Подільський районний суд міста Києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008330 від 11.11.2014 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської
області, українця, громадянина України, із повною
середньою освітою, не одруженого, не працюючого,
зареєстрованого в
АДРЕСА_1 , та проживаючого в

АДРЕСА_2 , не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він будучи мобілізованим в зону антитерористичної операції, на початку червня 2014 року (більш точну дату та час встановити не видалося можливим), знаходячись на невстановленій вулиці в м. Слов`янськ Донецької області, перевіряв невстановлений автомобіль марки «Москвич 2140» та у салоні якого виявив ручну осколкову гранатою РГД 5, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до боєприпасів.
Зазначену гранату ОСОБА_4 забрав, чим вчинив привласнення боєприпасу, та зберігав, носивши при собі, а 07 жовтня 2014 року в невстановлений час розібрав вказану гранату, викрутивши запал, та, зберігаючи при собі, перевіз до АДРЕСА_3 .
У подальшому вказану гранату ОСОБА_4 продовжував зберігати без передбаченого законом дозволу в речах побуту до 09 листопада 2014 року. Потім ОСОБА_4 вказаний бойовий припас в розібраному стані забрав та переносив при собі у сумці 10 листопада 2014 року, продовжуючи свої умисні дії щодо носіння боєприпасу, але був зупинений працівниками міліції на вул. Північно-Сирецькій, 1, в м. Києві, які даний бойовий припас виявили та вилучили з його сумки під час огляду місця події.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України як незаконне носіння, зберігання та придбання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.
Під час досудового розслідування між прокурором прокуратури Подільського району міста Києва ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_4 16 грудня 2014 року укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю і беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а також зобов`язався відшкодувати державі процесуальні витрати за проведення вибухотехнічної експертизи в сумі 786, 24 грн.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі. При цьому відповідно до ст. 75 КК України покарання йому призначається з випробуванням на іспитовий строк 1 рік. Згідно ст.76 КК України він зобов`язується не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим віднесений до категорії тяжких, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України. Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 .
Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 16 грудня 2014 року по кримінальному провадженню №0008330 від 11.11.2014 року про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Подільського району міста Києва ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому узгоджене покарання по цій статті у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 786, 24 грн.
Речові докази по справі: уніфікований запал до ручної гранати дистанційної дії УЗРГМ 2 та стандартний, промислово-виготовлений корпус ручної гранати РГД 5, які знаходяться в камері схову Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві знищити.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва протягом 30 діб із моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1