Провадження №1-кп/761/673/2015
В И Р О К
іменем України
22 травня 2015 року

Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві в режимі відеоконференції

кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за

№ 0012025 від 01 листопада 2014 року,

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, судимого 23 квітня 2008 року Солом*янським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 ,ч.2 ст.307 ,70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна ,

19 червня 2014 року Апеляційним судом м. Києва за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 , ч.2 ст. 190 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі , 12 січня 2015 року Солом*янським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 ,71 КК України до 5 років позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 ,будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену судимість ,повторно ,вчинив умисний корисливий злочин

при наступних обставинах :

Так ,обвинувачений ОСОБА_4 ,перебуваючи на території НДСЛ «ОХМАТДИТ», наприкінці жовтня 2014 року ,з метою отримання незаконної наживи ,розробив злочинний план ,відповідно до якого він шляхом обману мав би можливість заволодіти майном осіб, введених ним в оману.

31 жовтня 2014 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин , ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу ,повторно , знаходячись за адресою : м. Київ ,вул. Чорновола, будинок 28/1 ,що є територією НДСЛ «ОХМАТДИТ» ,помітив ОСОБА_6 ,який використовував свій мобільний телефон марки «Леново А369і» в якості медіа плеєра . Зупинивши останнього , ОСОБА_4 попросив його надати йому мобільний телефон для термінового дзвінка лікарю ,мотивуючи це тим ,що його дитині щойно зробили операцію та необхідно передати гроші на лікування. ОСОБА_6 пройшов разом з ОСОБА_4 до відділення хірургії, та не запідозривши злочинних намірів ОСОБА_4 , добровільно передав йому свій мобільний телефон марки «Леново А369і» , вартістю 984 гривні 90 копійок. Замінивши на ньому сім-карту ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_4 почав телефонувати невідомій особі. В подальшому вони разом піднялись на другий поверх відділення, де ОСОБА_4 підійшов до одного з кабінетів та попросив ОСОБА_6 почекати , а сам зайшов до кабінету, з якого вийшов приблизно через хвилину. Ввівши в оману ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_4 , попросив його почекати на місці, оскільки йому, нібито, повинні винести довідку, а сам направився до сходів, пояснивши, що йому необхідно зустрітись з лікарем, який чекає на першому поверсі. Не будучи обізнаним в істинності злочинних намірів ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_6 погодився та залишився чекати біля кабінету лікаря. Однак ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись мобільним телефоном ОСОБА_6 на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 984 гривні 90 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, визнав повністю та пояснив, що він 31 жовтня 2014 року ,у вечірній час ,знаходився на території НДСЛ «ОХМАТДИТ» ,що на вул. Чорновола ,в м.Києві,де побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_6 ,у якого був мобільний телефон ,який він використовував як плеєр . Він вирішив обманним шляхом заволодіти мобільним телефоном останнього,для чого він підійшов до ОСОБА_6 та попросив у нього телефон нібито зателефонувати лікарю. ОСОБА_6 ,повіривши , передав йому свій мобільний телефон марки «Леново» . Він вийняв з телефону сім-карту ОСОБА_6 та замінив її на сім-карту ,яка була у нього. Робив вигляд ,що дзвонить з телефону. Разом з ОСОБА_6 вони піднялися на другий поверх лікарні ,де він сказав ОСОБА_6 зачекати його біля кабінету лікаря . ОСОБА_6 ,не будучи обізнаним в істинності його намірів , погодився та залишився його чекати біля кабінету лікаря ,а він заволодівши таким чином мобільним телефоном потерпілого, зник з місця скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим телефоном за власним розсудом . В скоєному щиросердечно кається.

Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються . При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин ,суд вважає доведеним ,що ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом обману ( шахрайство) ,вчинене повторно , а тому ці його дії кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України .

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий , задовільно характеризується за місцем мешкання .

В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні .

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає резидив злочинів.

З урахуванням всіх обставин, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі та неможливим призначити відносно нього інший вид покарання.

Вироком Солом*янського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 року ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення за даним вироком вчинено ОСОБА_4 до постановлення вироку Солом*янського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 року за ч.2 ст.185 КК України, яким ОСОБА_4 був засуджений до 5 років позбавлення волі, суд вважає за необхідне застосувати при призначенні йому остаточного покарання положення ст.70 ч.4 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 370,373 ,374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення ,передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, до покарання призначеного ОСОБА_4 за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Солом*янського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 року за ч.2 ст.185 КК України , визначив остаточно до відбуття ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 18 листопада 2014 року ,тобто з часу його затримання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя :