Справа № 487/3288/15-к
Провадження № 1-кп/487/342/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2015 року. Заводський районний суд м.Миколаєва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0001502 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , громадянина Грузії, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Каспі Грузія, не одруженого, не працює, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В :
22 березня 2015 року о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходився на перехресті вул..Фрунзе та вул..7-ма Поперечна в м.Миколаєві, де реалізуючи виниклий злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, підійшов ззаду до ОСОБА_4 та шляхом ривку зірвав з її плеча жіночу сумку марки «Fukou» вартістю 350 грн., у якій знаходились: мобільний телефон марки «Alkatel» 1030, вартістю 334 грн., два гаманця на загальну суму 70 грн., грошові кошти у сумі 90 грн., косметика вартістю 100 грн, калькулятор марки «Kenko», вартістю 15 грн., губка міні для взуття марки «Премія» вартістю 7 грн.
Після цього, ОСОБА_6 утримуючи викрадене майно при собі, не реагуючи на крики потерпілої про повернення майна, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 949 грн., яка відшкодована під час досудового слідства майно повернуто.
В судовому засіданні обвинувачений щиро каючись у вчиненому свою вину у вчинені описаного вище злочину визнав повністю, пояснив, що 22 березня 2015 року йому треба було їхати додому, але маршрутки не ходили, а на таксі не було грошей, тому він вирішив вирвати у потерпілої сумку і на викрадені гроші поїхати додому на таксі. До потерпілої він підійшов ззаду, вирвав сумку і не реагуючи на її крики побіг, утримуючи сумку при собі. Попросив пробачення у потерпілої та просив строго не наказувати.
Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що 22.03.2015 року поверталась з роботи додому, йшла повільно, в цей час обвинувачений ззаду вирвав в неї сумку з речами, і незважаючи на її крики побіг геть. Вона викликала міліцію і через деякий час в цей же день обвинуваченого привели працівники міліції, при ньому була сумка. Вона його впізнала по статурі, одягу та своїй сумці. Додала, що всі речі їй повернуті, просила призначити покарання у виді арешту.
Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюється. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, свідка захисту, дослідженням характеризуючих обвинуваченого матеріалів та матеріалів, які стосуються речових доказів у справі.
Оцінивши досліджені та перевірені докази в сукупності та взаємозв`язку суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованому йому злочині доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При призначені покарання ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину (середньої тяжкості), особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро покаявся, знаходиться на території України з грубими порушеннями міграційного законодавства, ухиляється від виїзду з території України, відносно якого прийнято рішення про примусове його повернення до Грузії із забороною в`їзду в України на 3 роки, не працює, характеризується посередньо, та вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів призначити йому покарання у виді арешту.
Враховуючи, що ОСОБА_6 призначене покарання у виді арешту, а обвинувачений тримається під вартою, то з урахуванням особи обвинуваченого, який не працює, знаходиться на території України з грубим порушенням міграційного законодавства, у відношенні якого прийнято рішення про примусове повернення до Грузії, а також обставин справи вчинено відкрите заволодіння майном потерпілої в темну пору доби, на підставі ч.3 ст.377 КПК суд вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 376-378 КПК України суд,
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням в СІЗО м.Миколаєва.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 22 березня 2015 року.
Речові докази: жіночу сумку марки «Fukou», мобільний телефон марки «Alkatel» 1030, два гаманця, грошові кошти у сумі 90 грн., косметику, калькулятор марки «Kenko», губку міні для взуття марки «Премія», платіжні картки КБ «Приват Банк», платіжну картку КБ «Дельта Банк», зв`язку ключів, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити останній за належністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя ОСОБА_1