Справа № 464/1618/15-к
пр.№ 1-кп/464/118/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.05.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Золочів, Львівської області, проживаючого в по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого лікарем Львівської обласної клінічної лікарні, судимості немає,-

за підозрою у вчиненні суспільно-небезпечне діяння передбаченого ч.1 ст.121КК України ,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 20 грудня 2014 року близько 09.40 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в коридорі квартири АДРЕСА_2 під час побутового конфлікту, розкладним ножем, який взяв із тумби в коридорі, наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар в живіт, спричинивши йому проникаюче поранення живота з пошкодженням тонкого кишківника та сальника, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч.1 ст.121 КК України стверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні ствердив, що ОСОБА_7 є чоловіком його доньки, зі слів останньої, починаючи з серпня 2014р. він почав вести себе дуже дивно, говорив незв`язні речі, стверджував, що за ним слідкують, почав зловживати спиртним. 19.12.2014р. пізно вночі до нього подзвонила донька, яка повідомила, що ОСОБА_7 прийшов в стані сильного алкогольного сп`яніння та стукає в двері, щоб вона впустила його в квартиру. Однак, вона його не впустила, бо боялась за себе та дитину. 20.12.2014р. зранку близько 06.30 год. донька знову подзвонила йому та сказала, що ОСОБА_7 знов прийшов п`яний і стукає в двері. Приїхавши до будинку, де живе його донька, побачив, що в під`їзді біля дверей квартири спить ОСОБА_7 . Він його розбудив та вивів на вулицю, бо ОСОБА_7 був дуже п`яний, а сам пішов в квартиру до доньки. Близько 09.00 год. в квартиру знов почав дзвонити ОСОБА_7 , просив впустити його щоб він забрав свої речі. Він впустив його в квартиру після чого ОСОБА_7 почав знімати верхній одяг, щоб залишитись в квартирі, донька проти цього заперечила та зачинилась в кімнаті, бо боялась його. Тоді він сказав, що завезе його в лікарню на вул.Кульпарківську, на що ОСОБА_7 відповів, що він здоровий. Після чого він правою рукою наніс йому удар в живіт та пішов. Побачивши кров він зрозумів, що ОСОБА_7 наніс йому удар ножем. Донька викликала міліцію та швидку медичну допомогу, яка його госпіталізувала. Вважає, що до ОСОБА_7 слід застосувати суворіший примусовий захід, аніж зазначено у клопотанні, оскільки йому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, крім того, ОСОБА_7 продовжує дзвонити до доньки погрожуючи їй, що свідчить про його суспільну небезпеку. Крім того, діями ОСОБА_7 йому заподіяно моральної шкоди, у зв`язку із спричиненими тілесними ушкодженнями він зазнав фізичного болю, стан його здоров`я істотно погіршився, він немає змоги працювати та забезпечувати свою сім`ю. Просить задоволити цивільний позов в повному обсязі.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні ствердила, що є дружиною ОСОБА_7 , з останнім вони перебувають в шлюбі з 2013р. Починаючи з середини серпня 2014р. його поведінка різко змінилась, він почав у великих кількостях вживати алкоголь, висловлювати різного роду маячні думки, що за ним слідкує СБУ, що через нього розпочалась війна, що його мати і вона є «клонами», потім почав говорити, що у них народилась не одна, а дві дитини, звинувачував її у продажі другої дитини. У зв`язку із цим вона неодноразово зверталась за медичною допомогою до психіатрів, однак, ОСОБА_7 не хотів лікуватись. Починаючи з листопада 2014р. вони почали проживати окремо через таку його поведінку, хоча він декілька разів приходив. 19.12.2014р. вона зустріла його біля будинку, ОСОБА_7 був п`яний, хотів зайти в квартиру, однак вона його не впустила, бо боялась. Він залишився в під`їзді, дзвонив в двері, стукав, у зв`язку із чим вона подзвонила до батька, який сказав не впускати його. Зранку вона знову подзвонила до батька, бо ОСОБА_7 знов грюкав в двері. Коли приїхав батько то розповів, що ОСОБА_7 спав у під`їзді, що він його розбудив і вивів на вулицю. Близько 09.00 год. в квартиру знов почав дзвонити ОСОБА_7 , просив впустити його щоб він забрав свої речі. Батько впустив його в квартиру, де ОСОБА_7 почав знімати верхній одяг, щоб залишитись в квартирі, але вона проти цього заперечила та зачинилась в кімнаті, бо боялась його. Чула як батько сказав ОСОБА_7 , що завезе його в лікарню на вул.Кульпарківську, на що ОСОБА_7 відповів, що він здоровий. Після чого батько покликав її, коли вона вийшла з кімнати то побачила, що її батько тримається за живіт з якого тече кров, також батько сказав, що це зробив ОСОБА_7 . Вона викликала швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала батька.

