У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Жука В.Г., Гошовської Т.В.,

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянувши
в судовому засіданні в м. Києві 17
квітня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора на вирок
Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2007
року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2

в с т а н о в и л а:

Зазначеним
вироком

ОСОБА_1,

1967 року народження,

не
судимий, -

засуджений за ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст.
366 КК України на 1 рік обмеження волі зі звільненням від відбування покарання
на підставі ст. 75 КК України з
іспитовим строком 1 рік;

ОСОБА_2,

1976 року народження,

не
судимий, -

засуджений
за ст. 366 ч.1 КК України на 1 рік обмеження волі зі звільненням від відбування
покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік.

На
підставі ст.1 Закону України «Про амністію» від
31 травня 2005 року обидва звільнені від відбування
покарання.

За ч.3 ст. 364 КК України ОСОБА_1 і
ОСОБА_2виправдані.

Ухвалою колегії суддів палати з
кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня
2007 року вирок залишено без змін.

За вироком ОСОБА_1, виконуючи обов'язки
начальника відділу податкової міліції Новомосковської ОДПІ, та ОСОБА_2,
обіймаючи посаду, оперуповноваженого відділу по
організації розкриття злочинів у базових галузях економіки відділу
податкової міліції Новомосковської ОДПІ, будучи посадовими особами, вчинили
службові підлоги за таких обставин.

У червні 2005 року у ОСОБА_1 виник
умисел на складання завідомо неправдивих документів - матеріалів дослідчої
перевірки для послідуючого порушення кримінальної справи з метою створення
видимості ефективної роботи відділу податкової міліції Новомосковської ОДПІ.

Реалізуючи умисел, ОСОБА_1 16 червня
2005 року запросив до свого службового кабінету заступника директора ТОВ
«Аксирис», яке займається діяльністю по переробці нафтопродуктів, ОСОБА_3 і
запропонував йому посприяти у складанні завідомо неправдивих документів для
послідуючого порушення кримінальної справи відносно посадових осіб ТОВ
«Аксирис» по факту виготовлення і послідуючої реалізації підакцизних товарів,
пояснивши останньому, що це необхідно для поліпшення показників роботи відділу
податкової міліції.

При цьому ОСОБА_1 запевнив ОСОБА_3, що
порушена кримінальна справа буде пізніше закрита.

Одержавши згоду від ОСОБА_3, ОСОБА_1,
21 червня 2005 р. ввечері запросив до свого службового кабінету
оперуповноваженого відділу податкової міліції Новомосковської ОДПІ ОСОБА_2 і
дав останньому вказівку 22 червня 2005 року разом зі старшим оперуповноваженим
відділу податкової міліції Новомосковської ОДПІ Козаком прибути на територію
промислової бази ТОВ «Аксирис», розташованої по вул. Степовій 4-б у м.
Перещепино Дніпропетровської області і де на той час вже повинен був
знаходитися автомобіль з паливною цистерною та будуть чекати заступник
директора - ОСОБА_3, водій зазначеного автомобіля ОСОБА_4 і керівник
фермерського господарства «СІЗ» ОСОБА_5. Тут ОСОБА_2повинен був скласти
завідомо неправдиві документи: пояснення від імені ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
протоколи оглядів промислової бази ТОВ «Аксирис», автомобіля з паливною
цистерною, документів ніби-то вилучених у ОСОБА_5 і розписку від імені ОСОБА_3, з яких повинно
випливати, що ОСОБА_5 нібито придбав за готівковий рахунок в ТОВ «Аксирис» 3
тонни дизельного палива, які були в цистерні і вивезені за територію бази.

Після цього ОСОБА_2мав написати рапорт
про збір даних документів дослідчої перевірки і передати все це ОСОБА_1. Після
цього ОСОБА_1 запевнив ОСОБА_2 в тому, що дав відповідну вказівку ОСОБА_3 і
ОСОБА_5і вони будуть виконувати всі вказівки ОСОБА_2.

21 червня 2005 року ОСОБА_1 згідно
раніше розробленого плану потелефонував власнику автомобіля ОСОБА_4 і попросив
його прибути на територію бази ТОВ «Аксирис» нібито для проведення слідчого
експерименту, який буде зніматися на відеокамеру, про що він дав вказівку
оперуповноваженому міліції Козаку.

