Справа 1-27/2007 р.
В И Р О К

І м е н е м У
к р а ї н и

31
жовтня 2007 року Красилівський районний
суд Хмельницької області

в складі
головуючого: судді
Святецького В.В.,

при секретарі
Нахильчук С.Ф.,

з участю
прокурора
Сліпця В.С.,

захисника - адвоката ОСОБА_1.,

представника
потерпілих адвоката ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Красилові кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з вищою
освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, в скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

12 жовтня 2006
року біля 23 год. ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, на
перехресті вулиць Жовтнева та Леніна в. с Чепелівка Красилівського району під
час сварки наніс ОСОБА_4. удар кулаком в область голови. Від удару ОСОБА_4.
упав та вдарився головою об тверде покриття дороги, внаслідок чого отримав тяжкі
тілесні ушкодження, від яких
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в лікарні.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину свою визнав
частково і показав, що 12 жовтня 2006 року біля 20 год. прийшов в бар
«Світлана», який розташований в с. Чепелівка Красилівського району. Через
кілька хвилин в бар зайшли ОСОБА_4. та ОСОБА_5., з якими він розпив пляшку
горілки. В бар кілька разів заходив ОСОБА_6., який був в нетверезому стані.
Пропонував їм випити з ним, однак, вони відмовились. Коли бар закривався вони
вийшли на вулицю. ОСОБА_5. поїхав велосипедом додому, а він з ОСОБА_4.
залишився. Ніякого конфлікту між ними не було. Через кілька хвилин приїхав його
брат ОСОБА_7 автомобілем ВАЗ-2109 і вони з ним поїхали по домівках. По дорозі
ОСОБА_4. вмішувався в його розмову з братом. На його зауваження відповів
нецензурною лайкою. На перехресті вулиць Жовтнева та Леніна с. Чепелівка він
вийшов з автомобіля щоб іти додому. ОСОБА_4.
також вийшов з автомобіля, підійшов до нього і схопив за одежу на
грудях. Він відштовхнув ОСОБА_4 від себе, від чого той упав на тверде покриття
дороги. Його брат ОСОБА_7 та ОСОБА_8., який також їхав з ними, вийшли з автомобіля,
допомогли ОСОБА_4. піднятись, а його відправили додому. Наміру завдати ОСОБА_4.
тяжкі тілесні ушкодження в нього не було. В скоєному розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_9. показала, що 12 жовтня 2006 року біля
23 год.30 хв. вона почула на подвір»ї голоси. Виглянувши через двері, побачила
ОСОБА_7 та свого сина. ОСОБА_7
привітався до неї та підвів до дверей сина. ОСОБА_7 сказав до сина, що заїде
наступного дня за ним і вони поїдуть на роботу разом. Коли син зайшов до хати,
то вона запитала чому він напився, оскільки він опирався на стіну. Сину стало
погано і він вийшов з хати, де вирвав. Коли повернувся до хати, то вона
побачила, що одяг був в крові, з носа йшла кров. На її питання з ким бився син
відповів, що ні з ким не бився. Син ліг на диван, але йому стало погано і вона
викликала швидку допомогу.

Потерпілий ОСОБА_10. показав, що в ніч на 13 жовтня 2006
року він прокинувся від шуму і побачив, що з сином погано. Син лежав на дивані,
тілесних ушкоджень він в нього не бачив, лише одяг був в крові. Зателефонував
на швидку, однак йому сказали, що хай син проспиться. Через деякий час синові стало ще гірше і він знову викликав
швидку. Спочатку синові надали допомогу в Красилівській ЦРЛ, а потім відправили
в Хмельницьку обласну лікарню. Після операції лікар повідомив йому, що синові
був нанесений сильний удар тяжким тупим предметом. ІНФОРМАЦІЯ_2 син помер в
лікарні.

Свідок ОСОБА_6. показав, що 12 жовтня 2006 року у
вечірній час він зайшов в бар «Світлана» купити цигарок. Там сиділи ОСОБА_3,
ОСОБА_4та ще один чоловік. Він поїхав до матері. Після 22 години він знову
приїхав до бару, так як забув цигарки. В барі вже нікого не було. Він взяв
цигарки і пішов до автомобіля. Автомобіль не заводився, а тому він почав його
штовхати. При цьому побачив ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які стояли за рогом будинку
культури один проти одного. Позаду ще хтось стояв, але він не бачив хто саме.
ОСОБА_3 наніс ОСОБА_4 два удари кийком по голові зверху. Один удар прийшовся в
правий бік голови, а куди прийшовся другий удар він не бачив. Раніше ОСОБА_3
погрожував йому резиновим кийком, а тому вважає, що саме ним той наносив удари
ОСОБА_4.. Від удару ОСОБА_4 присів. Він чув як ОСОБА_4 сказав: «Що ти робиш, ми
ж свої». Поблизу ніяких автомобілів він не бачив.

