Дата документу Справа № 310/1896/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єд. унікальний №310/1896/15-к Головуючий в 1-й інст. - ОСОБА_1
Пров. №11-кп/778/873/15 Доповідач в 2-й інст. - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Судова палата у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у підготовчому розгляді справи в суді першої інстанції, на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року, якою в затвердженні угоди про примирення, укладеної 23.02.2015 року між обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 , відмовлено, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Бердянської міжрайонної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 для конкретизації обвинувачення.

Згідно з ухвалою суду, 25.02.2015 року з Бердянської міжрайонної прокуратури Запорізької області до суду надійшов обвинувальний акт, складений щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а також угода про примирення, що укладена між обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та просив призначити його для судового розгляду, одночасно просив відмовити у затвердженні угоди про примиренння з посиланням на те, що узгоджене між обвинуваченою та потерпілим покарання не відповідає санкції ч.1 ст. 185 КК України.

Суд під час підготовчого судового засідання, приймаючи рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, а також про відмову в затвердженні угоди про примирення між обвинуваченою та потерпілим, у своїй ухвалі від 12 березня 2015 року зазначив про те, що угода про примирення не підлягає затвердженню внаслідок невідповідності узгодженого в ній покарання щодо ОСОБА_7 санкції ч.1 ст. 185 КК України, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 не може бути призначеним до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт щодо неї не відповідає вимогам КПК України внаслідок неконкретності викладеного в ньому обвинувачення.

В апеляції процесуальний прокурор ОСОБА_9 , не погодившись з вищевказаною ухвалою суду в частині повернення обвинувального акту, просить її скасувати в зв`язку з неправильним тлумаченням судом закону, яке суперечить його точному змісту, та в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону при її винесенні та призначити нове підготовче судове засідання у тому ж суді першої інстанції. Обґрунтовує свої вимоги тим, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст.291 КПК України, вказані суддєю, як він вважає, недоліки обвинувального акту можуть бути виправлені безпосередньо в судовому засіданні і не є підставами для повернення матеріалів кримінального провадження прокурору,

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначив суд в своїй ухвалі, підставами, які, на його думку, перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, є те, що обвинувачення ОСОБА_7 є неконкретним, оскільки не містить в собі даних про те, яким чином вона заволоділа мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_8 , що впливає на кваліфікацію її дій в залежності від цього як крадіжки або як шахрайства, що, на думку суду, порушує її право на захист від такого обвинувачення.

Проте, з такими висновками погодитися не можна, з огляду на наступне.

Зі змісту обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 вбачається, що їй інкрімінована крадіжка мобільного телефона у потерпілого ОСОБА_8 , умисел на яку виник у неї після того, як вона скористувалася за допомогою цього телефона послугою інтернета. Даних про те, що умисел на заволодіння цим телефоном виник у ОСОБА_7 ще до отримання телефона від потерпілого, слідством добуті не були і в усякому разі такі дані могли бути лише припущенням. Крім того, ці дані в разі їх з`ясування в судовому засіданні при розгляді провадження не позбавляють прокурора права змінити обвинувачення у відповідності до вимог ст. 338 КПК України, а суд, вдавшись у обговорення цього питання в своїй ухвалі, вийшов за межі своїх повноважень на цій стадії процесу, тому прийняте ним рішення не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору Бердянської міжрайонної прокуратури Запорізької області для приведення його у відповідність до вимог закону і вважає за необхідне судову ухвалу скасувати, а матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 повернути до суду першої інстанції для призначення до нового розгляду в підготовчому судовому засіданні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у підготовчому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, задовольнити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Бердянської міжрайонної прокуратури Запорізької області для конкретизації обвинувачення, скасувати, матеріали кримінального провадження повернути до суду першої інстанції для призначення до нового розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Головуючий -

Судді -