Справа № 452/950/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/517/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2015 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6 ,

розглянувши кримінальне провадження № 0000682 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хлопчиці Самбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, раніше не судимого,
з участю прокурора ОСОБА_8

та обвинуваченого ОСОБА_9

потерпілої - ОСОБА_10

законного представника потерпілої ОСОБА_11

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року ОСОБА_12 засуджений за ч.1 ст. 286 КК України до штрафу у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Вирішено питання з судовими витратами.

Вироком суду ОСОБА_12 визнаний винуватим у тому , що 6 липня 2014 року о 13 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN T4 ПГА 8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вул. Чорновола навпроти будинку №30 у смт.Рудки Самбірського району Львівської області під час руху в напрямку м.Самбора порушив вимоги пунктів 12.1, 12.3, 12.10 Правил дорожнього руху, а саме, під час вибору швидкості, не врахував дорожню обстановку, зокрема те, що неподалік пішохідного переходу зупинився маршрутний автобус, перевищив дозволену швидкість руху у зоні пішохідного переходу, не виконав вимоги дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та 1.33 «Діти» і при виникненні небезпеки руху, яка проявилася у тому, що із-за автобуса, який зупинився, вийшла пішохід, не застосував своєчасно екстрене гальмування, унаслідок чого вчинив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_13 , у результаті чого вона отримала струс головного мозку, перелом лонної кістки зліва, перелом лівої сідничної кістки зліва та інші тілесні ушкодження, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію своїх дій, фактичних обставин справи та доведеність винуватості, просить вирок суду змінити, пом`якшити покарання та виключити з призначеного покарання додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік. Мотивує це тим, що під час досудового та судового розгляду кримінального провадження щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності раніше не притягався, вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, частково відшкодував збитки потерпілій, має на утриманні сім`ю. Розмір призначеного штрафу є наближеним до максимально можливого розміру, передбаченого санкцією статті, призначене додаткове покарання може призвести до втрати можливості заробляти кошти та утримувати сім`ю, оскільки, будучи приватним підприємцем, йому необхідно використовувати автомобіль для роботи.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, прокурора про залишення вироку без змін, а апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зазначена кваліфікація злочинних дій ОСОБА_12 ніким не оспорюється і останній таку визнає.

Апелянт подав апеляційну скаргу щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
Призначаючи покарання ОСОБА_12 , на думку колегії суддів, суд вірно врахував характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, щире каяття у вчиненому.
Суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_12 виконав вимоги ст. 374 КПК України, яка передбачає обов`язок суду у мотивувальній частині вироку обґрунтувати прийняте ним рішення із наведенням відповідних підстав, вірно застосував норму права вимоги ч.1 ст. 286 КК України, врахувавши особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, щиро розкаявся у вчиненому.
Тобто, суд, обираючи покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України та вмотивував своє рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів визнає апеляційну скаргу необґрунтованою та приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому підстав до зміни вироку суду відносно ОСОБА_12 не вбачає жодних.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим така до задоволення не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду від 20 квітня 2015 року відносно ОСОБА_12 без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 МАКОЙДА ОСОБА_14 ОСОБА_15