Справа № 1-732/11
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2013 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Отвіновського П. Л. ,

при секретарі Кочубей Є. В.,

за участю прокурора Хавіна В.О.,

підсудного ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця м. Києва, офіційно не працюючого, освіта вища, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України,

В С Т А Н О В И В :

згідно пред'явленого органами досудового слідства обвинувачення ОСОБА_1 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Під час закінчення судового слідства захисник ОСОБА_2 заявив клопотання про направлення цієї кримінальної справи на додаткове розслідування, мотивуючи це неповнотою та неправильністю досудового слідства, яка на його думку не може бути усунута в ході судового слідства.

Суд, з'ясувавши думку всіх учасників судового розгляду, з яких прокурор був проти задоволення клопотання, а підсудний підтримав це клопотання, вивчивши матеріали кримінальної справи, вважає, що це клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.11 Перехідних положень КПК України 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, цю кримінальну справу суд і після набрання чинності КПК України 2012 року продовжує розглядати, згідно положень КПК України 1960 року.

Згідно вимог ст.281 КПК України 1960 року суд, якщо виникне в цьому необхідність, вправі, з власної ініціативи, або за ініціативою учасників судового розгляду, повернути кримінальну справу на додаткове розслідування, у тому числі й з мотивів неповноти досудового слідства, за умови, що ця неповнота не може бути усунута в судовому засіданні.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.368 КПК України 1960 року, однобічним або неповним визнається досудове слідство, коли залишилися недослідженими такі обставини, зясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи. Досудове слідство в усякому разі визнається однобічним і неповним, коли не були допитані певні особи, не були витребувані і досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як указано у розясненнях Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.8 постанови від 11 лютого 2005 р. №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин).

Суд, проаналізувавши матеріали справи та враховуючи вищевказані положення процесуального закону й розяснення Пленуму Верховного Суду України, вважає що досудове слідство по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_1 проведено неповно й поверхнево, оскільки під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були зясовані обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та кваліфікації дій підсудного, що є безумовною підставою для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, оскільки виявлена неповнота досудового слідства не може бути усунута в ході судового розгляду.

Цей висновок суду ґрунтується на наступному.

Як убачається з обвинувачення ОСОБА_1 органи досудового слідства інкримінували умисне ухилення від сплати податку з доходів фізичних осіб, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у особливо великих розмірах. Зазначене ухилення на їх думку відбулося наступним чином ОСОБА_1 отримавши 19.09.2003 року довідку ДПІ у Оболонському районі м. Києва про присвоєння ідентифікаційного номеру - НОМЕР_1, будучи фізичною-особою - громадянином України, відповідальним за облік своїх доходів, одержаних або нарахованих на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, нарахування доходу та сплату податку з доходів фізичних осіб, умисно ухилився від сплати податку з доходів фізичних осіб в сумі 4 797 000 грн., що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів у значних розмірах за наступних обставин. Так, ОСОБА_1, для зарахування та використання грошових коштів - доходу, отриманого ним як фізичною особою внаслідок виконання цивільно-правового договору № 1 від 28.04.2009 року як оплата по пред'явленому векселю укладеного з Концерном «Енергопромінвест», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, та приховування отриманого доходу, відкрив 19.05.2009 року, як фізична особа, картковий рахунок НОМЕР_2 в АКБ "Правекс - Банк" (МФО 321983), розташований в м. Києві, підписавши заяву на відкриття та обслуговування картрахунку від 19.05.2009 року з попередженням згідно п. 9 заяви на відкриття рахунку про заборону використання вказаного рахунку для операцій, пов'язаних з здійсненням підприємницької діяльності.

В подальшому, ОСОБА_1 достовірно знав, що на його картковий рахунок фізичної особи НОМЕР_2 в АКБ "Правекс - Банк" (МФО 321983) від Концерну «Енергопромінвест». в якості оплати по пред'явленому векселю згідно договору № 1 від 28.04.2009 року надійшли грошові кошти 12.06.2009 року в сумі 6 000 000 грн., 15.06.2009 року в сумі 7 900 000 грн., 24.06.2009 року в сумі 3 000 000 грн., 26.06.2009 року в сумі 3 100 000 грн., 30.06.2009 року в сумі 4 000 000 грн., 02.07.2009 року в сумі 4 880 000 грн., 06.07.2009 року в сумі 3 100 000 грн., які згідно заяв на видачу готівки з використанням паспорту ОСОБА_1, серії НОМЕР_3, виданого Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві 05.10.2003 року, останній особисто отримав готівкою, що підтверджується висновком експерта № 175 від 01.07.2010 року. Вказані грошові кошти являються його доходом, якими ОСОБА_1 розпорядився за власним бажанням, передавши невстановленій особі, однак він зобов'язаний самостійно включити до складу сум нарахованого доходу до декларації про доходи, одержані з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року в сумі 31 980 000 грн., з якого, у відповідності до ст. 22.3, п. 7.1 ст. 7 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 року № 889-ІУ, має бути нарахований та сплачений податок за ставкою оподаткування 15%.

