Справа № 183/4016/14
№ 1-кп/183/30/15
В И Р О К
іменем України
24.03.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі Новомосковського міськрайонного суду у закритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепино, Новомосковського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого неповну середню освіту, проживаючого АДРЕСА_1 , не судимого

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 162 КК України,

встановив :

14 квітня 2014 р. близько 04.00 год. ОСОБА_6 підійшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , яке згідно договору на праві власності належить ОСОБА_4 . Після чого у ОСОБА_6 у вказаний час виник злочинний умисел на незаконне проникнення вищезазначеного житла. 14 квітня 2014 р. близько 04.05 год. ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел підійшов до вхідної двері житлового будинку, який розташований на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке згідно договору на право власності належить ОСОБА_4 та всупереч дозволу володільця будинку ОСОБА_4 шляхом пошкодження вхідної двері незаконно проник до житла.

Продовжуючи свою злочинну діяльність 14 квітня 2014 р. близько 04.07 год. ОСОБА_6 , незаконно проникнувши до будинку АДРЕСА_2 , де в кімнаті побачив власницю будинку ОСОБА_4 , та в цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом. Реалізуючи свій злочинний умисел 14 квітня 2014 р. близько 04.09 год. ОСОБА_6 , підійшов до ОСОБА_4 та почав намагатися задовольнити статеві пристрасті неприродним способом. В свою чергу ОСОБА_4 почала чинити опір ОСОБА_6 , але останній доводячи свій злочинний умисел до кінця схопив ОСОБА_4 руками за її руки та застосовуючи фізичне насильство придавив ОСОБА_4 обличчям до дивану тим самим подавивши опір потерпілої ОСОБА_4 та достовірно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що скоює кримінальне правопорушення, умисно задовольнив статеву пристрасть неприроднім способом. Після скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 з місця скоєння злочину втік, спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_4 згідно висновку експерта №1С/Е тілесні ушкодження у виді шести синців на передній поверхні середньої третини правого плеча, задній поверхні лівого ліктьового суглобу, передньо-зовнішній поверхні верхньої третини правого стегна, внутрішній поверхні середньої третини правого стегна, на зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині та на передній поверхні лівого колінного суглобу, багато чисельні садна і крововиливи в області великих статевих губ, та на задній стінці піхви, у своєї сукупності і кожне окремо відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні визнав, кається та має намір відшкодувати завдану шкоду. Від дачі показань відмовився, так як обставини вірно вказані у обвинувальному акті і він їх не оспорює.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень встановленою та доведеною повністю і такою, що знайшла підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 про те, що 14.04.2014 р. близько 04.05 год. вона була дома в будинку, яким вона користується тривалий час і де вона живе за адресою АДРЕСА_2 та спала. Проснулася від стуку, та побачила що в будинок зайшов ОСОБА_6 , він підійшов до неї, заламав їй руки назад, поставив на коліна, зняв одежу та здійснив насилля на нею, задовольнивши свою статеву пристрасть неприродним способом. Вона чинила при цьому опір ОСОБА_6 , але він виявився сильнішим. В наслідок його насильства у неї були тілесні ушкодження, крім того вона перенесла сильні душевні страждання від дій ОСОБА_6 , була змушена тимчасово покинути своє місце проживання, та страждає і тепер. ОСОБА_6 не відшкодував їй завданої шкоди, тому просить призначити йому саме суворе покарання за насильство.

- заявою потерпілої ОСОБА_4 про вчинення щодо неї насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом 14.04.2014 р. в її будинку, особою, що незаконно проникла в будинок.

- оглядом місця події злочинів домоволодіння по АДРЕСА_2 за участю потерпілої ОСОБА_4 , де зафіксована обстановка в будинку та знайдено розірвані труси потерпілої та слід низу взуття, з якого знято гіпсовий зліпок.

- висновком судово-медичного експерта №№1С/Е відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у виді шести синців на передній поверхні середньої третини правого плеча, задній поверхні лівого ліктьового суглобу, передньо-зовнішній поверхні верхньої третини правого стегна, внутрішній поверхні середньої третини правого стегна, на зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині та на передній поверхні лівого колінного суглобу, багато чисельні садна і крововиливи в області великих статевих губ, та на задній стінці піхви, у своєї сукупності і кожне окремо відносяться до легкого ступеню тяжкості.

