Ухвалаіменем україни

19 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4.,

суддів ОСОБА_5., ОСОБА_6.,

за участю прокурора ОСОБА_7.,

захисника ОСОБА_1,

секретаря ОСОБА_8.

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000341, за касаційною скаргою засудженого на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 13 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 29 липня 2014 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

в с т а н о в и л а:

вироком Любомльського районного суду Волинської області від 13 травня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 29 липня 2014 року вирок районного суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ставить питання про скасування вироку та ухвали суду, призначення нового розгляду в суді першої інстанції в зв'язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону. Посилається на те, що всупереч вимогам кримінального процесуального закону прокурор, як сторона кримінального провадження був відсутній в судовому засіданні під час оголошення вироку суду. В суді апеляційної інстанції приймав участь прокурор ОСОБА_9., котрий не був призначений відповідно до вимог ст. 37 КПК України для здійснення повноважень у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_2, 26 серпня 2013 року керуючи автомобілем «Сітроєн» на автодорозі сполученням Піща-Шацьк-Любомль-Верба, в с. Згорани Любомльського району Волинської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, внаслідок чого потерпілий загинув.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав скаргу засудженого, прокурора, котрий заперечив проти задоволення касаційної скарги, та вважав, що скарга задоволенню, а вирок та ухвала суду скасуванню не підлягають, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України в касаційній скарзі засудженим не заперечуються.

Доводи скарги ОСОБА_2 про підстави для скасування вироку та ухвали суду у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Наведені в касаційній скарзі засудженого підстави для скасування судового рішення, а саме посилання на відсутність прокурора під час проголошення вироку в суді першої інстанції, перевірялись апеляційним судом, висновки якого мотивовано відповідно до вимог ст. 419 КПК України та є обґрунтованими.

Не впливає на законність ухваленого рішення апеляційним судом участь у суді апеляційної інстанції прокурора ОСОБА_9., котрий не був призначений, як стверджує засуджений, відповідно до вимог ст. 37 КПК України для здійснення повноважень у кримінальному провадженні.

Відповідно до змісту вимог ч. 4 ст. 36 КПК України в судовому провадженні з перегляду судових рішень в апеляційному чи касаційному порядку, Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами можуть брати участь службові особи органів прокуратури вищого рівня.

З урахуванням наведеного, участь під час перегляду вироку суду в апеляційному суді службової особи органу прокуратури вищого рівня не є істотним порушенням кримінального процесуального закону, як вважає ОСОБА_2

У зв'язку із наведеним істотних порушень вимог кримінального процесуального закону колегією суддів не встановлено, тому у задоволенні касаційної скарги засудженого належить відмовити.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 433-438 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а вирок Любомльського районного суду Волинської області від 13 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 29 липня 2014 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_5 ОСОБА_4.