ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, із зупинкою автомобіля «ВАЗ-2106» до смуги руху пішохода.

Крім того, в ситуації, яка склалася, при технічних параметрах, вказаних в постанові про призначення експертизи, в діях водія автомобіля «ВАЗ-2106» ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.12.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 117-120).

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 , який керував автомобілем, побачивши на проїзній частині групу малолітніх дітей, проявив злочинну недбалість та в порушення вимог п.п.12.3 «Правил дорожнього руху України» не вжив необхідних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного проїзду зазначеної ділянки дороги, внаслідок чого сталася вказана дорожньо-транспортна пригода.

Такий висновок суду ґрунтується на обставинах, зафіксованих в протоколі огляду місця події та схематичному плані до нього, показаннях свідків та висновках проведених по справі експертиз.

Зокрема, з показань свідка ОСОБА_9 встановлено, що перед самою дорожньо-транспортною пригодою вона почула звук двигуна автомобіля та звук, характерний для пробуксовки шин автомобіля і зразу ж побачила, що в їхньому напрямку їхав темно-зелений автомобіль «Жигулі». Це вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_7 різко розпочав рух автомобілем в їхню сторону і так рухався до того часу поки не замітив, що малолітній ОСОБА_27 став перебігати дорогу.

В той же час з показань малолітнього свідка ОСОБА_28 встановлено, що в момент руху автомобіля по ділянці дороги, де сталась дорожньо-транспортна пригода, на проїзній частині цієї ділянки дороги знаходилось троє малолітніх дітей. Відповідно, ця обставина потребувала від водія додаткової уваги.

Таким чином висновки вищевказаних автотехнічних експертиз про те, що ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, із зупинкою автомобіля «ВАЗ-2106» до смуги руху пішохода не суперечать іншим доказам в справі.

Разом з вищевказаними доказами прокурор надав протоколи слідчих експериментів із свідком ОСОБА_7 від 11 листопада 2014 року (а.с.104-105) і 12 грудня 2014 року (а.с.112-113).

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Відповідно до п.4 ч.2 цієї статті суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, отримання показань від особи, яка не була не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

В даному випадку при проведенні вищевказаних слідчих експериментів ОСОБА_7 був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384 і 385 КК України.

З огляду на вказане, вищевказані протоколи слідчих експериментів суд вважає недопустимими доказами.

В той же час підстав для визнання недопустимими доказами висновків вищевказаних автотехнічних експертиз немає, оскільки експерти в основу своїх висновків покладали дані, зафіксовані в протоколі огляду місця події і план-схемі до нього та показання обвинуваченого. Посилань на протоколи вищевказаних слідчих експериментів у цих висновках експертиз не міститься.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 при керуванні автомобілем перебував в стані алкогольного сп`яніння. Проте, стороною обвинувачення не надано суду належних і допустимих доказів перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння при керуванні автомобілем в момент наїзду на потерпілого.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд враховує обставини вчинення злочину, ступінь тяжкості злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, наслідки злочину, особу обвинуваченого і його відношення до вчиненого.

ОСОБА_7 раніше судимий (а.с.94-97), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.92),

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують ОСОБА_7 покарання, суд не вбачає.

За таких обставин суд вважає, що покарання ОСОБА_7 необхідно призначити відповідно до санкції ч.1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі на мінімальний термін, з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки він схильний вживати алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди, що само собою є адміністративним правопорушенням.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеногоОСОБА_7 покарання за цим вироком необхідно приєднати невідбуте ним покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду від 03 липня 2014 року - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Законний представник потерпілого ОСОБА_5 заявила до обвинуваченого цивільний позов про відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди в сумі 1466 гривень, яка полягає у понесених нею витратах на лікування потерпілого, та моральної шкоди в сумі 20000 гривень (а.с.12-13).

Факт і розмір відшкодування моральної шкоди законний представник потерпілого обґрунтовує тим, що внаслідок дій обвинуваченого вона перенесла моральні страждання, яких зазнала у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень її малолітнім сином. Вона пережила сильний стрес. Внаслідок даної події її син став нервовим, часто скаржиться на головний біль, лякається машин, а тому вона вимушена супроводжувати його до школи і забирати із школи. Вона зазнала значних змін у звичайному ритмі свого життя.

Суд вважає, що даний цивільний позов необхідно задовольнити частково.

Так, факт витрат, понесених на лікування потерпілого підтверджено наданими доказами до позовної заяви (а.с.18-22). Ці докази ніким не спростовані.

Відповідно до ч.1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана фізичній особі, підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала.

А тому, кошти, потрачені на лікування потерпілого, підлягають відшкодуванню в повній мірі обвинуваченим, з вини якого потерпілому заподіяні тілесні ушкодження

Безперечно, що внаслідок дій обвинуваченого потерпілий зазнав душевних страждань, оскільки отримав тілесне ушкодження, що потребувало тривалого лікування. Відповідно, істотно був порушений звичний уклад життя потерпілого.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла.

В даному випадку заподіяна потерпілому моральна шкода має бути відшкодована обвинуваченим.

Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, то суму відшкодування моральної шкоди, яку законний представник потерпілого просить стягнути із обвинуваченого 20000 гривень, суд вважає завищеною з огляду на те, що малолітній потерпілий був залишений без нагляду дорослих на проїзній частині дороги, що в певній мірі і призвело до вищевказаної пригоди.

А тому, суд, виходячи з принципів розумності і справедливості (ст.23 ЦК України), приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди необхідно визначити в сумі 10000 гривень.

Козятинський міжрайонний прокурор заявив до обвинуваченого цивільний позов в інтересах КП «Козятинська центральна районна лікарня Вінницької обласної ради» про відшкодування витрат в сумі 1393 грн. 35 коп. на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 (а.с.33-34).

В задоволенні даного цивільного позову необхідно відмовити оскільки прокурор не надав належних і допустимих доказів витрат, понесених вказаним лікарняним закладом на лікування потерпілого.

Замість довідки про вартість лікування прокурор надав довідку із шкільного закладу за місцем навчання потерпілого про його відсутність на навчанні з 14 вересня до 22 жовтня 2014 року (а.с.35).

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_7 цим вироком покарання, яке відповідно до п. «б» ч.1 ст.72 КК України відповідає 6 (шести) місяцям позбавлення волі, приєднати невідбуте ним покарання за вироком Козятинського міськрайонного суду від 03 липня 2014 року 4 (чотири) роки позбавлення волі і остаточно за сукупністю вироків визначити ОСОБА_7 покарання 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
Запобіжний захід відносно обвинуваченогоОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 1466 (одну тисячу чотириста шістдесят шість) гривень у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) гривень у відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього 11466 (одинадцять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень.

Відмовити в задоволенні цивільного позову Козятинського міжрайонного прокурора в інтересах КП «Козятинська центральна районна лікарня Вінницької обласної ради» до ОСОБА_7 про відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 ..

Стягнути з ОСОБА_7 (ідент. № НОМЕР_1 )на користь держави 786 (сімсот вісімдесят шість) гривень 24 коп. у відшкодування вартості проведення автотехнічних експертиз (а.с.108,116).
Речовий доказ в справі, а саме, автомобіль «ВАЗ-2106», д.н. НОМЕР_2 , який переданий на зберігання обвинуваченому ОСОБА_7 , - залишити в його користуванні і розпорядженні.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана учасниками судового провадження до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: підпис
З оригіналом вірно
Суддя Секретар
Дата документу 20.05.2015 року.