Незважаючи на це, ОСОБА_1, діючи умисно, в порушення п.п. 8.2.1 п.8.2, п.п. 16.3.3. п. 16.3 ст. 16, п.п. «а» п. 19.1 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 року, з метою ухилення від сплати податку з доходів фізичних осіб шляхом приховування об'єкту оподаткування - доходу, отриманого внаслідок виконання цивільно-правового договору в 2009 році на загальну суму 31 980 000,00 грн., в декларації про податок з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року наданої 08.07.2010 року вх. 2186 до ДГП у Оболонському районі м. Києва, вказану суму 31 980 000,00 грн. не задекларував, чим умисно ухилився від сплати податку з доходів фізичних осіб на суму 4 797 000 грн., що в п'ять тисяч і більше разів перевищує установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром умисного ухилення від сплати податків.

У суді ОСОБА_1 під час допиту повідомив, що він жодного цивільно-правового договору, у тому числі №1 від 28.04.09 не укладав і доходу від його виконання у розмірі 31 980 000 грн. від Концерну Енергопромінвест, як йому інкриміновано не одержував, векселів ніяких не пред'являв для оплати ніяким підприємствам. Він лише підтвердив, що за проханням свого знайомого ОСОБА_3 відкрив рахунок за винагороду у сумі 100 доларів США. Як пояснив йому ОСОБА_3 через цей рахунок він має одержати гроші, які йому (ОСОБА_3) мають переслати у сумі 5 000 - 10 000 гривень. У подальшому після відкриття цього рахунку він їздив у банк і там біля каси розписувався за одержання коштів. Всі ці його дії супроводжувала жінка, яка підносила до каси його паспорт, надавала для підписання якісь документи, при цьому прикривала у них частину підписуваного ним документу, де було вказано суму за одержання якої він розписувався. У банку після підписання він будь-яких грошей не одержував і не бачив скільки їх було одержано за його допомогою.

Органи досудового слідства, маючи реальну можливість шляхом проведення допитів свідків, виїмки документів, призначення експертиз та інших слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, жодним чином не перевірили ці показання ОСОБА_1 і провели досудове слідство однобічно, не врахувавши цієї позиції підсудного, що є неприпустимим і свідчить про неповноту досудового слідства.

Зокрема, органи досудового слідства жодним чином не перевірили чи укладав та підписував у дійсності ОСОБА_1 цивільно-правовий договір №1 від 28.04.09, який у даному випадку має істотне значення для правильного вирішення кримінальної справи і він та його копія відсутні у матеріалах кримінальної справи, оскільки саме від виконання умов цього договору за твердженням слідства ОСОБА_1 і одержав дохід у сумі 31 980 000 грн. Дослідження умов та предмету даного договору дасть змогу зрозуміти за що саме конкретно перераховувались ОСОБА_1 кошти у такій кількості та чи підписував він цей договір, а також чи підписували його службові особи Концерну Енергопромінвест. Також досудове слідство жодним процесуальним способом не перевірило Концерн Енергопромінвест (код ЄРДПІОУ 30217970), яке згідно обвинувачення й перерахувало ОСОБА_1 на картковий рахунок грошові кошти у сумі 31 980 000 грн., як оплату по пред'явленим останнім векселям. При цьому органи слідства не встановили, яке відношення має ОСОБА_1 до векселів, які він нібито пред'явив даній юридичній особі для оплати, і де він їх міг взяти. При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_1, якому у 2009 році було лише 22 роки пояснював, що до цього він підприємницькою діяльністю не займався і навіть не був оформлений як приватний підприємець, що ставить під сумнів наявність у нього векселів, які він міг пред'явити для оплати. Окрім того, взагалі залишилось без належної процесуальної уваги й не було перевірено належним чином обставини одержання ОСОБА_1 через каси банківських установ грошових коштів у сумі 31 980 000 грн. При цьому слід звернути увагу, що у матеріалах справи міститься копія висновку експерта №175 від 01.07.10, згідно якого при порівняльному дослідженні експерт встановив, що більшість наданих для дослідження документів, на підставі яких ОСОБА_1 одержував інкриміновані 31 980 000 грн. підписані не ним, а іншою невстановленою особою. Дієвих заходів для встановлення цієї особи органами слідства вжито не було. Також на думку суду в даній ситуації слідство мало з'ясувати куди були витрачені одержані ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 31 980 000 грн.

Встановлення та перевірка всіх вище перерахованих обставин на думку суду має вкрай важливе значення для визначення чи винен ОСОБА_1 в умисному ухиленні від сплати податку з доходів громадян або він був використаний у схемі переведення безготівкових коштів у готівкові за допомогою його карткового рахунку і дійсно міг бути не обізнаним про суми грошових коштів, які за допомогою відкритого на його ім'я рахунку переводились у готівку, що може виключити кваліфікацію його дій за ч.3 ст.212 КК України та взагалі можливість притягнення його до кримінальної відповідальності.

