Справа № 344/9179/15-к
Провадження № 1-кс/344/2491/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про скасування постанови слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 09 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0001668 від 15 травня 2013 року в частині правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України та направлення матеріалів провадження для продовження досудового розслідування.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання з`явилися, підтримали викладені у скарзі вимоги та просили їх задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні проти скарги заперечив, посилаючись на необґрунтованість її доводів, просив в задоволенні скарги відмовити.

Представник прокуратури в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення скаржника, її представника, слідчого, дослідивши матеріали скарги та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження № 0001668, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Статтею 22 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України») передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що до Івано-Франківського МВ УМВС звернулася громадянка ОСОБА_3 із заявою про вчинення злочину членами сім`ї ОСОБА_6 ) у зв`язку із самовільним зайняттям її земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

15 травня 2013 року за даним фактом СВ Івано-Франківського МВ УМВС було розпочате досудове розслідування.

Постановою старшого слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 09 березня 2015 року про закриття кримінального провадження №0001668, відомості про яке 15 травня 2013 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 197-1 КК України, в частині правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, підставами для закриття кримінального провадження в частині статті 194 КК України став висновок слідчого про те, що заявником не надано документів, якими визначено вартість пошкодженого майна.

Так, як встановлено слідчим суддею зі змісту оскаржуваної постанови та матеріалів кримінального провадження, при розслідуванні даного провадження слідчим було допитано та проаналізовано пояснення потерпілої ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (інженер-землевпорядник ТзОВ НВП «ГІС»), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Разом з тим, як встановлено слідчим суддею, 05 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого із клопотанням про ініціювання слідчих дій, зокрема, просила призначити судову будівельно-технічну експертизу для встановлення наступних питань, зокрема, встановити вартість робіт та матеріалів для відновлення межових знаків та огорожі.

Як зазначив слідчий в судовому засіданні, вказане клопотання ОСОБА_3 ним задоволено не було, оскільки заявницею не надано доказів на підтвердження вартості пошкодженого майна.

Порядок та підстави призначення експертизи в рамках кримінального провадження визначено статтею 242 КПК України.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Відтак, чинний КПК України зобов`язує слідчого звернутися до експерта для визначення розміру матеріальних збитків.

Отже, враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчий безпідставно не розглянув клопотання ОСОБА_3 щодо призначення експертизи в рамках кримінального провадження з метою визначення розміру матеріальних збитків, оскільки відповідно до закону призначення такої експертизи є його обов`язком.

В матеріалах кримінального провадження також містяться письмові вказівки прокуратури м. Івано-Франківська від 24 липня 2013 року слідчому, які, зокрема, зобов`язували слідчого встановити суму збитків, спричинених пошкодженням майна ОСОБА_3 , долучити відповідні підтвердження до матеріалів кримінального провадження.

Як вказала представник скаржника та не заперечив слідчий, вищевказану вказівку слідчим виконано не було.

Отже, відповідно до матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що під час досудового розслідування слідчим не було проведено достатнього та необхідного за даних умов обсягу слідчих дій, необхідних в даному кримінальному провадженні, а встановленим під час досудового розслідування обставинам не дана повна та об`єктивна правова оцінка, а тому оскаржувана постанова не може вважатися такою, що відповідає вимогам статті 110 КПК України.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Частиною 3 статті 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Зважаючи на наведене, вважаю необхідним задовольнити скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 від 09 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0001668 від 15 травня 2013 року в частині правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1