Справа № 11а-449 Головуючий у 1
інстанції Волоско І.Р.
ст.ст.121ч.2, 358 ч.2 КК Укр. Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
травень 22 дня Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Брух
Б.І.

Суддів Марітчака
Т.М., Момота В.І.

з участю
прокурора Білінської
Н.Й.

засудженого ОСОБА_1

перекладача ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апел.скаргою

засудженого
ОСОБА_1

на вирок
Сихівського районного суду м.Львова від 11 грудня 2006 року

Цим вироком:

засуджений

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, не працюючий, судимості немає,

за ч.2 ст.121 КК
України на сім років позбавлення волі;

за ч.2 ст.358 КК
України на 2 (два) роки позбавлення волі.

На
підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_1 - сім років
позбавлення волі.

Засуджений
утримується під вартою з 23 березня 2006 року.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ УМВСУ у Львівській області 188 грн.30 коп. судових
витрат.

Вироком
суду ОСОБА_1визнаний винуватим і засуджений за те, що 8 березня 2006 року о 19 год.30 хв.,
перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1,
з метою залякування потерпілого ОСОБА_3, який подав у райвідділ міліції заяву
по факту крадіжки його сином ОСОБА_4 - майна у ОСОБА_3, умисно заподіяв йому
тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Крім
цього, ОСОБА_1восени 2001 року на ринку „Краківський" за попередньою
змовою в групі осіб з невстановленою слідством особою підробив посвідчення
учасника бойових дій серії НОМЕР_1, яке видається установою, яка має право
видавати такий документ, і який надає право ( вданому випадку безкоштовного
проїзду в транспорті) або звільняє від обов"язків, з метою використання
його як підроблювачем, так і іншою особою.

В
апеляції засуджений покликається на те, що вирок винесено з істотним порушенням
матеріального та процесуального законодавства. Суд виніс необґрунтований вирок,
який не підтверджується доказами. Порушено його право на захист; не було
перекладача, що дало змогу сфальсифікувати справу.

Суд
допустив однобічність і упередженість, обвинувальний ухил при розгляді справи.

Вирок
базується на доказах обвинувачення, показаннях потерпілого, свідків, висновку
експертизи, яка була проведена з порушенням наказу МОЗ.

Вважає,
що наніс тілесні ушкодження потерпілому захищаючись від його нападу, його
умисел був раптовим. Просить його дії перекваліфікувати з ст. 121 на ст.. 123 КК України.

Також не
згідний з тим, що суд його засудив за ч.2 ст.358 КК України, оскільки він
посвідчення купив, а не підробляв. За придбання підробленого посвідчення стаття
не передбачає кримінальної відповідальності. Просить в цій частині вирок
скасувати, а справу провадженням закрити за відсутністю в його діях складу
злочину.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого, який підтримав свою апеляцію, міркування
прокурора про залишення вироку без змін, розглянувши матеріали справи, доводи
апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція не підлягає до
задовольняння.

Висновки
суду про винуватість засудженого ОСОБА_1
у вчиненні злочинів за обставин, встановлених судом і викладених у вироку,
підтверджені доказами, дослідженими судом.

А саме:
показаннями потерпілого ОСОБА_3
про те, що 8 березня 2006 року о 19 год.30 хв. до
нього в квартиру прийшов ОСОБА_1,
який в погрозливій формі почав вимагати, щоб він забрав заяву з райвідділу
міліції про вчинення в нього крадіжки майна його сином ОСОБА_4Він відмовився
забирати заяву. ОСОБА_1запропонував вийти в коридор поговорити. Як тільки вони
вийшли в коридор, ОСОБА_1штовхнув його в спину, від чого він, не втримавшись на
ногах, впав і покотився по сходах. Зупинився на площадці між другим та третім
поверхами. У цей момент до нього підбіг засуджений і двічі наніс ножем удари в
область грудей з правої сторони.

Показаннями
свідка ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1в
агресивному тоні почав з'ясовувати у ОСОБА_3 чому він написав
заяву в міліцію на його сина. Запропонував ОСОБА_3 вийти і
поговорити. ОСОБА_3
виходив перший, а ОСОБА_1за ним. Вона також вийшла за ними. Як тільки
ОСОБА_3 вийшов
на сходову клітку, ОСОБА_1відразу штовхнув його в спину. Від удару потерпілий
впав та покотився вниз на сходах. ОСОБА_1 йшов за ним. Вона почала кликати на
допомогу, забігла в одну із квартир і викликала міліцію. Щоб затримати ОСОБА_1
до приходу міліції, запросила його в квартиру. Згодом він був затриманий
працівниками міліції.

Свідок
ОСОБА_5 ствердив, що в його присутності, в квартирі АДРЕСА_1, у ОСОБА_1 було
вилучено ніж, на якому була кров.

Даними
висновку судово-медичної експертизи, згідно яких у ОСОБА_3 виявлено два
поранення правої половини грудей, кожне з яких проникло в плевральну порожнину,
з поступленням туди крові та повітря; спричинені колюче-ріжучим предметом і
були небезпечні в момент заподіяння і за цією ознакою кожне з них відноситься
до тяжкого тілесного ушкодження (а.с.37-38).

Суд,
даючи оцінку показанням засудженого і потерпілого, правильно зазначив у вироку,
що показання потерпілого є правдиві, послідовні протягом досудового і судового
слідства. ОСОБА_3
заперечив нанесення ним засудженому будь-яких ударів; повністю підтвердив
свої показання на ставці віч-на-віч з ОСОБА_1 До засудженого упереджено не
відноситься, майнових та моральних претензій не має (а.с.45).

