Ухвала

іменем україни

16 червня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів: при секретарі ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_12 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Вінницької області від 29 жовтня 2014 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120, за обвинуваченням

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Вінниці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого - 03 березня 2010року вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ч. 1 ст. 296 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 8 500 грн,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК,

за участю прокурора ОСОБА_13.,

в с т а н о в и л а:

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_6 виправдано за ч. 2 ст. 186 КК.

Вироком апеляційного суду скасовано вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 та постановлено новий вирок, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК та призначено покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_12 просить вирок апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Стверджує, що апеляційний суд, приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, припустився істотної неповноти судового розгляду, а його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що апеляційний суд всупереч вимогам ст. 404 КПК належним чином не дослідив повторно обставин, досліджених судом першої інстанції, а також не надав переконливих відповідей на доводи апеляції прокурора.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 20 березня 2013 року, близько 17.00 год, знаходячись в приміщенні підземного туалету залізничного вокзалу ст. Вінниця, застосовуючи насильство, що не є небезпечним в момент заподіяння, яке виразилось у нанесенні удару в обличчя потерпілому ОСОБА_7, відкрито заволодів його грошовими коштами в сумі 43 грн. Після цього він одразу був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 420 КПК суд апеляційної інстанції ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що розглядаючи апеляційну скаргу прокурора на вирок щодо ОСОБА_6 суд апеляційної інстанції, дослідивши обставини по кримінальному провадженню, про дослідження яких прокурор заявляв відповідне клопотання, дійшов висновку про необґрунтованість виправдувального вироку суду першої інстанції, скасував його та ухвалив свій вирок.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, апеляційний суд повторно дослідив матеріали кримінального провадження та поклав в основу обвинувального вироку, як показання самого обвинуваченого ОСОБА_6, який не заперечував факт знаходження його разом з потерпілим в приміщенні туалету під час вчинення інкримінованого йому злочину, так і пояснення потерпілого ОСОБА_7, який наполягав на тому, що саме ОСОБА_6 вдарив його та викрав в нього грошові кошти, а також показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які зазначили, що під час затримання ОСОБА_6 на його руці та обличчі потерпілого ОСОБА_7 була кров. Будь-яких об'єктивних даних, які свідчили б про наявність підстав у вказаних осіб обмовляти засудженого в матеріалах справи немає. Також апеляційний суд дослідив письмові докази кримінального провадження, які узгоджуються з показаннями вищевказаних свідків.

З урахуванням наведених доказів у їх сукупності, колегії суддів вважає, що висновки апеляційного суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, за наведених у вироку обставин ґрунтуються на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог статей 91, 94 КПК, та підтверджені сукупністю належних, допустимих, достовірних доказів, досліджених ним під час судового слідства, яким апеляційна інстанція дала належну оцінку з точки зору достатності та взаємозв'язку.

З висновком апеляційного суду погоджується і касаційна інстанція.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а також підстав для зміни або скасування вироку апеляційного суду через неправильне застосування кримінального закону, а тому касаційна скарга адвоката ОСОБА_12 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Вінницької області від 29 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу адвоката ОСОБА_12 - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3