Справа № 569/1467/15-к
02 лютого 2015 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Рівненської області юриста 1 класу ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , -
Досудовим слідством здобуті докази для підозри ОСОБА_6 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї, при наступних фактичних обставинах.
Так, 04.09.2014 близько 17 години водій автомобіля «Мерседес Е 200» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по автодорозі Київ-Чоп зі сторони м. Рівне в напрямку м. Київ, створив аварійну ситуацію з автомобілями «ДАФ» д.н.з. НОМЕР_2 та «Фольксваген Т-5» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого водії вказаних транспортних засобів зупинились на проїжджій частині автодороги Київ-Чоп у с.Бабин Гощанського району Рівненської області.
Після цього ОСОБА_6 , перебуваючи в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, застосував вогнепальну зброю автоматичний пістолет «Стєчкіна», здійснивши не менше 12 пострілів у бік водія та пасажирів автомобіля «Фольксваген Т-5» д.н.з. НОМЕР_3 .
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , водію автомобіля «Фольксваген Т-5» ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального поранення п`яткової ділянки правої ноги та поверхневого поранення лівої гомілки, а пасажиру автомобіля «Фольксваген Т-5» ОСОБА_8 - проникаюче вогнепальне поранення черевної порожнини з наскрізним пораненням сечового міхура та зачеревного простору.
05.09.2014 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Факт вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення підтверджується вагомими доказами, зокрема показаннями потерпілих та свідків, висновками комплексної генетично-молекулярної та дактилоскопічної, судово-медичних, імунологічних, токсикологічних, балістичних, фізико-хімічних експертиз, речовими доказами, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням вогнепальної зброї та насильства, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.
Характер та обставини вчинення злочину ОСОБА_6 , нахабно виявлене зневажливе ставлення останнього до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визнаних правил поведінки і моральності, вказують на його намір та можливість тиснути на свідків та потерпілих у справі, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином.
Наявність таких ризиків підтверджує поведінка підозрюваного після вчинення кримінального правопорушення.
Так, після оголошення ОСОБА_6 05.09.2014р. о 20 год. 52 хв. про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та вручення повістки про виклик для участі у слідчих діях на 06.09.2014, останній 05.09.2014 о 22 год. 29 хв. самовільно покинув лікувальний заклад та зник у невідомому напрямку.
У подальшому, підозрюваним проводилося лікування у двох медичних закладах, розташованих у м. Києві.
При цьому, після повідомлення 13.10.2014р. ОСОБА_6 про приїзд слідчого до м. Києва для проведення за його участю слідчих дій, підозрюваний достроково залишив лікувальний заклад (відділення гнійної хірургії Головного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» Міністерства оборони України).
Одночасно з цим, підозрюваний ОСОБА_6 перестав користуватися абонентським номером НОМЕР_4 , яким раніше підтримував зв`язок із слідчим.
Після того, підозрюваним скеровано до слідчого відділу прокуратури області декілька телефонограм та одне письмове повідомлення про його перебування у м. Донецьку у зв`язку із доглядом за хворою матір`ю.
При цьому, у поштовому конверті зазначено адресу підозрюваного: АДРЕСА_1 та міститься відбиток відділення поштового зв`язку «Київ 1».
Під час досудового слідства оперативним підрозділом (ВВБ в Рівненській області ДВБ МВС України) виконувалося доручення слідчого про привід підозрюваного ОСОБА_6 з метою розгляду клопотання про його взяття під варту, однак фактичне місцезнаходження підозрюваного встановлено не було.
У свою чергу, проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями встановлено спроби підозрюваного ОСОБА_6 перешкоджати кримінальному провадженню.
Зокрема, останній, перебуваючи на стаціонарному лікуванні, що з його слів унеможливлювало прибуття до органу досудового розслідування для проведення слідчих дій, систематично залишав приміщення лікувального закладу для зустрічей з особами, які б могли йому допомогти перешкодити кримінальному провадженні.
Одночасно, спілкуючись із своїм захисником, а також іншими особами, ОСОБА_6 підшуковував осіб, які б могли надати неправдиві показання на його користь чи провести відповідні експертизи чи дослідження, а також обговорював можливі способи створення штучних доказів, які б підтверджували його позицію щодо подій, які відбувалися 04.09.2014.
Також, слідством встановлено спроби ОСОБА_6 впливати на потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , до яких він звертався з пропозицією змінити показання про обставини вчинення ним кримінального правопорушення.
Таким чином, обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення та його поведінка після цього, дають беззаперечні підстави вважати, що необхідним є обрання стосовно підозрюваного виключно найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування та не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Вивченням особи ОСОБА_6 на даний час встановлено, що він працездатний, неодружений, не похилого віку, на утриманні особи не перебувають, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, раніше не судимий. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.
Під час розгляду клопотання слідчий та прокурор вказують на те, що є достатні дані вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний зможе незаконно впливати на інших учасників у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, та гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили суд його задовольнити, крім того суду повідомили, що підозрюваний ОСОБА_6 незаконно впливає на потерпілих, внаслідок чого вони звертаються до слідчого із заявами та клопотаннями про закриття кримінального провадження. Однак вони підтримують надані ними показання щодо обставин вчинення злочину. Ствердили суду, що необхідність тримання підозрюваного під вартою підтверджується матеріалами негласних слідчих дій.
ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання, просили суд обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зокрема ОСОБА_6 суду пояснив, що 05.09.2014р. він знаходився на стаціонарному лікуванні у РОКЛ, вказану лікарню він залишив, оскільки була необхідність продовження лікування у м. Київ за місцем своєї роботи та отримання більш кваліфікованої медичної допомоги у спеціалізованих медичних закладах. 06.09.2014р. поступив у реанімаційне відділення Державної установи «Інститут серця» МОЗ України в м. Київ, пізніше його було переведено у військовий шпиталь у м. Київ, де були проведені операції на кінцівку ноги. У вказаному інституті проходив лікування з 06.09.2014р. по 29.09.2014р. Також продовжував лікуватися в головному військово медичному госпіталі м. Київ з 29.09.2014р. по 13.10.2014р. Пізніше він змушений був поїхати в м. Донецьк де проживають його батьки, з метою забрати їх із зони проведення Антитерористичної операції, про що він повідомляв прокуратуру Рівненської області. Батька він забрав до Рівненської області а матір, яка є інвалідом І групи без однієї ноги вивести не зміг, оскільки для цього необхідний відповідний транспорт. Про свої дії та переміщення він постійно інформував слідчого. Також суду повідомив, що на даний час у окружному адміністративному суді м. Києва слухається справа про його поновлення на роботі та в Бродівському районному суді Львівської області він захищає свої майнові права, про що надав документи із відповідних судів. Вважає, якщо до нього буде обрано запобіжний у вигляді тримання під вартою то він не зможе захистити свої конституційні права у названих вище судах та не зможе здійснювати догляд за своїми батьками. Також вважає безпідставним звернення слідчого до ВВБ ДВБ УМВС України в Рівненські області щодо встановлення його місця знаходження, оскільки даний підрозділ встановлював місце його знаходження лише в Рівненській області, а він у названий вище час працював на посаді заступника начальника Департаменту організації діяльності підрозділів міліції особливого призначення начальником відділу спецоперацій МВС України, тобто в м. Київ де він в той час перебував його ніхто не розшукував. На даний час він зацікавлений у якнайшвидшому вирішенні його справи, вважає, що він надасть докази органу досудового слідства, які спростують його винність в інкримінованому злочині.
05.09.2014 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Із досліджених в судовому засіданні листків не працездатності слідує, що ОСОБА_6 перебував на лікуванні з 04.09.2014р. по 05.09.2014р. у РОКЛ з діагнозом «вогнепальне наскрізне поранення м`яких тканин правого стегна, забій м`яких тканин лівої частини осадження ділянки обох ліктів. З 06.09.2014р. по 29.09.2014р. перебував на лікуванні у Державній установі «Інститут серця» МОЗ України в м. Київ з діагнозом «вогнепальне наскрізне поранення м`яких тканин правого стегна, забій м`яких тканин середньої третини лівої голені попередньо внутрішньої поверхні, рана шкіри статевого органу». З 29.09.2014р. по 13.10.2014р. перебував на лікуванні у головному військовому клінічному госпіталі з діагнозом «наскрізне вогнепальне поранення м`яких тканин правого стегна».
Із досліджених повідомлень та телеграм ОСОБА_6 в адресу слідчого слідує, що підозрюваний належним чином повідомляв слідчого про своє місце перебування.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою є недоцільним.
Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 не судимий на утриманні має двох батьків похилого віку, зокрема батька ОСОБА_9 1939 року народження, який став проживати в м. Здолбунів оскільки переїхав із м. Донецьк, матір ОСОБА_10 1938 року народження, яка є інвалідом І групи по життєво, зареєстрована та проживає в м. Донецьк. ОСОБА_6 єдиний син у батьків, є ветераном війни Афганістану - учасником бойових дій, що стверджується посвідченням № НОМЕР_5 від 15.06.2006р. виданим Львівським облвійськоматом. Згідно з витягу з наказу № 405 о/с від 29.05.2014р. ГУ МВС України в Київській області, ОСОБА_6 приймався по заяві заступником командира батальйону служби міліції особливого призначення «Миротворець» з кадрового забезпечення, згідно довідки № 43/3-111 від 08.12.2014р. виданої МВС України, ОСОБА_6 з 26.08.2014р. на підставі наказу МВС України був направлений у службове відрядження до зони проведення Антитерористичної операції. Також суд бере до уваги те, що потерпілі по вказаній справі не мають претензій матеріально та морального характеру до підозрюваного, що стверджується їхньою нотаріально посвідченою заявою від 21.01.2015р. Із досліджених клопотань потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 слідує, що вони покладаються на розсуд суду щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 . Як встановлено підозрюваний самостійно з`явився до слідчого та суду для вирішення питання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт із забороною залишати житло в період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв..
Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,
В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_6 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Донецьк, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за адресою АДРЕСА_2 в період доби з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв..
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали терміном до 02 квітня 2015 року
Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 02 квітня 2015 року.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання у Здолбунівський районний відділ УМВС України у Рівненській області.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1