Даними протоколу огляду місця події від 20.12.2014р., з якого вбачається, що місцем події є квартира АДРЕСА_2 , в коридорі якої виявлено сліди крові.

а.к.п. 7-20

Даними протоколу огляду місця події від 20.12.2014р., з якого вбачається, що в приміщенні по АДРЕСА_3 ОСОБА_7 видав працівникам міліції ніж.

а.к.п. 28-32

Даними висновку судово-медичної експертизи №583/14 від 26.12.2014р., згідно якої у ОСОБА_5 було проникаюче поранення живота з пошкодженням тонкого кишківника та сальника, яке заподіяне колюче-ріжучим чи подібним до нього знаряддям у напрямку спереду назад та знизу догори, могло бути заподіяне 20.12.2014р., було небезпечним для життя в момент заподіяння та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

а.к.п. 80

Даними протоколу огляду речових доказів, якими є ніж, виданий ОСОБА_7 та пошкоджений одяг потерпілого ОСОБА_5

а.к.п. 93-94

Даними висновку медико-криміналістичної експертизи № 362/2014-мк від 13.01.2015 року, згідно якого на одязі ОСОБА_5 було виявлено: на передній поверхні джемпера справа одне наскрізне колото-різане пошкодження, на правій полі сорочки одне наскрізне колото-різане пошкодження, на передній поверхні майки справа одне наскрізне колото-різане пошкодження, які утворились від дії плоского гострого колючо-ріжучого знаряддя, типу клинка ножа, який мав одне лезо та обух П-подібної форми. Пошкодження на одязі співпадає за локалізацією із раною на тілі ОСОБА_5 . Вказані пошкодження на одязі могли бути спричинені клинком ножа, наданим ОСОБА_7

а.к.п. 118-125

Даними висновків імунологічної експертизи № 1864/2014-ім від 29.12.2014р., № 1867/2014-ім від 08.01.2015р., №1868/2014-ім від 16.01.2015р., з яких вбачається, що кров ОСОБА_5 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0. В слідах на марлевих тампонах із змивами із місця події та на одязі потерпілого ОСОБА_5 виявлена кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_5 не виключається .

а.к.п. 100-101, 105-107, 127-131

Даними висновку медичного огляду №0011425 від 20.12.2014 р., з якого вбачається, що 20.12.2014р. станом на 12.20 год. ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`ягніння (1,15%).

а.к.п. 33

Відтак, оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що такі є належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність є достатньою для висновку про вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

З висновку комісійної судової психіатричної експертизи №21 від 04.02.2015р. вбачається, що ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу, маніакально-маячний синдром, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними В період інкримінованих дій він теж перебував у хворобливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом в даний час ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до пнадання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

а.с.78-80

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 зазначений висновок повністю підтримав та ствердив, що ОСОБА_7 дійсно страждає психічним захворюванням, симуляція в даному випадку виключається. Однак, за час його перебування на лікуванні та на момент останнього огляду його психічний стан покращився, хоча він і потребує лікування в умовах стаціонару. Щодо режиму в якому слід здійснювати таке лікування то як за характером захворювання, так і за характером суспільної небезпеки особи достатньо умов загального нагляду.

З огляду на висновок судової психіатричної експертизи, суд вважає, що ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності і відповідно до ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності.

Оскільки ОСОБА_7 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, страждає психічним захворюванням та за своїм психічним станом потребує лікування до нього слід застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 , то такий не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується.

Відповідно до ч.3 зазначеної норми якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Враховуючи те, що шкода потерпілому була заподіяна ОСОБА_7 , який на момент її спричинення не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, така в силу вищезазначених положень законодавства не підлягає відшкодуванню. Зважаючи на те, що дружина підсудного вживала заходів до його лікування та відсутність даних про наявність у батьків ОСОБА_7 відомостей про його психічний розлад, суд не вбачає підстав для застосування ч.3 ст.1188 Цивільного кодексу України та покладення на них обов`язку відшкодування шкоди.

На підставі ст.ст. 93, 94 КК України та керуючись ст.ст.512-513 КПК України, суд ,-

у х в а л и в :
застосувати до ОСОБА_7 примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня її проголошення.

Головуюча :