Справа № 182/1120/15-к
Провадження № 1-кп/0182/304/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000171 від 19.01.2015 р. стосовно неповнолітнього
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл.., українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , з освітою 6 кл., учня 7-го класу КЗ «НЗОШ № 3», не одруженого, раніше не судимого,
за вчинення суспільно-небезпечного діяння, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
неповнолітнього ОСОБА_3
законного представника неповнолітнього ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представника служби у справах дітей
міськради ОСОБА_8
представника КМСД ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и в :
Неповнолітній ОСОБА_3 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, 18.12.2014 р. о 13-15 год. разом з встановленою неповнолітньою особою, матеріали відповідно якої виділені в окреме провадження, знаходячись в приміщенні магазина «Дисконт» по пр.. Трубників, 2-а в м. Нікополь Дніпропетровської обл.., де була подавець ОСОБА_5 , побачили належній останній мобільний телефон «Флай АйКью4410і», який лежав на столі продавця, після чого у них виник умисел, направлений на його викрадення. Реалізовуючи спільний умисел, ОСОБА_3 почав відволікати продавця та ходити по приміщенню магазина під приводом огляду продукції, а встановлена неповнолітня особа, імітувавши дзвінок, начебто розмовляв по телефону. Після цього встановлена неповнолітня особа підійшла до столу, де лежав телефон, і, не зважаючи на то, що її дії побачила продавець, умисно відкрито забрала телефон. Таким чином, встановлена неповнолітня особа разом з неповнолітнім ОСОБА_3 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, відкрито умисно викрали мобільний телефон «Флай АйКью4410і», вартістю 1680 грн., в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 10 грн., на рахунку 8 грн., карта пам`яті на 2 ГБт вартістю 100 грн., які належать потерпілій ОСОБА_5 , чим спричинив їй матеріальний збиток на загальну суму 1798 грн.
В діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
В судовому засіданні ОСОБА_3 , не заперечуючи факт вчинення суспільно-небезпечного діяння, пояснив, що влітку 2014 р. він познайомився з ОСОБА_10 і почав з ним разом гуляти. Т.я. тоді ОСОБА_10 проживав без батьків, він тікав із дому і жив у ОСОБА_10 . Мати його шукала, а коли його знайшли працівники міліції, то повернули додому. Але він і у подальшому тікав з дому і ночував у різних місцях. Взимку у грудні 2014 р. він черговий раз втік з дому. Вони разом з ОСОБА_10 зайшли в приміщення магазину. ОСОБА_10 показав йому на телефон, який лежав на столі біля продавця, і запропонував його викрасти. Він погодився. ОСОБА_10 наказав йому відволікати продавця. Він почав з цією метою ходити по магазину, наче розглядаючи товар. ОСОБА_10 начебто розмовляв по телефону з матір`ю. Потім ОСОБА_10 схопив зі столу телефон і вони разом вибігли на вулицю. Чи кричала їм щось продавець, він не чув. Потім ОСОБА_10 телефон продав. У вчиненому він розкаюється. Зробив це, т.я. ОСОБА_10 запевняв, що йому за це нічого не буде. Розуміє, що поступив неправильно. На даний час він змінив свою поведінку і зобов`язується ходити до школи, слухатися матір.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 його мати ОСОБА_6 показала, що вона проживає із сином і ще двома молодшими дітьми. Спочатку із сином жодних проблем не було, у школі він нормально навчався, але у 2014 році, після того, як син познайомився з ОСОБА_11 , його ставлення до навчання змінилося він почав багато погулювати, тікав із дому, проживав у різних місцях. Вона шукала сина, зверталася в міліцію, міліція його знаходила і повертала їй. Останній раз син утік із дому у грудні 2014 р. Коли йог впіймали за вчинення злочину, то викликали її і сина їй повернули. З цього часу поведінка сина покращилася. Він перестав спілкуватися із ОСОБА_11 , з дому більше не тікав, став регулярно відвідувати школу, відновив тренування з легкої атлетики. На даний час у них із сином нормальні відносини, вона вважає, що він зробив належні висновки і вона здатна здійснювати контроль за його поведінкою.
Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради ОСОБА_8 пояснила, що раніше ОСОБА_3 на обліку у службі не перебував. У зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння було проведено обстеження житлово-побутових умов неповнолітнього. Встановлено, що, хоча житлова площа квартири, де він мешкає з матір`ю та ще 2-ма дітьми є недостатньою, але всі умови для проживання та навчання дитини є. Вважає, що мати може здійснювати контроль за поведінкою неповнолітнього.
Представник кримінальної міліції у справах дітей Нікопольсокого МВ ОСОБА_9 також показав, що зі слів педагогів, ОСОБА_3 на даний час уроки не прогулює і змінив своє ставлення до навчання. У цілому його поведінка значно покращилася. Також вважає, що мати здатна здійснювати контроль за поведінкою неповнолітнього.
Крім того, факт вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння підтверджується показаннями потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_5 показала, що цих неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_12 вона бачила у магазині не один раз. ОСОБА_13 говорив, що вибирає подарунок для матері. У цей день ОСОБА_13 розмовляв по телефону з матір`ю, начебто обираючи дарунок, а ОСОБА_14 ходив по торгівельному залу начебто роздивляючись товар. Вона спочатку ходила за ними, потім зрозуміла, що вони нічого покупати не будуть. Потім у неї на очах ОСОБА_13 схопив її телефон, який лежав на столі. При цьому ОСОБА_13 бачив, що вона це замітила, т.я. у момент викрадання він дивився їй у вічі. Після того, як ОСОБА_13 викрав телефон, неповнолітні вибігли з магазину. Вона була як у оціпенінні, тому не кричала. На даний час їй частково відшкодовані збитки матір`ю ОСОБА_15 .
Інші докази, за згодою сторін кримінального провадження, які правильно розуміють зміст обставин, та добровільно погодилися на це, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, після роз`яснення неможливості оскарження цих обставин, не досліджувалися.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння.
Суспільно-небезпечне діяння, вчинене неповнолітнім ОСОБА_3 має вірну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Ст. слідчий СВ Нікопольського МВ (з обслуговування м. Нікополя та Нікопольського р-ну) ГУ МВС України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_16 за погодженням з ст.. прокурором Нікопольської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, посилаючись на те, що він на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність і просить застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, а саме заборони ОСОБА_3 перебувати без дозволу матері ОСОБА_6 поза межами домоволодіння в період з 21-00 год. до 07-00 год. наступного дня та передачу ОСОБА_3 під нагляд його матері ОСОБА_6 .
Дослідивши зібрані по справі докази суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню і до неповнолітнього ОСОБА_3 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру.
Обираючи вид примусових заходів виховного характеру, суд враховує всі обставини справи, особу неповнолітнього, який навчається у КЗ «НЗОШ № 3», де характеризувався незадовільно, оскільки прогулював заняття, на даний час заняття у школі відвідує, хоча і навчається не в повну силу.
Також суд враховує його вік, стан здоров`я, умови життя та виховання, що він виховується у неповній сім`ї, батько проживає окремо і його вихованням практично не займається, мати виховує крім ОСОБА_3 ще 2 малолітніх дітей, відносини з неї на даний час нормальні, вона надавала і надає йому належні умови для проживання, навчання, контролює його поведінку, що ОСОБА_3 розкаюється у вчиненому і обіцяє в подальшому не вчиняти нових суспільно-небезпечних діянь та кримінальних правопорушень.
Враховуючи всі зазначені обставини по справі, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження неповнолітнього в дозвіллі, встановити особливі вимоги до його поведінки, а саме заборонити йому перебування без дозволу матері ОСОБА_6 поза межами житла, де він проживає в період з 21-00 год. до 07-00 год. наступного дня, передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 , яка згодна і в змозі здійснювати такий нагляд.
Цивільний позов потерпілій був заявлений, але вона від його розгляду добровільно відмовилася.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 105 КК України, ст.. 497, 501 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_3 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, примусові заходи виховного характеру у вигляді обмеження неповнолітнього в дозвіллі, встановлення особливих вимог до його поведінки, а саме заборонити йому перебування без дозволу матері ОСОБА_6 поза межами житла, де він проживає кВ. АДРЕСА_2 в період з 21-00 год. до 07-00 год. наступного дня, передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 строком на 1 (один) рік.
На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом 30 днів з моменту її проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Суддя: ОСОБА_1