У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.10.2014 Справа №607/11118/13-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чернихів Зборівського району Тернопільської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, на утриманні 1 неповнолітня дитина, працюючого директором КП « Об`єднання парків культури і відпочинку м.Тернополя», жителя АДРЕСА_1 , засудженого 13 жовтня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.190, ч.1 ст.364 (в редакції від 07 квітня 2011 року), ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади в комунальних підприємствах строком на 2 роки та зі стягненням 5 100 грн. штрафу в доход держави, про застосування до нього положень п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, який набрав чинності 19.04.2014 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про застосування до нього положень п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думку прокурора, який не заперечує щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 п«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що вказане клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, вироком Тернопільського міськрайонного суду від 13 жовтня 2014 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.364 ( в редакції від 07 квітня 2011 року), ч.1 ст.70 КК України та засуджено до покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади в комунальних підприємствах строком на 2 роки та зі стягненням 5 100 грн. штрафу в доход держави.

19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Відповідно до п.«в» ст.1 цього Закону підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі особи, які засуджені за умисні злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Згідно ст.5 Закону України « Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року та ч.1 ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року дія Закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.

За ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Застосування цього Закону здійснюється, в тому числі, щодо осіб, відносно яких судом ухвалені вироки, які не набрали законної сили, - за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності цим Законом.
Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком суду від 13 жовтня 2014 року, який не набрав законної сили, за кримінальні правопорушення невеликої тяжкості, вчинені ним до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», має на утриманні одну неповнолітню дитину, якій не виповнилось 18 років дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої він не позбавлений батьківських прав, тобто, обвинувачений підпадає під перелік осіб, визначених в п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», які звільняються судом від відбування покарання, а тому, входячи з вищевказаного, ОСОБА_3 слід звільнити від основного та додаткових покарань, що були призначені йому вироком Тернопільського міськрайонного суду від 13 жовтня 2014 року.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.85 КК України, п.2 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395, п.14 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України, п.«в» ст.1, ст.ст. 9, 14, 14 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, ст.5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01 жовтня 1996 року, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про застосування до нього положень п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, який набрав чинності 19.04.2014 року задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування основного та додаткових покарань, що були визначені вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.10.2014 року на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, що набрав чинності 19.04.2014 року, зі змінами від 06.05.2014 року.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1