Свідок ОСОБА_11. показав, що 12 жовтня 2006 року ввечері
він приїхав разом з ОСОБА_8. до бару «Світлана», щоб поговорити з братом
ОСОБА_3. В барі вони зустріли ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_12. з сином.
Коли бар закрився вони сіли в автомобіль та поїхали. Він сидів за кермом,
ОСОБА_3 - біля нього, ОСОБА_4 сів позаду нього, а ОСОБА_8- позаду ОСОБА_3. По
дорозі між ОСОБА_3 та ОСОБА_4ом виникла суперечка. Він зупинився на перехресті
вулиць Леніна та Жовтневої, сказав ОСОБА_3 йти додому. ОСОБА_3 вийшов з автомобіля, ОСОБА_4 також
вийшов. В дзеркало заднього виду він побачив, що ОСОБА_4 упав і вийшов з
автомобіля. ОСОБА_4 вже почав підводитись, спираючись на руку. Він допоміг
ОСОБА_4 піднятись, обтрусив штани і посадив в автомобіль. ОСОБА_3 пішов додому,
а він відвіз ОСОБА_4 додому. В нього з носа йшла кров. Коли ОСОБА_4 вийшов то
схилився на автомобіль. Він подумав, що ОСОБА_4ові погано і допоміг дійти до
хати, сказавши, щоб наступного дня виходив на роботу. З хати вийшла мати
ОСОБА_4, він привітався з нею і сказав подивитись за ОСОБА_4ом бо він себе
погано почуває.

Свідок ОСОБА_8. показав, що 12 жовтня 2006 року біля 23
години він разом з ОСОБА_12 автомобілем ВАЗ-2109 під керуванням останнього
приїхали до бару «Світлана», де зустріли ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Вони всі сіли в
автомобіль і поїхали. По дорозі між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник спір. На
перехресті вулиць Леніна та Жовтнева ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вийшли з автомобіля та
почали шарпатись. Він вийшов також і
побачив, що ОСОБА_4 лежить на дорозі. ОСОБА_7
допоміг ОСОБА_4ові піднятись. ОСОБА_11 пішов додому, а вони підвезли
ОСОБА_4 додому.

Свідок ОСОБА_5. підтвердив, що дійсно розпивав спиртні
напої з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в барі «Світлана». Біля 21 год.30 хв. він пішов
додому, ніяких конфліктів при ньому не було.

Свідок ОСОБА_12. показав, що 12 жовтня 2006 року біля 22
год. прийшов в бар «Світлана» . Випивши кухоль пива він вийшов з бару і зустрів
ОСОБА_7 та ОСОБА_8.. Біля бару він також зустрів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були у
«веселому настрої». ОСОБА_6. в той вечір він не бачив. Ніяких конфліктів чи бійок
при ньому не було.

Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_13..

Свідок ОСОБА_14. показав, що 12 жовтня 2006 року біля 23
год. він бачив як в селі Чепелівка «біля хреста» зупинився автомобіль, з якого
вийшли двоє людей і почали шарпатись. Чи наносили вони удари, він не бачив.
Ніяких предметів в їх руках він також не бачив.

На
досудовому слідстві дії ОСОБА_3. кваліфіковані по ч.2 ст. 121 КК України як
умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Однак, з
висновками слідства суд не може погодитись з наступних підстав.

В силу ст. 62 Конституції України обвинувачення не може
грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не може
покласти в основу обвинувачення ОСОБА_3. по ч.2 ст. 121 КК України покази
свідка ОСОБА_6. про те, що він бачив як біля будинку культури ОСОБА_3 наніс
ОСОБА_4. два удари по голові предметом схожим на гумовий кийок, оскільки вони
не підтверджуються будь-якими іншими доказами та не узгоджуються з висновками
судово-медичних експертиз про механізм спричинення ОСОБА_4. тяжких тілесних
ушкоджень.

Підсудний
ОСОБА_3 показав, що перебував з ОСОБА_4. в дружніх відносинах, а тому підстав
та умислу завдати останньому тяжких тілесних ушкоджень, тим більше таких, що
спричинили його смерть в нього не було.
Він лише відштовхнув потерпілого від себе, не передбачаючи таких
наслідків.

Відповідно до
протоколу огляду місця події від 09 грудня 2006 року в місці відгалуження вулиці
Жовтневої від вулиці Леніна дорога з твердим
покриттям, яке насипане з грузу та щебенню. На момент огляду вулиця від
експлуатації вкатана, містить вибоїни та виступи каміння грузу та щебенню.

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 79 від 23
листопада 2006 року та 89 від 22 грудня 2006 року причиною смерті ОСОБА_4.
явилась закрита черепно-мозкова-травма (тотальний крововилив під м»які мозкові
оболонки, епідуральна гематома справа - клінічно, забій головного мозку,
перелом кісток основи та склепіння черепа), що ускладнилось набряком та
набуханням головного мозку. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії
Тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення та
перебувають в прямому причинному зв»зку з настанням смерті.

