В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1181/15-к
Провадження № 1-кп/348/148/15

20 липня 2015 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження № 0000088 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківськ, жителя АДРЕСА_1 , українця, на час вчинення злочину військовослужбовця солдата за призовом під час мобілізації до військової частини- польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ), кочегара- паропровідника польової лазні, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, на утриманні немає нікого, громадянина України, несудимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
Підсудний ОСОБА_4 вчинив дії, які полягають у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять днів, але не більше місяця.

Злочин вчинено при наступних обставинах.

20.05.2014 року ОСОБА_4 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу за мобілізацією на особливий період та, згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 20.05.2014 року № 10, призначений на посаду паропровідника-кочегара польової лазні НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони Збройних Сил України у військовому званні «солдат».

У відповідності до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно з вимогами ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Будучи на вищевказаній посаді, солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статтею 65 Конституції України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених законодавством.

Крім того, ст.ст. 131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачають, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника). При цьому, виїзд осіб, які проходять військову службу контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

Однак, військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 знехтував вищевказаними положеннями Конституції України, Законів України та Статутів ЗС України і будучи придатним до військової служби за станом здоров`я вчинив кримінальне правопорушення.

Так, розпорядженнями ТВО начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 27.08. 2014 року № 300/1/дск/ НОМЕР_3 та командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 28.08. 2014 року № 116/2/1/0451 військовослужбовцям за призовом під час мобілізації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 надано короткострокову відпустку із визначеною датою повернення у частину - 5.09.2014 року для продовження несення обов`язків військової служби.

Однак, після завершення вищевказаної відпустки військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 5.09. 2014 року маючи намір тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин не прибув до місця несення служби у військову частину польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та до 25.09. 2014 року перебував за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд.

У подальшому, солдат ОСОБА_4 26.09.2014 року прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що на той час дислокувалась на НОМЕР_4 Рівненському загальновійськовому полігоні ( АДРЕСА_3 ), приступив до виконання обов`язків військової служби, чим припинив вчиняти злочин.

Таким чином, 5.09. 2014 року військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ч.ч. 1, 3 ст. 1, ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України, Військової присяги, маючи намір тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, умисно, після звершення відпустки не з`явився у військову частину польова пошта НОМЕР_1 розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та до 25.09.2014 року перебував за місцем свого проживання у с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області, де проводив службовий час на власний розсуд та обов`язків військової служби безпідставно не виконував.

Своїми вищеописаними діями солдат ОСОБА_4 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, тобто, злочин, передбачений ч.2 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю та пояснив, що він 20.05.2014 року був призваний Івано-Франківським міським військоматом на військову службу за мобілізацією на особливий період в військову частину НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .

З середини травня 2014 року до середини серпня 2014 року він перебував в зоні АТО в Донецькій області.

Після повернення батальйону в смт.Делятин йому була надана короткострокова відпустка 10 діб і він поїхав додому. Однак, перебуваючи вдома у нього виникли проблеми із здоров`ям, в зв`язку з чим він не прибув в в/ч ПП НОМЕР_1 .

Зазначає, що перебував на лікуванні без відома та дозволу комбата.

Усвідомлює, що вчинив злочин, оскільки не з`являвся у в/частину понад десять діб, не повідомив про причини своєї неявки ні керівництво, ні товаришів по службі.

Просить його суворо не карати, у вчиненому щиро розкаюється та обіцяє стати на шлях виправлення.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та зважаючи на те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників процесу, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять днів, але не більше місяця, вірно кваліфіковано за ч.2 ст.407 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого: по місцю проходження військової служби має позитивну характеристику, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, а також його поведінку до і після вчинення злочину.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах, встановлених в санкції частини статті Кримінального кодексу у вигляді штрафу.

На думку суду, саме таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.2 КК України та призначити йому покарання - штраф у розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 - не обирався.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 з часу отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1