У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Кузьменко О.Т., Канигіної Г.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 8 лютого 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 квітня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого, останній раз 03.03.2003 р. Ленінським
районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі
(строк відбуття покарання визначено рахувати з 20.11.2002 р.),

засуджено за ч. 2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, ч.3 ст.185 КК України - на 3 роки позбавлення
волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_1 за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено 3 роки позбавлення
волі, а відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів йому ж шляхом
часткового складання призначеного вище покарання та покарання, визначеного
вироком від 03.03.2003 р., остаточно призначено - 3 роки і 6 місяців
позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 встановлено відраховувати з 20.11.2002
року.

В апеляційному порядку справа не переглядалась.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він у період із липня по листопад 2002
р. у м. Чернівці, як із проникненням у приміщення, так і без такого
проникнення, таємно, повторно викрав майно вартістю: ОСОБА_2 - 906 грн.;
ОСОБА_3 - 850 грн.; ОСОБА_4 - 1 200 грн.; ОСОБА_5 - 270 грн.; ОСОБА_6 - 535
грн.; ОСОБА_7 - 600 грн.; ОСОБА_8 - 900 грн.; ОСОБА_9 - 50 грн.; ОСОБА_10 - 475
грн.; ОСОБА_11 - 540 грн.; ОСОБА_12 - 187 грн. 80 коп.

За змістом касаційної скарги засуджений ОСОБА_1, посилаючись на
безпідставність застосування ч.4 ст.70 КК України, просить вирок змінити й
виключити зазначену статтю й пом'якшити покарання.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та, обговоривши доводи
скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні касаційної скарги слід
відмовити.

Як вбачається з касаційної скарги, ОСОБА_1 вирок щодо законності й
обґрунтованості засудження й
правильності кваліфікації його не оскаржив, а
тому касаційний суд згідно зі ст.395 КПК України не повинен перевіряти його у
цій частині.

Установлені по справі докази і фактичні
обставини свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочинів. Його дії ч.2 і ч.3 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно.

Що ж до тверджень засудженого у касаційній скарзі про безпідставність
застосування при призначенні йому покарання ч.4 ст.70 КК України, то вони не
ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах
першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення
вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині,
вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк
покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується
покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими
в статті 72 КК України.

Зі справи вбачається, що суд, встановивши, що ОСОБА_1 винен у скоєнні злочинів, вчинених ним до
постановлення попереднього вироку
(03.03.2003 р.), правильно застосував ч.4 ст.70 КК України і призначив
йому остаточне покарання шляхом часткового складання покарань. При цьому суд
зарахував у строк, покарання відбуте повністю за попереднім вироком.

Отже, застосувавши при визначенні ОСОБА_1 покарання ч.4 ст.70 КК України,
суд не порушив закон.

Призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України.

З огляду на викладене передбачені законом підстави для призначення справи
до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1.

Судді:

КОНОВАЛОВ В.М. КУЗЬМЕНКО
О.Т. КАНИГІНА Г.В.