22 червня 2005 року о 13 годині ОСОБА_1
у своєму службовому кабінеті став схиляти ОСОБА_3 до сприяння у проведенні
слідчого експерименту на території його підприємства, запевняючи при цьому, що
кримінальна справа буде пізніше закрита. Одержавши згоду ОСОБА_3, він пояснив
останньому, які дії той повинен буде вчинити.

Того ж дня він схилив до вчинення
відповідної імітації керівника фермерського господарства «СИЗ» ОСОБА_5, з чим
останній частково погодився.

22 червня 2005 року близько 11 год.
ОСОБА_2, виконуючи вказівку ОСОБА_1, у своєму службовому кабінеті склав
завідомо неправдиві документи для послідуючого порушення кримінальної справи,
які підписали керівники вищезазначених підприємств.

Близько 17 год. 45 хв. ОСОБА_1 у своєму
службовому кабінеті доручив старшому слідчому ОПМ Дубровському прийняти по цим
документам рішення в порядку ст. 97 КПК України щодо посадових осіб ТОВ
«Аксирис», вчинивши на рапорті ОСОБА_2 відповідну резолюцію.

23 червня 2005 року Дубровським була
порушена кримінальна справа по факту незаконного виготовлення ТОВ «Аксирис» з
метою збуту, зберігання з цією метою підакцизних товарів з використанням
обладнання, за ознаками злочину, передбаченого ст. 204 ч.2 КК України.

Ухвалою колегії суддів палати
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 26 січня 2007 року вирок залишено без змін.

У касаційному поданні прокурор, який
брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, просить скасувати судові
рішення у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи
та істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, виступ
прокурора, який підтримав подання,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційне подання
підлягає задоволенню частково.

Як свідчать матеріали справи, з
аналогічних підстав прокурором була подана апеляція, в якій обґрунтовано йшлося
про порушення місцевим судом вимог ст.ст. 67, 323, 334, 367, 369 КПК України, а
також ст.. 93 КПК України , що призвело до неправильного застосування закону і
безпідставного виправдання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за ч.3 ст. 364 КПК України.

Проте викладені в апеляції доводи
фактично залишились поза увагою апеляційного суду, зміст ухвали якого не
відповідає вимогам ст. 377 КПК України, оскільки не містить мотивів, через які
апеляцією визнано необґрунтованою.

Ухвала зводиться до кількох голослівних
тезисів, що вказані прокурором порушення КПК не є такими, що тягнуть скасування
вироку. На думку апеляційного суду, виправдання за ч. 3 ст. 364 КК України
мотивовано судом, оскільки зловживанням посадовців не заподіяна істотна шкода.

Однак з таким тлумаченням закону не
можна погодитися, оскільки за змістом ст. 364 КПК України і у відповідності з
роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах
про перевищення влади чи службових повноважень» істотною шкодою немайнового
характеру може визнаватися порушення охоронюваних Конституцією України, іншими
законами прав і свобод громадян, а також підрив авторитету і престижу органів
державної влади чи органів місцевого самоврядування.

Висновок суду, що діями ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 не заподіяна істотна шкода у формі дискредитації правоохоронного органу
є голослівним і зроблений без урахування того, що дана подія набула
громадського резонансу, кримінальна справа була порушена за заявою потерпілої
особи недоторканість якої гарантує Конституція, а ОСОБА_1 і ОСОБА_2були
звільнені з цих підстав з правоохоронних органів.

Крім того, як убачається з вироку,
підставою виправдання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 364 КПК України слугувало і
те, що з їх боку не було погроз чи шантажу щодо посадових осіб підприємств, які
могли відмовитися від пропозиції правоохоронців, тоді як дані ознаки не
передбачені диспозицією ст. 364 КК
України як складові злочину.

Дана обставина також залишена поза
увагою апеляційної інстанції.

У зв'язку з наведеним підлягає
скасуванню ухвала апеляційного суду, а справа - направленню на новий
апеляційний розгляд, в процесі якого необхідно ретельно перевірити доводи
апеляції і постановити рішення з дотриманням вимог ст. 377 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора задовольнити
частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати
апеляційного суду Дніпропетровської області в кримінальних справах від 26 січня
2007 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2. скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд.

Судді:

Верещак В.М. Жук В.Г. Гошовська
Т.В.