- висновком трасологічної експертизи №33/02-143 відповідно до якого слід низу взуття на гіпсовому зліпку, вилучений 14.04.2014 р. в ході огляду місця злочину міг бути залишеним кросівками вилученими у ОСОБА_6

- речовими доказами курткою із синтетичної тканини та кросівками із білою підошвою, які були вилучені у ОСОБА_6 при його затриманні 15.04.2014 р. за підозрою у вчиненні злочину відповідно до ст. 208 КПК України, та відбитком взуття із гіпсу, який був знайдений на місці злочину, та трусами, які були зірвані з потерпілої при вчиненні злочину,

- реєстраційною відміткою в паспорті потерпілої ОСОБА_4 відповідно до якого вона прописана з 25.12.1986 р. за адресою АДРЕСА_2 , з чого суд робить висновок, що вона є законним користувачем вказаного домоволодіння.

На цій підставі суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 153 КК України, як задоволення статевої пристрасті неприроднім способом із застосуванням фізичного насильства та за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого та думку потерпілої про призначення йому самого суворого покарання.

Судом пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин не встановлено, однак суд враховує, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечний злочин, пов`язаний із статевою свободою жінки, яка є непорушною, суд враховує також думку потерпілої ОСОБА_4 про призначення самої суворої міри покарання, а також відношення обвинуваченого до вчинених злочинів, в якому суд не бачить ніякого каяття, саме визнання вини суд не може врахувати як пом`якшуючою обставиною, а дійових мір для усунення шкоди потерпілій обвинуваченим протягом тривалого часу розгляду справи не вжито, тому суд не находить підстав для призначення йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням, або нижче найнижчої межі відповідно до ст. 69 КК України, оскільки такі підстави у суду відсутні і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у вигляді позбавлення волі.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України суд, враховує, що призначення покарання з позбавленням волі на вказаний строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання ним нових злочинів, з цих же підстав суд не може бути призначено максимальне покарання передбачене ч. 1 ст. 153 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі, при цьому суд враховує вчинення злочинів вперше, позитивні характеристики з місця проживання та попередньої роботи. Також суд виключає із обвинувачення обтяжуючу покарання обставину вказану слідчим в обвинувальному акті та підтриману прокурором при судовому розгляді справи : перебування ОСОБА_6 під час вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, так як встановлення факту знаходження особи у стані сп`яніння є виключно медичним фактором, а у справі відсутні медичні документи, які б свідчили про проведення медичного аналізу та висновку про знаходження ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. ст. 100, 374 КПК України вирішуючи долю речових доказів, суд вважає, що куртку із синтетичної тканини та кросівки із білою підошвою, які були вилучені у ОСОБА_6 , відбиток взуття із гіпсу, який був знайдений на місці злочину, та труси потерпілої, необхідно знищити, після вступу вироку в законну силу.

Вирішуючи долю інших предметів, що були вилучені при проведені досудового розслідування, та не були визнані як речові докази по справі, ні обвинуваченням, ні захистом суд вважає за необхідне вирішити таким чином: диск з відеозаписом допиту ОСОБА_6 залишити при справі. Предмети які зберігаються в камері речових доказів Новомосковського міського відділу (з обслуговування міста Новомосковська та Новомосковського району) головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області: мобільний телефон «Самсунг» необхідно повернути власнику ОСОБА_6 , змиви крові ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у двох паперових пакетах необхідно знищити, контрольні змиви крові та зрізи нігтів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у двох паперових пакетах необхідно знищити.

Суд не обирає запобіжного заходу ОСОБА_6 з тих підстав, що сторони обвинувачення та захисту про обрання запобіжного заходу клопотання не заявляли, крім того суд враховує, що обвинувачений добросовісно з`являвся у всі судові засідання своєчасно, тому вважає, що обвинувачений добросовісно виконував свої процесуальні обов`язки і підстав вважати, що він їх порушить у суду не має.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, даних особи обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України суд,

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, та призначити покарання за ч. 1 ст. 153 КК України чотири роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 162 КК України один рік обмеження волі.

За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим чотири роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання для відбування покарання після вступу вироку в законну силу та зарахувати в строк відбування покарання час знаходження його під вартою з 15 по 17 квітня 2014 року включно.

Речові докази : куртку із синтетичної тканини та кросівками із білою підошвою, відбиток взуття із гіпсу, труси потерпілої, які зберігаються в камері речових доказів Новомосковського міського відділу (з обслуговування міста Новомосковська та Новомосковського району) головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області після вступу вироку в законну силу знищити.

Диск з відеозаписом допиту ОСОБА_6 залишити при справі. Предмети які зберігаються в камері речових доказів Новомосковського міського відділу (з обслуговування міста Новомосковська та Новомосковського району) головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області: мобільний телефон «Самсунг» повернути власнику ОСОБА_6 , змиви крові ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у двох паперових пакетах знищити, контрольні змиви крові та зрізи нігтів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у двох паперових пакетах знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копії вироків видати учасникам негайно, після проголошення вироку.

Суддя