АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю: прокурора - ОСОБА_5
захисникаадвоката ОСОБА_6
обвинуваченогоОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0004425 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року, яким:
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець м. Києва, інвалід третьої групи, раніше не судимий.
засуджений:
- за ч.5 ст.27, ч.2 ст.307 КК України на 6 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч.2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено ОСОБА_7 покарання 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні цих злочинів за таких обставин.

30 липня 2014 року, приблизно о 9 год.20 хвл., з метою сприяти невстановленій органами досудового слідства особі у збуті наркотичних засобів шляхом посередництва та забезпечення безпеки цій особі, він зустрівся на території школи-інтернату№ НОМЕР_1 , що розташована на по вулиці Світлицького 31/7 в м. Києві, з ОСОБА_8 , анкетні дані якого змінені у зв`язку із застосуванням заходів безпеки, та отримав від нього гроші у розмірі 200 грн. для придбання наркотичного засобу, які за невстановлених обставин ОСОБА_7 передав вказаній особі, а після цього, отримавши від нього згорток з фольги з 0,681 гр. смоли канабісу, в цей же день, приблизно о 9 год. 50 хвл., він передав цей особливо небезпечний наркотичний засіб ОСОБА_8 , що чекав його за вказаною адресою.

Крім того, ОСОБА_7 за невстановлених досудовим слідством обставин придбав та виготовив 20,32 гр. канабісу та 0,55 гр. смоли канабісу, які зберігав без мети збуту у згортку з газети за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_1 , і які були вилучені працівниками міліції 30 липня 2014 року під час проведення обшуку в період часу з 12 год.30 хвл. до 13 год.

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого, просить вирок відносно ОСОБА_7 змінити в частині покарання та призначити йому покарання із застосуванням положень, визначених ст.ст.69, 75 КК України, оскільки внаслідок виробничої аварії обвинувачений став інвалідом третьої групи, проживає з мамою, яка є особою похилого віку і має статус дитини війни, а тому за відсутністю інших близьких родичів потребує допомоги обвинуваченого. Ці обставини, вважає, є такими, що пом`якшують покарання.

Крім того, суд не ураховував, що обвинувачений безоплатно сприяв у збуті наркотичного засобу, хоча ця обставина була встановлена і відображена у вироку, а також розмір наркотичного засобу, у збуті якого він сприяв невстановленій особі, та виявленого при обшуку.

На переконання захисника, суд в неповній мірі врахував ставлення обвинуваченого до вчинених ним злочинів, щире його каяття, а ці обставини, та наведені вище апелянтом давали підстави для застосування положень вказаних статей кримінального закону.

Іншими учасниками судового розгляду апеляційні скарги не подані.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заслухавши останнє слово обвинуваченого, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає її такою, що підлягає задоволенню.

Висновок суду у вироку про встановлені обставини, які ніким не оспорювалися, у зв`язку з чим справа розглядалася відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні цих злочинів відповідно до ст.ст.394, 404 КПК України колегією суддів не перевіряється.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.27, ч.2 ст.307 та ч.2 ст.309 КК України визначена судом з урахуванням вимог, визначених ст.337 КПК України, ґрунтується на фактичних обставинах, наведених в обвинувальному акті, і також не оспорюється апелянтом.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі про суворість призначеного обвинуваченому покарання та прохання застосувати до останнього положення статей 69 і 75 КК України, то вони, на переконання колегії, заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Проте, як видно з вироку, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , в повній мірі не дотримався цих вимог закону, керуючись тільки тим, що він вчинив злочини, один з яких відповідно до ст.12 КК України віднесено до тяжких, але при цьому не урахував всі обставини справи, зокрема й ті, на які містяться посилання в апеляційній скарзі захисника.

Притому, що обставин, які обтяжують покарання, не встановлено, суд не дав належної оцінки та в порушення вимог вказаної статті закону не урахував дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, ні в чому ганебному помічений не був, позитивно характеризується за місцем мешкання, де проживав разом з матір`ю похилого віку, є інвалідом третьої групи внаслідок виробничої травми, визнав себе винним та щиро покаявся, сприяв органам слідства розкриттю злочину, справа була розглянута в порядку ст.349 КПК України.

Заслуговують на увагу й посилання захисника щодо визначеної органами досудового слідства ролі обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, кількість епізодів та незначний розмір наркотичного засобу, який він передав вказаній особі, діючи при цьому без корисливих мотивів.

Тому суд помилково не застосував ст.69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання, та зазначених даних про особу обвинуваченого, які істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та давали підстави для як застосування положень цієї статті з призначенням покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.2 ст.307 КК України, так і ст.75 КК України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що для виправлення обвинуваченого буде необхідним і достатнім покарання, призначене у виді позбавлення волі, але зі звільненням від його відбування з випробуванням.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405,407 КПК України, колегія суддів

У х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 змінити.
На підставі ст.69 КК України пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч.5 ст.27, ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та відповідно до ст.70 КК України вважати його засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України до остаточного покарання 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з встановленням 2 років іспитового строку.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчий інспекції.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі апеляційного суду.

В решті залишити цей вирок без зміни.

Ухвала апеляційного суду набуває законної чинності з дня її проголошення та може бути оскаржена з цього дня протягом трьох місяців в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2