Справа №639/5138/15-к
Провадження №1-в/639/562/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2015 року м. Харків

Жовтневий районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Харківської установи виконання покарань № 27 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

засудженого:

- 22.07.2013 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

-18.12.2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 190, ст.ст.70,71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням згідно ст.82 КК України.

Доводи заяви засуджений обґрунтовує тим, що він відбув відповідну частину призначеного строку покарання, під вартою перебуває з 03.06.2014 року, повністю визнав свою вину у вчинених злочинах та щиро розкаявся, останнім часом не має стягнень та дотримується вимог режиму, став на шлях виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав внесене клопотання, просив суд задовольнити його клопотання.

Представник Харківської установи виконання покарань № 27 віднесла вирішення даного питання на розсуд суду.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, пославшись на відсутність на даний час правових підстав для прийняття рішення в порядку ст.82 КК України, оскільки засуджений жодного заохочення не має, до праці в Харківській установі виконання покарань не залучався, участі у програмах диференційованого виправного впливу не приймав, тобто не довів свого виправлення.

Вислухавши думку засудженого, представника Харківської установи виконання покарань № 27 та прокурора, вивчивши матеріали особової справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

ОСОБА_5 останній раз засуджений вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.12.2014 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.03.2015 згідно Закону України «Про амністію у 2014році» ОСОБА_5 скорочено на половину строк покарання до 1 року 6 місяців 15 днів позбавлення волі.

Тобто початок строку 03.06.2014 року, кінець строку 18.12.2015 року.

З характеристики засудженого ОСОБА_5 вбачається, що в Харківській установі виконання покарань №27 утримується під вартою з 04.06.2014 року. Тримається в приміщенні з великою численністю ув`язнених, в середовище яких конфліктів не має. В бесідах з представниками адміністрації тактовний, виконує передбачені законом вимоги персоналу. Спілкується зі спецконтингентом різної спрямованості.

Вимоги режиму тримання та правил внутрішнього розпорядку не порушував, однак за весь час тримання з 04.06.2014 року по теперішній час заохочень не мав.

В період утримання в Харківській установі виконання покарань № 27 не працевлаштований, доходів не має.
Відповідно до медичної довідки Харківської установи виконання покарань № 27, наданої за результатами огляду від 18.06.2015 року вбачається, що на час огляду загальний стан здоров`я ОСОБА_5 задовільний.

Вимогами ч.3 ст.82 КК України встановлено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ, суду слід ретельно з`ясовувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за злочин за ч.3 ст.185 ККУкраїни, який відноситься до умисних тяжких злочинів.

За сімейним станом ОСОБА_5 офіційно не одружений, малолітніх дітей, батьків пенсійного віку або інших непрацездатних осіб на утриманні не має.

Суд зазначає, що на даний час відсутні докази та матеріали, які б підтверджували, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення або став на шлях виправлення, а також відсутні докази на підтвердження того, що мета покарання досягнуті раніше ніж у строк покарання, визначений обвинувальним вироком суду у відношенні засудженого ОСОБА_5 .

За таких обставин, враховуючи тяжкість вчинених засудженим злочинів та кількість злочинної діяльності, відсутність у нього жодного заохочення за весь час тримання під вартою, відсутність відомостей про те, що засуджений був працевлаштованим в Харківській установі виконання покарань № 27, та відповідно своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів виправлення або став на шлях виправлення, тому суд приходить до висновку, що у відношенні ОСОБА_5 на даний час не може бути прийнято рішення щодо застосування статті 82 КК України, а тому клопотання засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст.82 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого, який тримається під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1