Справа № 738/2673/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/148/2015
Категорія - ст.81 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою захисника, адвоката ОСОБА_7 у інтересах засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Менського районного суду від 06 листопада 2014 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, з заявою про поновлення строку на оскарження,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Менського районного суду від 06 листопада 2014 року засудженому ОСОБА_8 , який відбуває покарання у Менській ВК № 91 за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.11.2012 року за ст. 121 ч. 1 КК України на 5 років позбавлення волі, відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України.

На обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що засудженому ОСОБА_8 ухвалою Менського районного суду від 16 травня 2014 року на підставі ст. 6 Закону України „Про амністію у 2014 році, скорочено наполовину невідбуту частину покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.11.2012 року, яка станом на 19 квітня 2014 року становила 3 роки 2 місяці 19 днів, але за час відбування покарання адміністрація колонії характеризує засудженого з негативної сторони.

ОСОБА_8 в Менській виправній колонії № 91 покарання відбуває з 19 березня 2013 року, на час звернення до суду відбув 2/3 частини строку призначеного судом покарання, працевлаштований, за сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав два заохочення, разом з тим за порушення режиму утримання отримав два стягнення, одне з яких є діючим, адміністрація установи виконання покарань вважає, що він не довів своє виправлення та не заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України.

Суд також вказав, що вирішуючи питання застосування до ОСОБА_8 ст. 81 КК України, була врахована поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а не тільки за останній час, тому твердження засудженого щодо його виправлення після накладення на нього дисциплінарних стягнень та обов`язкове застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, не заслуговують на увагу, а можуть свідчити тільки про те, що засуджений розпочав шлях до процесу виправлення.

В апеляційній скарзі захисник, адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , просить поновити строк на апеляційне оскарження, пропущений по поважній причині, скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити свою ухвалу, якою умовно-достроково звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з огляду на те, що він відбув 2/3 частини покарання, своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, характеризується позитивно, має двох дочок, одна з яких неповнолітня, повністю відшкодував стягнення за позовом та визнав вину, працює на дільниці соціальної реабілітації прибиральником, має два заохочення, спостережна комісія Менської РДА 20.10.2014 року прийняла рішення про погодження застосування до ОСОБА_8 ст. 81 КК України, а суд це не врахував.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про можливість поновлення строку на оскарження захиснику, але залишити рішення суду по суті без змін, перевіривши матеріали справи №738/2673/14-к в обсязі апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.11.2012 року за ст. 121 ч. 1 КК України на 5 років позбавлення волі.

В Менській ВК № 91 засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання з 19 березня 2013 року, строк відбування покарання обчислюється з 08 липня 2012 року.

Ухвалою Менського районного суду від 16 травня 2014 року засудженому ОСОБА_8 на підставі ст. 6 Закону України „Про амністію у 2014 році, скорочено наполовину невідбуту частину покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.11.2012 року, яка станом на 19 квітня 2014 року становила 3 роки 2 місяці 19 днів.

На час звернення до суду він відбув 2/3 частини покарання.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КВК України, адміністрація установи відбування покарань після відбуття засудженим установленої КК України частини строку покарання зобов`язана у місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, і якщо до такого засудженого прийнято рішення про можливість застосування до нього УДЗ, то установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому КПК України.

В даному випадку згідно характеристики, затвердженої начальником Менської виправної колонії № 91, засуджений ОСОБА_8 працевлаштований, за сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав два заохочення, разом з тим за порушення режиму утримання отримав два стягнення, одне з яких діюче, а тому не довів свого виправлення, і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.

Суд першої інстанції проаналізував і рішення № 73 від 20.10.2014 року спостережної комісії Менської РДА про можливість застосування до ОСОБА_8 пільги у виді застосування ст. 81 КК України, та зробив вірний висновок, що таке рішення є сумнівним, формальним і передчасним, бо одне із стягнень знято тільки 10.10.2014 року, і не може об`єктивно характеризувати поведінку та відношення до роботи засудженого протягом всього терміну відбування покарання.

За даних обставин рішення суду є обґрунтованим і скасуванню або зміні не підлягає.

При розгляді даного кримінального провадження щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції порушень закону не допущено.

Разом з тим задоволенню підлягають вимоги захисника, адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 , бо з матеріалів справи вбачається, що судове засідання суду першої інстанції відбулося 06.11.2014 року в режимі відеоконференції; згідно ст. 376 ч. 2 КПК України було оголошено резолютивну частину рішення, повний текст ухвали був оголошений о 14 год. 10 листопада 2014 року, копія ухвали направлена 11.11.2014 р. рекомендованим листом у ВК № 91 для вручення ОСОБА_8 /а. с. 26-30/; коротка апеляційна скарга ОСОБА_8 була направлена до суду 10.11.2014 року, отримана судом 14.11.2014 року, і за його вимогами апеляційним судом прийнято рішення від 19.12.2014 року. Так як термін оскарження особі, яка перебуває під вартою, обчислюється з часу вручення копії судового рішення, а договір родичів із захисником у інтересах засудженого ОСОБА_8 був укладений 16.11.2014 року у м. Стрий Львівської області /а.с. 66/, то причини пропуску строку апеляційного оскарження ухвали суду захисником ОСОБА_7 є поважними.

Керуючись ст. ст.404 405, 407, 418-419, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Поновити захиснику, адвокату ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника, адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду від 06 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4