Провадження № 11-кп/792/242/15 Головуючий в 1-й інстанції
Справа № 683/247/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.04.2015 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора Старокостянтинівської міжрайонної прокуратури на ухвалу Старокостянтинівського районного суду від 23 лютого 2015 року, -

В с т а н о в и л а :

Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Валява Городищенського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, раніше не судимого, -
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, кримінальне провадження закрито.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Старокостянтинівської районної ради про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих залишено без розгляду.
За ухвалою суду ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що 27 листопада 2014 року близько 11 год. 30 хв. він, керуючи автомобілем марки «Fiat Dukato», держномер НОМЕР_1 , по автодорозі Старокостянтинів-Шепетівка в напрямку м. Шепетівки, біля с. Попівці Старокостянтинівського району, на порушення вимог п. 2.3 «б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху під час ожеледиці, внаслідок чого не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки «ВАЗ-2101», держномер НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_8 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 та пасажир його автомобіля потерпіла ОСОБА_9 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу місцевого суду щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину скасувати, як незаконну та необґрунтовану, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого і потерпілих про закриття кримінального провадження за ст. 46 КК України. Враховуючи, що рішення прийнято в стадії підготовчого судового провадження і судовий розгляд по справі не проводився, прокурор просить кримінальне провадження направити в суд першої інстанції для розгляду в підготовчому судовому засіданні. Прокурор стверджує, що постановляючи оскаржувану ухвалу про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, суд не врахував спричинення злочином шкоди не тільки потерпілим, а й інтересам суспільства, яку неможливо усунути. Це, в свою чергу, унеможливлює звільнення від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст. 46 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в запереченні на апеляційну скаргу прокурора просить залишити її без задоволення, а ухвалу місцевого суду про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим без зміни. Вважає доводи апеляційної скарги прокурора надуманими, необґрунтованими та такими, що на увагу не заслуговують.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також подали письмові заяви про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, відсутність до нього претензій та повне відшкодування ним матеріальної і моральної шкоди.

Згідно із п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч.2 ст.284 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на положення ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Зі змісту вказаної статті слідує, що необхідною підставою звільнення від кримінальної відповідальності є примирення сторін, тобто встановлено факт прощення потерпілим кривдника, що заподіяв йому шкоду, досягнення з ним згоди та миру. Результатом цього є угода між ними, відповідно до якої потерпілий не наполягає на притягненні до кримінальної відповідальності винної особи, а остання відшкодовує завдані нею збитки або усуває заподіяну шкоду.

Будь-яких інших умов для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України законом не передбачено.

Ухвалюючи рішення про застосування відносно ОСОБА_7 положень ст.46 КК України, суд урахував, що він винним себе визнав повністю, раніше несудимий, вчинив злочин невеликої тяжкості вперше, примирився з потерпілими і повністю відшкодував завдану шкоду.

Доводи ж прокурора про те, що вказаних обставин недостатньо для закриття провадження щодо ОСОБА_7 на підставі ст.46 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Зміст ст.46 КК України свідчить, що передумовою звільнення від кримінальної відповідальності може бути лише такий злочин невеликої тяжкості, яким шкода, заподіяна певному потерпілому, тобто фізичній особі, якій заподіяна моральна, матеріальна, або фізична шкода і яка визнана потерпілою відповідно до ч.2 ст.55 КПК України.

Кримінальна відповідальність особи за ч.1 ст.286 КК України настає в разі порушення нею правил безпеки руху й експлуатації транспорту тільки за умови, якщо в результаті цих порушень настали суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння особі тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості та наявності причинного зв`язку між діянням та цими наслідками. Тому суд обґрунтовано застосував положення ст.46 КК України та звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілими.

Спричинення злочином шкоди також інтересам суспільства, яку неможливо, на думку прокурора, усунути, знаходиться поза предметом регулювання підстав для закриття справ у зв`язку з примиренням винного у злочині з потерпілим, адже кримінальний закон вирішення долі кримінального провадження таким чином пов`язує лише з волевиявленням з боку згаданих осіб.

Ураховуючи, те що ст.46 КК України не містить будь-яких обмежень в її застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів злочину за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, а відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, рішення суду відповідає вимогам закону.

Посилання ж прокурора в апеляційній скарзі на те, що злочином, який ставиться у вину ОСОБА_7 , спричинено шкоду не тільки потерпілим, а й інтересам суспільства, яку неможливо усунути, і це унеможливлює звільнення від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст. 46 КК України, на увагу не заслуговують, оскільки склад злочину, передбачений ч.1 ст.286 КК, має місце лише тоді, коли шкоду завдано саме потерпілому (тілесне ушкодження середньої тяжкості) і про жодну іншу шкоду в диспозиції цієї частини статті не йдеться.

6799 грн. 90 коп., витрачених державою на стаціонерне лікування потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в Старокостянтинівській районній лікарні, ОСОБА_7 повністю відшкодовано, що об`єктивно підтверджується відповідними квитанціями про сплату, приєднаними апеляційним судом до матеріалів кримінального провадження.

Отже, ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам кримінального (ст.46 КК України) і кримінального процесуального законів (статті 284, 314 КПК України).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення, не відповідають матеріалам провадження, а тому не можуть бути задоволені.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Ухвалу Старокостянтинівського районного суду від 23 лютого 2015 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, про закриття кримінального провадження, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Судді /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2 .