Суд вважає, що вказана неповнота досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, оскільки потребує проведення ряду оперативно-розшукових заходів та слідчих дій, які суд позбавлений можливості провести з урахуванням процесуальних можливостей судочинства та його специфіки, при цьому суд також бере до уваги роз'яснення Пленуму Верховного Суду України. Зокрема, у п.9 постанови вказаного Пленуму від 11 лютого 2005 р. №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» зазначено, що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду, з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства, допускається лише тоді, коли ця неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні. Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. Пленум Верховного Суду України також просив звернути увагу судів на те, що за змістом чинного законодавства виклик і допит нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 3151 КПК, на підтвердження чи спростування позицій сторін допускаються тільки за клопотанням сторін, а отже є неможливими з ініціативи суду.

Будь-яких клопотань протягом судового слідства для усунення вказаної неповноти сторона обвинувачення та захисту не заявляли, а суд з власної ініціативи, з огляду на вказані вище роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, не мав процесуальної можливості усунути цю неповноту, а тому кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 необхідно повернути на додаткове розслідування, під час якого й усунути її.

Під час додаткового розслідування по цій кримінальній справі необхідно усунути вказану судом неповноту досудового слідства шляхом проведення наступних слідчих дій та оперативно-розшукових заходів:

- встановити місцезнаходження Концерну Енергопромінвест (код ЄРДПІОУ 30217970);

- провести в Концерні Енергопромінвест виїмку документів про господарські взаємовідносини між даним Концерном та ОСОБА_1, у тому числі й вилучити оригінал цивільно-правового договору №1 від 28.04.09;

- призначити почеркознавчу експертизу вказаного цивільно-правового договору №1 від 28.04.09, з метою встановлення чи підписував його ОСОБА_1 з однієї сторони та посадова особа Концерну Енергопромінвест з іншої сторони;

- встановити та допитати в якості свідків службових осіб Концерну Енергопромінвест з приводу укладення та виконання умов цивільно-правового договору №1 від 28.04.09, укладеного з ОСОБА_1;

- встановити, які саме векселі були пред'явлені ОСОБА_1 до оплати Концерну Енергопромінвест, перевірити, яким чином вони могли потрапити до ОСОБА_1, прослідкувати їх долю від самого початку та після пред'явлення їх до оплати ОСОБА_1;

- встановити всі банківські відділення у яких ОСОБА_1 або інші особи від його імені одержували грошові кошти у сумі 31 980 000 грн. і після цього виявити касирів та інших банківських працівників, які видавали йому грошові кошти і були задіяні у цьому процесі та допитати їх в якості свідків з приводу обставин одержання ОСОБА_1 зазначених грошових коштів, при цьому звернути уваги чи особисто йому видавалися ці гроші чи іншим особам і чи взагалі можливо, що за ОСОБА_1 могла одержувати грошові кошти інша особа;

- встановити особу, про, яку вказував ОСОБА_1, яка була присутня разом із ним як при відкритті рахунку, так і при видачі грошей та допитати її в якості свідка з приводу цих обставин і у такий спосіб підтвердити або спростувати показання ОСОБА_1, при цьому суд рекомендує серед іншого скласти зі слів останнього фотопортрет та пред'являти його під час допиту свідків та з'ясовувати чи не відома їм вказана особа;

- з урахуванням нових встановлених свідків (банківських працівників, касирів, невідомої жінки, яка допомагала ОСОБА_1 у відкритті рахунків та одержанні грошових коштів) перевірити чи не належать комусь із них підписи у банківських документах про одержання вказаних грошей, які виконані від імені ОСОБА_1, однак йому не належить, про, що свідчать висновки експертизи, при цьому призначити відповідну експертизу;

- слідчим та оперативним шляхом з'ясувати куди були витрачені одержані ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 31 980 000 грн., серед іншого, перевірити чи не з'явились у ОСОБА_1 у період одержання цих грошових коштів цінні речі, нерухоме та інше майно, чи не з'явились значні суми грошей, для чого встановити коло його близьких родичів та знайомих та допитати з цього приводу їх в якості свідків;

- ґрунтовно перевірити доводи захисника ОСОБА_2 щодо неповноти досудового слідства, викладені у його клопотанні про направлення справи на додаткове розслідування від 14.10.13 та підтвердити або спростувати їх;

- вжити інших процесуальних заходів щодо перевірки доводів ОСОБА_1 про непричетність до вчинення інкримінованого злочину та підтвердити або спростувати їх;

- провести інші слідчі дії, необхідність у проведенні яких може виникнути під час додаткового слідства, з урахуванням наданих судом вказівок.

На підставі викладеного та керуючись ст.281 КПК України 1960 р., суд,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання захисника ОСОБА_2 задовольнити.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути прокурору Подільського району м.Києва для організації проведення додаткового розслідування.

На постанову може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя П. Л. Отвіновський