Справа № 539/2640/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни кримінальне провадження на підставі угоди зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000833 від 16.07.2015 року відносно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючий, не одружений, освіта середня, в силу ст. 89 КК України не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 з 03.07.1991 року по 29.03.1993 року проходив строкову службу в Збройних силах України на посадах стрілка, кулеметника, навідника, навідника СПГ 9 мм. у військових частинах № 5442, 3217, 4101.

07.05.1993 року ОСОБА_4 закінчив строкову військову службу в ЗСУ та був переданий в запас у званні рядового, а з 10.05.1993 року по 29.08.1995 року перебував на обліку у запасі в Лубенсько-Оржицькому ОМВК в Полтавській області. 29.08.1995 року ОСОБА_4 було знято з військовог обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності.

23.06.2015 року, ОСОБА_4 прибув до Лубенсько-Оржицького ОМВК де написав заяву з проханням поставити його на облік військовозобов`язаних оскільки він бажає брати участь в АТО. За заявою ОСОБА_4 його було поставлено на військовий облік до Лубенсько- Оржицького ОМВК.

Відповідно до Указу Президента України № 15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року, в червні 2015 року ОСОБА_4 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії.

23.06.2015 року ОСОБА_4 пройшов медичну комісію, яка визначає придатність до військової служби (по мобілізації). В цей час, ОСОБА_4 було повідомлено про прибуття на 09.07.2015 року для відправлення в навчальний центр м. Старичі,

Яворівського району, Львівської області, йому було вручено під розпис бойову повістку а також роз`яснено кримінальну відповідальність за ухилення від призову по мобілізації.

Крім цього, ОСОБА_4 було роз`яснено зміст ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме те, що він не відноситься до осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_4 , не зважаючи на отримання бойової повістки 30.06.2015 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та відмовився в письмовій формі від призову за мобілізацією у Збройних Силах України.

Таким чином, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією і прямо відмовився від несення обов`язків військової служби у Збройних Силах України під час часткової мобілізації.

Своїми діями, які виразилися в ухиленні від призову за мобілізацією ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 336 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 21 липня 2015 року, між прокурором та обвинуваченим, відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Сторони узгодили покарання за ст.336 КК України, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину у виді позбавлення волі строком на 3 ( три) роки. Враховуючи, що на думку сторін можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без реального відбування покарання, сторони узгодили звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком в 2 роки, а також із застосуванням ст. 76 ч.1 п.п.2 - 3 КК України, відповідно до якої покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Наслідки укладання та затвердження даної угоди згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України визначені та обговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання він може виконати реально, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України визнав повністю в розмірі оголошеної підозри.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 також вважав, що при укладенні даної угоди, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та

Кримінального кодексу України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з наступного.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною четвертою ст. 469 цього Кодексу угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості .

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє те, що він має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень у вчиненні якого він обвинувачується, а також має права визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та що він цілком розуміє свої права передбачені ч. 5 ст. 474 цього Кодексу.

Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого ОСОБА_4 , який пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України, у випадку якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Виходячи із вимог ст.75 КК України та враховуючи те , що визначення іспитового строку та обов`язків передбачених ст.76 КК України визначаються судом , то суд вважає за необхідне до основного покарання від звільнення з випробування від якого сторони дійшли згоди, встановити іспитовий строк в 2 ( два) роки та покласти обов`язки передбачені пп .2-3 ч.1 ст.76 КК України , а саме, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Підстав для обрання заходів забезпечення кримінального провадження, до набранням вироком законної сили суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України суд ,-
З А С У Д И В:
Угоду про визнання винуватості від 21 липня 2015 року по кримінальному провадженню № 0000833 від 16.07.2015 року, укладену між прокурором Лубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 2 (два) роки.

На підставі пп. 2-3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Підстав для обрання заходів забезпечення кримінального провадження, до набранням вироком законної сили суд не знаходить.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1