ВИРОК

Іменем України

13 березня 2014 року
м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Мороки С.М.,

при секретарі
Писанець Н.О.

за участі прокурора
Войкової О.С., Полозюка Є.Ю.,

адвокатів
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

потерпілої
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження у відношенні

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, українця, уродженця м.
Дніпропетровська, який має середню
освіту, не одружений, працює торговим
представником ТОВ «Глобинський
м'ясокомбінат», зареєстрований в
АДРЕСА_1, мешкає в АДРЕСА_2, раніше не
судимий,

У скоєнні злочину , передбаченого ч. 2
ст. 286 КК України,

В с т а н о в и в:

06.07.13 р. приблизно о 10 годині в світлу
пору дня в районі с. Дмитрівка
Бердянського району Запорізької
області водій ОСОБА_4, керуючи
автомобілем «ЗАЗ 110280» реєстраційний
номер НОМЕР_2, рухався по проїжджій
частині автодороги «Енергодар -
Василівка - Бердянськ» в напрямку м.
Бердянськ.

Під час руху на 198 км. вказаної
автодороги, долаючи лівостороннє
закруглення проїжджої частини, водій
ОСОБА_4 виїхав на праве узбіччя, та
порушуючи вимоги пункту 10.1 Правил
дорожнього руху України, не
впевнившись в безпеці для інших
учасників дорожнього руху, змінив
напрямок руху автомобіля ліворуч,
внаслідок чого відбувся занос
автомобіля, та його подальший виїзд в
некерованому стані на зустрічну смугу
руху, де він зіткнувся з автомобілем
«Форд Ф'южин» реєстраційний номер
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, який
рухався у зустрічному напрямку.

В результаті зіткнення автомобілів
малолітній пасажир автомобіля «Форд
Ф'южин» ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, отримав,
згідно висновку судової медичної
експертизи № 350 від 07.08.13 р. лінійний
перелом лобної кістки праворуч з
переходом на осередки рішітчатої
кістки та медіальну стінку очниці
праворуч, травма супроводжувалась
струсом головного мозку, які
кваліфікуються як тяжкі тілесні
ушкодження, за ознакою небезпеки для
життя.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_4, визнаючи свою провину за
пред'явленим йому обвинуваченням,
стверджував, що подія ДТП при
обставинах, вказаних у вироку
трапилась внаслідок того, що він не
впорався з керуванням автомобілем при
складних для нього дорожніх
обставинах, але умислу на завдання
шкоди потерпілим він не мав.

Окрім визнання своєї вини
обвинуваченим, його провина по
обвинуваченню підтверджена
дослідженими в судовому засіданні
доказами, в тому числі показами
потерпілої, свідків, висновками
експертиз, наслідками огляду місця
події, та транспорту.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 350 від 07.08.13 р. пасажир
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, отримав, лінійний
перелом лобної кістки праворуч з
переходом на осередки рішітчатої
кістки та медіальну стінку очниці
праворуч, травма супроводжувалась
струсом головного мозку, які
кваліфікуються як тяжкі тілесні
ушкодження, за ознакою небезпеки для
життя.

Згідно висновку судової автотехнічної
експертизи № 576/13 від 23.08.13 р.,
невиконання водієм ОСОБА_4 вимог пункту
10.1 Правил дорожнього руху України
знаходиться в причинному зв'язку з
даною дорожньою транспортною пригодою.

В пункті 10.1 Правил дорожнього руху
України зазначено, що перед
перестроюванням та будь - якою зміною
напрямку руху водій повинен
переконатися, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпеки іншим
учасникам руху.

Потерпілою ОСОБА_3 до обвинуваченого
заявлено цивільний позов про
відшкодування матеріальної шкоди у
сумі 5000 грн., витрат на правову допомогу
у сумі 3000 грн., та відшкодування
моральної шкоди у сумі 95000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав позовні
вимоги в частині відшкодування
матеріальної шкоди та витрат на
правову допомогу, зазначивши, що вимоги
в частині відшкодування моральної
шкоди він визнає частково, так як вони
не достатньо обґрунтовані.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні матеріали кримінального
провадження, суд вважає що винуватість
ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що йому
інкримінується, доведена повністю,
його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст.
286 КК України як порушення правил
безпеки дорожнього руху особою, яка
керує транспортним засобом, що
спричинило потерпілому тяжке тілесне
ушкодження.

Призначаючи покарання
обвинуваченому ОСОБА_4, керуючись ст. 65
КК України, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, обставини
скоєння злочину, необережну форму вини,
особу винного, який раніше не судимий,
добре характеризується, та приходить
до висновку про можливість його
виправлення без ізоляції від
суспільства, але з позбавленням права
керування транспортними засобами.

Суд вважає, що цивільний позов
потерпілої в частині відшкодування
матеріальної шкоди та витрат на
правову допомогу є обґрунтованим,
визнаним обвинуваченим і таким, що
підлягає задоволенню.

Досліджуючи позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди, суд
враховує, що згідно ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, нанесеної в
результаті порушення її прав, яка
полягає: у фізичному болі і
стражданнях, які фізична особа
отримала у зв'язку з пошкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, які
фізична особа отримала у зв'язку з
протиправною поведінкою.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року з подальшими змінами і
доповненнями « Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» вказано, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при рішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача і
вини останнього в її спричиненні.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру і об'єму страждань
(фізичних, душевних, психічних і тому
подібне), яких отримав позивач,
характер немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення і
тому подібне) і з урахуванням інших
обставин.

Зокрема, суд враховує стан здоров'я
потерпілого, час і зусилля, витрачені
потерпілим для відновлення
попереднього стану здоров'я.

При цьому, суд виходить з принципів
законності, зваженості і
справедливості.

Таким чином суд бере до уваги, що
неробережними діями обвинуваченого
ОСОБА_4 малолітньому потерпілому
нанесена моральна шкода, яка полягає у
фізичному болі і стражданнях, які
потерпілий отримав у зв'язку з
пошкодженням здоров'я в результаті
спричинення йому тілесних ушкоджень.

Суд також приймає до уваги матеріальне
положення обвинуваченого ОСОБА_4,
розумність заявленої потерпілою
ОСОБА_3 суми позову з урахуванням
реальної можливості її виплати
обвинуваченим, і приходить до висновку
про необхідність задоволення позову
про відшкодуванні моральної шкоди в
сумі 20 000 грн.

Судові витрати на підставі ст. 92
КПК України підлягають віднесенню за
рахунок держави.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 373, 374 КПК
України, суд -

З а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК
України, призначивши йому покарання у
виді трьох років позбавлення волі з
позбавленням права керування
транспортними засобами на строк один
рік.

Керуючись ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_4 від відбування основного
покарання у виді позбавлення волі, якщо
він на протязі двох років іспитового
строку не вчинить нового злочину,
виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України
зобов'язати засудженого повідомляти
кримінально - виконавчу інспекцію про
зміну місця мешкання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди та витрат на
правову допомогу 8 000 грн., та 20 000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати віднести за
рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя Бердянського міськрайсуду
С.М. Морока