Справа № 750/6349/14
Провадження № 1-кс/750/1153/14
У Х В А Л А

26 червня 2014 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_4
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого слідчого відділу Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_4 від 04.06.2014 р. про призначення судово-медичної експертизи, та просив ту скасувати, пропонуючи суду визнати ту, як часткову та необґрунтовану відмову в задоволенні його клопотань про проведення слідчих дій. Також у цій же скарзі ним була поставлена вимога про зобов`язання слідства направити на розгляд комісії судово-медичної експертизи питання, викладені ним у його заяві від 17.06.2014 р.
У судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 таку уточнив, пояснивши, що він її вважає за скаргу на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, підтримав та просив її задовольнити з наведених у ній підстав.
Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення тієї, вважаючи, що було дотримано всіх вимог закону під час проведення досудового розслідування.
Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, слідчого та дослідивши в судовому засіданні скаргу та оспорену нею постанову, суд доходить висновку, що за результатами розгляду скарги, належить відмовити в її задоволенні.
Кримінальне провадження було здійснене на основі принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередності дослідження показань, речей і документів, а також диспозитивності, разом з тим, особа, яка подала скаргу, не довела в судовому засіданні обставини тієї. При цьому, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, не перебираючи на себе цю частину процесу.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 дійсно 05.05.2014 р. звертався до слідчого з клопотанням про проведення слідчих дій, спрямованих на вияснення обставин не оформлення йому документів на МСЕК для розгляду питання про встановлення інвалідності по достовірному діагнозу, на підставі якого слідчим 04.06.2014 р. була призначена судово-медична експертиза. При зверненні до суду зі скаргою, ОСОБА_3 , вдавшись до аналізу оскарженої постанови, висловив свою незгоду щодо формулювань окремих питань цього слідчого документу, повноти поставлених питань, а також запропонував редагування та конкретизацію ряду таких питань, вбачаючи в цьому створення умов для приховування дійсності. Як зазначене вище, таку скаргу він просив суд розглядати саме як скаргу на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій.
В судовому засіданні заслухані всі учасники кримінального провадження, а також вивчені всі надані суду матеріали такого, досліджені всі обставини події, а це приводить суд до висновку, що в даному випадку не мало місця порушень жодних із загальних положень досудового розслідування з боку учасників кримінального провадження, а саме слідчого, котрий обґрунтовано, на законних підставах, з належною правовою мотивацією виніс постанову про призначення судово-медичної експертизи. Аналіз доводів, що були викладені в скарзі не свідчить про порушення закону в ході досудового слідства, а є лише іншою точкою зору стосовно матеріалів такого слідства.
Разом з тим, слід зазначити, що виходячи із приписів ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України, держава не наділяє сторони кримінального провадження, а у даному випадку ОСОБА_3 , правом імперативного визначення для слідчого обов`язковості задоволення всіх клопотань в межах такого провадження, оскільки передбачає не лише їх задоволення повне або часткове, але і інститут відмови в задоволенні таких.
На це ж звертав увагу і Європейський суд з прав людини при постановленні рішення у справі «Аль Фаєд проти Франції» (Al Fayed v. France) від 02.10.2007 р., зазначаючи, що розбіжності, що виникали між слідчими та заявником, не вказували на існування недоліків чи перешкод, які б завадили компетентним органам з`ясувати ці обставини. Крім того, невдоволення заявника рішеннями, схвалюваними суддями-слідчими в ході провадження, не були достатньою підставою для визнання несправедливості процесу у сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, відповідно до повноважень, покладених на слідчого суддю при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, у порядку, визначеному ст. 303 КПК України, в судовому засіданні встановлено, що підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 відсутні, що не перешкоджає тому реалізувати свої права, в тому числі і щодо заявлення клопотань у порядку, передбаченому главою 20 КПК України.
Крім того, зазначена у скарзі вимога про зобов`язання слідства направити на розгляд комісії судово-медичної експертизи якісь додаткові питання, викладені ним у його заяві від 17.06.2014 р. не може бути розглянута у межах даного провадження, де предметом розгляду є слідча дія - постанова від 04.06.2014 р. про призначення судово-медичної експертизи, оскільки така вимога стосується правовідносин, що виникли вже після винесення оскарженої постанови, що теж не є перешкодою для реалізації ОСОБА_3 своїх прав в цій частині відносно положень КПК України.
Керуючись ст. ст. 22, 23, 26, 303, 306, 307, 309 КПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1