Також виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу
внутрішнього кута лівого ока, садна шиї, які могли виникнути від дії тупих
твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею ( не виключено руками чи
ногами сторонньої особи) та за своїм характером являються легкими тілесними
ушкодженнями.

Зазначені тілесні ушкодження могли виникнути при
первинному ударі твердими предметами з обмеженою травмуючою поверхнею ( не
виключено руками сторонньої людини) в ліву навколоочну ділянку та з послідуючим
падінням тіла та ударом об тверді предмети з необмеженою травмуючою поверхнею
скронево-тім»яною ділянкою голови справа.

Характерних ушкоджень, які б свідчили про нанесення
тілесних ушкоджень палицею або металевим прутом не виявлено.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №
62 від 27 червня 2007 року при зовнішньому дослідженні трупа ОСОБА_4. виявлені
тілесні ушкодження у вигляді синця біля внутрішнього кута лівого ока, садна на
передній поверхні шиї в верхній третині зправа. При внутрішньому дослідженні
виявлені наступні тілесні ушкодження: лінійний перелом луски правої скроневої
кістки, який розповсюджувався на пірамідку скроневої кістки і закінчувався в
середній черепній ямці зправа, тотальний крововилив під м»якими мозковими
оболонками над півкулями головного мозку, переважно на базальних поверхнях
скроневої і лобної долей зліва.

По наявності лінійного перелому правої скроневої кістки,
який переходив на основу черепа і який можна розцінювати як ударне пошкодження,
і по наявності ділянок забою головного мозку на переважно нижній поверхні
лобної і скроневої долей зліва, які можна розцінювати як протиударні
ушкодження, можна вважати, що в даному випадку була травма прискорення, якою є
травма і при падінні з висоти власного зросту. Тому не виключено, що перелом
кісток склепіння і основи черепа, внутрішньо-черепні ушкодження могли виникнути
при падінні ОСОБА_4. з висоти власного зросту з наданням його тілу прискорення
чи без надання прискорення, при умові приземлення і удару правою боковою
поверхнею голови - скроневою ділянкою до виступаючого твердого предмету.

По судово-медичним даним ушкоджень, характерних для дії
на тіло ОСОБА_4. тупого твердого предмету довгастої форми типу гумового кийка
немає.

Таким чином, оцінюючи всі докази в сукупності та витлумачуючи
всі сумніви в користь підсудного, суд приходить до висновку, що під час
суперечки ОСОБА_3 наніс ОСОБА_4. удар кулаком правої руки в ліву навколоочну
ділянку голови, від чого потерпілий упав та вдарився правою боковою поверхнею
голови до виступаючих елементів твердого покриття дороги, внаслідок чого
отримав тяжкі тілесні ушкодження.

При таких обставинах суд визнає правильним дії підсудного
ОСОБА_3. перекваліфікувати на ч.1 ст. 119 КК України як вбивство вчинене через
необережність.

Обставиною, що пом»якшує вину підсудного є його щире
каяття, обтяжуючою його вину обставиною
є вчинення злочину в стані алкогольного сп»яніння.

Враховуючи
характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, суд вважає правильним покарання призначити у
виді позбавлення волі.

Заявлений
потерпілими цивільний позов в частині відшкодування матеріальних збитків суд
визнає правильним задовільнити в повному обсязі, а в частині моральних збитків
- частково, приймаючи
до уваги глибину моральних та душевних страждань потерпілих, яких вони зазнали
внаслідок смерті сина, а також
враховуючи вимоги розумності, справедливості.

ОСОБА_3 вперше
притягується до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, за який
законом передбачено покарання не більше п»яти років позбавлення волі, являється
учасником бойових дій, що підтверджується копією посідчення учасника бойових
дій серії НОМЕР_1, виданого 26 квітня 2000 року Красилівським районним
військовим комісаріатом, а тому підпадає
під дію п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року.

ОСОБА_3 не заперечує проти застосування до нього акту
амністії, а тому підлягає звільненню від
покарання.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК
України, суд , -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч.1 ст. 119 КК України і
призначити покарання у виді позбавлення
волі строком на п»ять років.

На
підставі п. «д» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 19 квітня
2007 року ОСОБА_3 звільнити від
призначеного покарання.

Стягнути
з ОСОБА_3 в користь потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 матеріальні збитки в сумі 8314 ( вісім тисяч
триста чотирнадцять) грн. 53 коп. та моральну шкоду в сумі 80000 ( вісімдесят
тисяч) грн..

Запобіжний
захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній підписку про невиїзд.

На вирок
може бути подана апеляція до Хмельницького апеляційного суду через
Красилівський районний суд протягом 15 діб з моменту проголошення.

Головуючий