Справа № 341/2535/13-к
Провадження № 11-кп/779/125/2015
Категорія ч.1 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

стягувачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника стягувачів ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача директора ТзОВ Овертранс ОСОБА_11 на ухвалу Галицького районного суду від 26 грудня 2014 року про відмову у задоволенні скарги ТзОВ Овертранс на дії державного виконавця у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_12 за ч.1 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и л а :
вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги та в зупиненні стягнення із ТзОВ Овертранс в користь ОСОБА_8 20 000 грн., ОСОБА_7 3000 грн., ОСОБА_9 75 969 грн. за виконавчими листами, виданими 01.12.2014 року Галицьким районним судом.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача директор ТзОв Овертранс ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ ОСОБА_13 . Покликається на те, що виконавчі листи Галицького районного суду не відповідають вимогам п.3 ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження , зокрема у виконавчих документах відсутній індивідуальний ідентифікаційний номер стягувачів. Вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

У запереченні на апеляційну скаргу державний виконавець ВДВС Пустомитівського РУЮ ОСОБА_13 просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТзОВ Овертранс у повному обсязі. Покликається на те, що виходячи із приписів ст.18 Закону України Про виконавче провадження , зазначення у виконавчому документі ідентифікаційного коду суб`єкта господарської діяльності боржника здійснюється лише за його наявності, тобто не є обов`язковим і невнесення цих даних не тягне за собою визнання виконавчого документа таким, що не відповідає вимогам ст.18 Закону України Про виконавче провадження .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, стягувачів, їх представника та захисника, які вважають ухвалу суду законною і просили залишити її без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача директора ТзОВ Овертранс ОСОБА_11 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Вироком Галицького районного суду від 12.09.2014 року, який залишено без змін ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді виправних робіт на строк 2 роки з відрахуванням щомісячно в дохід держави 20 % із суми заробітку без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільні позови ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволено частково та 01.12.2014 року видано виконавчі листи про стягнення із ТзОВ Овертранс в користь ОСОБА_8 20 000 грн., ОСОБА_7 3000 грн., ОСОБА_9 75 969 грн.

Доводи представника цивільного відповідача директора ТзОв Овертранс ОСОБА_11 про те, що виконавчі листи Галицького районного суду не відповідають вимогам п.3 ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження у зв,язку із тим, що у виконавчих документах відсутній індивідуальний ідентифікаційний номер стягувачів, не заслуговують на увагу.

Вимогами ст.18 Закону України Про виконавче провадження передбачено необхідність зазначати у виконавчому листі ідентифікаційний номер стягувача (фізичної особи), а п.6 ч.1 ст.26 встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст.18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Однак відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відповідно до ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи ДВС і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Стягувачами було надано державному виконавцю необхідні дані, зокрема відомості про присвоєння індивідуального ідентифікаційного номера, тому у державного виконавця не було перешкод для відкриття виконавчого провадження.

Зважаючи на вище викладене, суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні скарги Овертранс на дії державного виконавця у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_12 за ч.1 ст.286 КК України, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача директора ТзОВ Овертранс ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду від 26 грудня 2014 року про відмову у задоволенні скарги ТзОВ Овертранс на дії державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ ОСОБА_13 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_12 за ч.1 ст.286 КК України без змін.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4