Справа № 694/573/14-к Провадження №1-кп/694/45/14
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
24.04.2014 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радчиха, Катеринопільського району Черкаської області, громадянина України, не працюючого, із неповною середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.03.1998 року за ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.04.2004 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.07.2007 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого 22.11.2008 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Стебне Звенигородського району Черкаської області, громадянина України, не працюючого, із середньою-спеціальною освітою, який перебуває у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.03.2004 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ст. 69, ч. 1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 18.04.2007 року за ч. 1 ст. 187, ч.1 ст. 122, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.11.2010 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 11.09.2013 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
Приблизно о 02 год. 00 хв. 22 січня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, з метою викрадення чужого майна, прийшли до приміщення гаража, який знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , та належить ОСОБА_7 , де впевнившись у відсутності сторонніх осіб та власника, за допомогою металевого прута зірвали навісний замок та проникли всередину, звідки таємно, із корисливою метою викрали 156 кілограм брухту міді, загальною вартістю 7020 гривень та металеву тачку вартістю 250 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникли, спричинивши збитки потерпілому на загальну суму 7270 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням в інше приміщення.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням в інше приміщення.
Крім того, ОСОБА_4 , відносно якого ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.09.2013 року було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та були встановлені наступні обмеження: заборонити перебування в місцях розпивання спиртних напоїв, кафе, барах, ресторанах та інших розважальних закладах, де продають спиртні напої на розлив, заборонити вихід із будинку за місцем проживання з 22.00 години до 06.00 години наступного дня, заборонити виїзд за межі міста, району в особистих справах, з`являтися на реєстрацію до органів внутрішніх справ чотири рази на місяць, з метою ухилення від адміністративного нагляду в період часу з 21.01.2014 року по 06.02.2014 року самовільно залишив місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та поїхав на роботу до м. Богуслав Київської області, не попередивши працівників міліції.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України - самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся. Дав показання про те, що приблизно о 19 год. 00 хв. 21 січня 2014 року він прийшов до свого товариша ОСОБА_3 та вони разом вживали алкогольні напої. Приблизно о 02 годині ночі він запропонував ОСОБА_3 піти пошукати металеві вироби, щоб потім їх продати і отримати за них грошові кошти. ОСОБА_3 погодився та вони разом пішли на вул. Дружби в м. Звенигородка, де знаходились гаражі. Вони перелізли через ворота, за допомогою ломика зірвали навісний замок на гаражі та проникли до приміщення. Там вони побачили вироби з міді, а саме мідні труби та мідні деталі до зварювальних апаратів. Все це вони поклали до мішків та почали виносити з приміщення гаража. Після чого він взяв тачку та погрузили на неї мідні вироби. Потім вони відвезли тачку з міддю на деяку відстань та викликали таксі. Коли машина під`їхала, вони все погрузили та повезли в м. Ватутіне, щоб здати. За мідь вони отримали сім тисяч гривень, які поділили між собою. При цьому 400 гривень дали таксисту та повернулися до м. Звенигородка.
Також ОСОБА_4 дав показання про те, що в січні 2014 року він влаштувався на роботу охоронником в ТОВ «Зодіак» та їздив в період з 03 січня 2014 року по 05 лютого 2014 року в м. Богуслав Київської області, оскільки був вахтовий метод роботи. При цьому він знав, що йому було встановлено адміністративний нагляд, він двічі притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду та не повідомив працівників міліції про залишення свого місця проживання.
Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся. Показав, що ввечері 21 січня 2014 року він знаходився за своїм місцем проживання. В цей час до нього прийшов ОСОБА_4 , який приніс з собою пляшку горілки. Вони сиділи, спілкувалися та випивали. Приблизно о 02 години ночі він запропонував ОСОБА_4 піти пошукати металеві вироби, щоб їх продати та отримати грошові кошти. Вийшовши з дому вони пішли на вул. Дружби в м. Звенигородка,де знаходились гаражі, оскільки він там раніше був, бо допомагав ОСОБА_8 по господарству та бачив у останнього металобрухт. Вони перелізли через ворота, за допомогою ломика зірвали навісний замок на гаражі та проникли до приміщення. Там вони побачили вироби з міді, а саме мідні труби та мідні деталі до зварювальних апаратів. Все це вони поклали до мішків та почали виносити з приміщення гаража. Після чого він взяв тачку та погрузили на неї мідні вироби. Потім вони відвезли тачку з міддю на деяку відстань та викликали таксі. Коли машина під`їхала, вони все погрузили та повезли в м. Ватутіне, щоб здати. За мідь вони отримали сім тисяч гривень, які поділили між собою. При цьому 400 гривень дали таксисту та повернулися до м. Звенигородка.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що він орендує гараж, який розташований по АДРЕСА_4 .
На даний час в гаражі зберігався належний йому брухт кольорового металу, а саме міді в кількості приблизно 150 кг. Приміщення гаража закривається на навісні замки. 22 січня 2014 року приїхавши до приміщення гаражу він виявив, що з нього зникла вся мідь та металева саморобна тачка. Перед цим йому допомагав працювати в гаражі ОСОБА_3 та він його запідозрив у вчиненні злочину. В послідуючому йому стало відомо, що ОСОБА_3 пропонував мідь ОСОБА_9 , жителю с. Озірна Звенигородського району, але той відмовився її купувати. На даний час обвинувачені йому не відшкодували збитки повністю, але він не бажає, щоб їх позбавляли волі.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та кваліфікує їхні дії:
- ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням в інше приміщення.
- ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням в інше приміщення та за ст. 395 КК України як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, однак з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та думки потерпілого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання та вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу винного, який раніше судимий, за місцем реєстрації та місцем роботи характеризується позитивно, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та в межах санкції ст. 395 КК України у виді арешту. При цьому необхідно застосувати положення ч. 1 ст. 70 та ст.. 72 КК України. З урахуванням тяжкості злочину, особи винного та думки потерпілого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання та вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувались.
Захід забезпечення кримінального провадження у виді домашнього арешту, який було обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування, вважати продовженим до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку три роки.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ст. 395 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
- за ст. 395 КК України у виді трьох місяців арешту.
На підставі ст. 70 КК України із застосуванням ст. 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 визначити шляхом повного складання призначених покарань у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку три роки.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Речовий доказ металеву тачку, яка була передана під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_7 (а.с. 24), залишити останньому, як законному володільцю.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувались.
Захід забезпечення кримінального провадження у виді домашнього арешту, який було обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування, вважати продовженим до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1