Показання
ОСОБА_1 в тій
частині, де він вказує, що тілесні ушкодження наніс ОСОБА_3 при
перевищенні меж необхідної оборони, суд обґрунтовано не взяв до уваги,
зазначивши, що потерпілий ОСОБА_1 не погрожував, ударів не наносив і не
намагався повалити з ніг на землю. Як пояснив сам ОСОБА_1потерпілий не хапав
його за ноги, а тільки нагнувся і йому видалося, що той хоче його повалити на
землю. Суд не встановив реальних посягань на ОСОБА_1 з боку потерпілого. Сам
ОСОБА_1 ствердив, що може припускати можливість дій ОСОБА_3, тому суд прийшов
до правильного висновку, що доводи засудженого щодо самозахисту чи самооборони
є надуманими і спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності за ст. 121
ч.2 КК України.

З
матеріалів справи видно, що ОСОБА_1прийшов у квартиру потерпілого з претензіями
до нього, перший штовхнув ОСОБА_3,
а потім наніс два удари ножем в ділянку грудей. Вказані дії ОСОБА_1
свідчать про прямий умисел нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Враховуючи
зазначені обставини, суд правильно кваліфікував злочинні дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.
121 КК України, оскільки він наніс потерпілому умисне тяжке тілесне ушкодження
з метою залякування останнього.

Колегія
суддів не вбачає підстав для перекваліфікації дій за судженого на інші статті.

Винуватість
ОСОБА_1 в підробленні
посвідчення учасника бойових дій стверджується показаннями самого засудженого
про те, що незнайомий мужчина на ринку „Краківський" запропонував йому
посвідчення учасника бойових дій за пляшку горілки. Він погодився, дав йому
свою фотографію та дані про особу. На наступний день отримав підроблене
посвідчення. Заперечив використання посвідчення, пояснив, що зберігав його
вдома. 8 березня 2006 року посвідчення носив при собі і воно було вилучене при
його затриманні.

Даними
техніко-криміналістичної експертизи документів, згідно яких бланк посвідчення
учасника бойових дій серії НОМЕР_2, виданого 20.02.1999 року Львівським
облвійськкоматом на ім"я ОСОБА_1 не відповідає зразку і виготовлений не на
підприємстві, яке здійснює виготовлення бланків документів даного виду. Бланк
даного документу виготовлений способом плоского офсетного друку.

Знаки
серії та порядкового номеру нанесені із використанням канцелярського трафарету.
Кількість знаків порядкового номеру не відповідають кількості знаків в
достовірних документах.

Відтиски
печатки та штампів нанесені кліше виготовленим полімерним способом, не за
правилами фабричної технології (а.с.84-91).

Даними
протоколу особистого огляду та вилучення речей, з яких видно, що при особистому
огляді ОСОБА_1 у нього
було вилучено посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_2 на ім"я
ОСОБА_1(а.с.73); речовим доказом - посвідченням учасника бойових дій на
ім"я ОСОБА_1 за НОМЕР_2 (а.с.93-95).

Покликання
засудженого на те, що в його діях відсутній склад злочину, так як він не
підробляв посвідчення, а лише його придбав - безпідставні. ОСОБА_1своїми діями
сприяв іншій особі виготовити посвідчення і мав бажання його отримати, подавши
їй свою фотографію та дані про себе, тому повинен нести відповідальність за
підроблення посвідчення з метою його використання.

Кваліфікація дій
ОСОБА_1 за ч.2 ст.358 КК України - правильна.

Разом з
тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини
вироку, з показань ОСОБА_1 фразу, що він використовував посвідчення для
безкоштовного проїзду в громадському транспорті.

Hi органами досудового слідства,
ні судом не встановлено факту використання ним посвідчення. Останній це
заперечив як на слідстві, так і в суді (а.с.79,175 зворот).

Безпідставні
твердження засудженого і в тому, що слідством було порушено його право на
захист. Вони спростовуються даними протоколів слідчих дій, заявою ОСОБА_1
(а.с.53,54,55 ) з яких видно, що останньому було роз"яснено його право
мати захисника на слідстві, однак засуджений відмовився від послуг захисника.

У
судовому засіданні в порядку ст.47 КПК України ОСОБА_1 було забезпечено
захисника, а також вручено постанову про пред"явлення обвинувачення та
обвинувальний висновок на російській мові та забезпечено участь в судовому
розгляді перекладача.

Доводи в
апеляції засудженого про однобічність, упередженість, неправильну оцінку судом
доказів у справі, зокрема, показань потерпілого, висновку судово-медичної
експертизи є необґрунтованими.

За
висновком судово-медичної експертизи в ОСОБА_3 виявлено два
поранення правої половини грудної клітки і кожне з них відноситься до тяжкого
тілесного ушкодження, які утворилися від дії колюче-ріжучого предмету, яким
може бути ніж. Даний висновок належно аргументований і не суперечить іншим
доказам у справі.

При
перевірці справи апеляційний суд не виявив допущених істотних порушень
кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального
закону, які тягнули б за собою скасування чи зміну вироку щодо ОСОБА_1

Покарання
засудженому призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України. Воно відповідає
характеру тяжкості вчинених злочинів і даним про особу винного і є необхідним і
достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.
362, 366 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляцію
засудженого залишити без задовольнення.

У
порядку ст. 365 КПК України вирок Сихівського районного суду м.Львова від 11
грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити, виключити з мотивувальної частини вироку
фразу, що засуджений використовував посвідчення учасника бойових дій для
безкоштовного проїзду в громадському транспорті.

У решті
цей вирок залишити без змін.