ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/138/14-к
провадження № 1-кп/691/33/14
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

у складі:

судді ОСОБА_1

за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження №0000017, судове провадження за №1-кп/691/33/14, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , згідно рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 18.09.2008 року, зобов`язаний до сплати аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері ОСОБА_7 , та достовірно знаючи про наявність цього рішення суду, маючи тимчасові та постійні джерела доходів за рахунок тимчасових підробітків та земельної ділянки площею 1,08 га, діючи з прямим умислом, від сплати аліментів злісно ухилявся, іншої матеріальної чи фінансової допомоги на утримання дитини не надавав, життям та розвитком дитини не цікавився, добровільно рішення суду не виконував, на неодноразові попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів не реагував, мір для свого працевлаштування не вживав, свої трудові доходи від ДВС приховував, внаслідок чого за період з 01.09.2012 року по 01.01.2014 року має сумарну заборгованість по сплаті аліментів в сумі 8344 грн..

Таким чином, ОСОБА_8 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Враховуючи те, що ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його свідчення та пояснення потерпілої відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Будучи допитаний судом, обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєні кримінального правопорушення, за яким повідомлено про підозру та пред`явлено обвинувачення, а саме, за ч.1 ст.164 КК України, визнав повністю, в скоєному щиро розкаюється, зобов`язується сплатити заборгованість, яка утворилась внаслідок не сплати аліментів на утримання дитини на користь колишньої дружини - ОСОБА_4 , та підтримуючи покази дані на досудовому слідстві, суду пояснив, що у 2000 році він одружився з ОСОБА_9 , від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася дочка ОСОБА_6 . З 2008 року, через сімейні сварки, стали проживати окремо і дружина звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дочки. У 2009 році шлюб між ними розірвано. Деякий період аліменти сплачував. На виклик до відділу ДВС не з`являвся, у районному центрі зайнятості на обліку, як безробітній, не перебуває. Приблизно з 1998 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога в Городищенському РТМО, оскільки досить часто вживає спиртні напої та з приводу чого лікувався від алкогольної залежності. На даний час займається пошуком роботи, щоб в подальшому сплатити борг по аліментах.

Потерпіла ОСОБА_4 , у судовому засіданні, пояснила та підтвердила, що у липні місяці 2010 року одружилася з ОСОБА_10 , проживають в с. Хлистунівка, Городищенського району, неподалік від ОСОБА_5 , який вихованням, розвитком спільної дитини не переймається, незважаючи на те, що з чоловіком перешкод та заборон щодо зустрічі батька з дитиною не створюють, з малолітньою спілкуватися не бажає, як і сплачувати аліменти за рішенням суду. Колишній чоловік ОСОБА_7 аліменти у розмірі, встановленому рішенням Городищенського районного суду від 18.09.2008 року, у повному обсязі не сплачував, матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини не надав, був засуджений у 2010 році за її заявою за ч.1 ст.164 КК України до умовної міри покарання, після чого сплатив аліменти, та продовжував сплачувати до вересня 2012р.. При випадкових зустрічах з ОСОБА_5 , останній про матеріальне становище їх спільної дочки не цікавився, інколи забезпечує дитину необхідними речами, продуктами харчування, аліменти не сплачує з вересня 2012 року, взагалі.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_8 , його вина у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України, підтверджується й доказами добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, а також оцінені судом згідно ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вказує на кваліфікацію діяння за ст.164 ч.1 КК України.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який законодавцем віднесений до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра Городищенського РТМО не перебуває, перебуває під консультативним наглядом у лікаря нарколога Городищенського РТМО, до адміністративної відповідальності не притягувався, не судимий, за відсутності обтяжуючих обставин призначення покарання, що передбачені ст.67 КК України, як пом`якшуючу обставину, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину, та вважає, за можливе застосувати до останнього покарання без ізоляції від суспільства, застосувавши ст.75 КК України, та звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробовуванням.

Враховуючи дані очного консультативного висновку №2 від 17.01.2014р., здійсненого головним лікарем КЗ «ЧОПЛ», відповідно до якого, ОСОБА_5 проходив стаціонарне лікування в КП «Черкаський обласний наркологічний диспансер» у 2006р. з подальшим перебуванням на диспансерному нагляді у нарколога по місцю проживання, пов`язано з зловживанням спритними напоями, на диспансерному обліку у психіатра не знаходиться, за медичною допомогою з приводу психічних порушень (скарг) не звертався, яких-небудь неадекватностей в поведінці, висловлюваннях не виявляє і на них не посилається, тобто лікування носило тимчасовий характер і не потягло за собою розладів психіки та поведінки, суд не вбачає необхідності покладати на останнього обов`язок, що передбачений п.5 ч.1 ст.76 КК України, пройти курс лікування від алкоголізму або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, і вважає, що на гр. ОСОБА_5 за достатньо буде покласти обов`язок відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.76 КК України.

За відсутності у кримінальному провадженні, заявленого цивільного позову, судових витрат та речових доказів, суд ці питання не вирішує.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч.3 ст.349, ст. ст. 368-370, ч.2 ст. 373, ст.374, п.1 ч.1 ст.392, ч.2 ст.394, п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.395 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.164 ч.1 Кримінального кодексу України, і призначити йому за даною статтею покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , від відбуття призначеного покарання, якщо останній протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 , обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися в даний орган для реєстрації.

Судове рішення, може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Городищенський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Черкаської області, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку суду, негайно, після його проголошення вручити засудженому, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1