Справа № 164/1655/14-к Провадження №11-кп/773/71/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.122, ч.1 ст.125, ч.1 ст.189, ч.1 ст. 345 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Маневицького районного суду від 08 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не працюючий, неодружений, невійськовозобов`язаний, раніше судимий: вироком Маневицького районного суду від 22 січня 2003 року за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; вироком Маневицького районного суду від 04 червня 2010 року за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, 17 серпня 2011 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на підставі постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 09 серпня 2011 року, не відбувши 11 місяців і 5 днів призначеного покарання; вироком Маневицького районного суду від 16 серпня 2012 року за ч. 1 ст. 122 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки і 5 місяців, 01 липня 2014 року звільнений від покарання на підставі ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2014 року на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року,

засуджений за ч.1 ст. 122 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

за ч.1 ст. 125 КК України на 200 (двісті) годин громадських робіт;

за ч.1 ст. 189 КК України на 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;

за ч.1 ст. 345 КК України на 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_9 покарання постановлено рахувати з часу затримання з 21 вересня 2014 року.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд,
ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку суду ОСОБА_9 будучи раніше засудженим 16 серпня 2012 року вироком Маневицького районного суду Волинської області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 71 та ст. 72 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки і 5 місяців, 1 липня 2014 року звільнений від відбування зазначеного покарання ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2014 року на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не став та вчинив нові умисні злочини.

Так, 21 серпня 2014 року, приблизно о 20 годині ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись мотивом помсти за те, що у 2012 році на підставі заяви і показань ОСОБА_11 був засуджений за умисне нанесення їй тілесних ушкоджень до покарання у вигляді позбавлення волі, прийшов до її житлового будинку, який розташований у с. Лишнівка Маневицького району, з метою повторного умисного нанесення їй тілесних ушкоджень. Перебуваючи у приміщенні кухні вищевказаного будинку, ОСОБА_9 умисно наніс ОСОБА_11 один удар долонею правої руки у потиличну ділянку волосистої частини голови, після чого потерпіла вибігла до сусідньої кімнати - спальні, де перебував її син ОСОБА_12 . В присутності останнього ОСОБА_9 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , умисно наніс їй один удар долонею правої руки у задню ділянку шиї, від якого потерпіла упала на дерев`яну підлогу, тоді одразу підійшов до лежачої на спині ОСОБА_11 та, утримуючи її рукою за волосся, стопою лівої ноги наступив на передню ділянку шиї. Після того, ОСОБА_9 підійшов до ділянки ніг ОСОБА_11 та умисно стопою своєї правої ноги наступив на ділянку фаланги пальців правої ноги потерпілої, внаслідок чого згідно висновку судово-медичної експертизи №98 від 28.08.2014 умисно заподіяв останній тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої ступні, перелому ділянки дистального метафазу основної (проксимальної) фаланги І пальця правої ступні, яке за ознакою тривалості розладу здоров`я (більше 21 дня) належить до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Крім того, 21 серпня 2014 року, приблизно о 20 годині 05 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні будинку ОСОБА_11 , що розташований в с. Лишнівка Маневицького району, будучи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_12 , які виникли після того як останній намагався заступитись перед ним за свою матір ОСОБА_11 , умисно наніс ОСОБА_12 два удари кулаком правої руки у ділянку обличчя, внаслідок чого, згідно висновку судово-медичної експертизи № 99 від 28 серпня 2014 року умисно заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми лівої параорбітальної ділянки обличчя, забою м`яких тканин обличчя, які за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 21 серпня 2014 року, приблизно о 20 годині 10 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку ОСОБА_11 , що розташований в с. Лишнівка Маневицького району, будучи у стані алкогольного сп`яніння, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном у різкій формі пред`явив ОСОБА_11 та її синові ОСОБА_12 майнову вимогу, яка полягала у передачі йому до вечора наступного дня грошових коштів в сумі 25 000 грн. як компенсації за відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі в період з 16 серпня 2012 року по 01 липня 2014 року, до якого він був засуджений вироком Маневицького районного суду Волинської області від 16 серпня 2014 року на підставі заяви і показань потерпілої ОСОБА_11 та показань свідка ОСОБА_12 , а також грошових коштів у сумі 5 700 грн. в якості компенсації моральної шкоди за те, що його дочка ОСОБА_13 внаслідок засудження ОСОБА_9 до позбавлення волі отримала нервовий зрив та лікувалася у лікарні. У разі невиконання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пред`явленої ОСОБА_9 майнової вимоги і не передачі йому до вечора наступного дня грошових коштів на загальну суму 30700 грн., останній погрожував потерпілим насильством, зокрема умисним заподіянням тілесних ушкоджень.

Крім того, 19 вересня 2014 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, у с. Лишнівка Маневицького району по вул. Бринського поблизу приміщення сільської ради під час виконання слідчих дій у кримінальному провадженні №0000305 від 22 серпня 2014 року за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 189 КК України підозрюваний ОСОБА_9 , будучи у стані алкогольного спґяніння, утримуючи в руках ніж та наближаючись, почав здійснювати жести та усно висловлювати в адресу заступника начальника СВ Маневицького РВ УМВС старшого лейтенанта міліції ОСОБА_8 , який проводив досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, погрози фізичною розправою у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації своїх дій, вважає вирок суду в частині призначення покарання надто суворим. Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що опікуном його неповнолітніх дітей є його мати, якій через свій похилий вік тяжко їх доглядати, оскільки дочка ОСОБА_9 хворіє епілепсією. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений просить вирок суду скасувати та обрати йому менш суворе покарання.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, думку прокурора та потерпілого ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, за які його засуджено, ґрунтується на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені судом з дотриманням вимог кримінально процесуального законодавства, яким суд дав належну оцінку, і які обвинуваченим в апеляційній скарзі не оспорюються.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі про призначення йому надто суворого покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції урахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу винного, а саме те, що він щиро розкаявся, злочини вчиненні обвинуваченим відносяться до категорії злочинів невеликої і середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується негативно, веде аморальний та паразитичний спосіб життя, не працює, вчинив злочин через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, потерпілий ОСОБА_12 наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Суд першої інстанції вірно визначив обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння та за ст.122 КК України повторність та рецидив злочинів.

Також враховано те, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини проти життя та здоров`я особи, неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, не працює, хоча є фізично здоровою особою, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Не заслуговує на увагу посилання ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на те, що у нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, які потребують його участі у вихованні, оскільки ці обставини матеріалами кримінального провадження не підтверджуються, крім того, як вбачається з характеристики виданої Лишнівською сільською радою Маневицького району, ОСОБА_9 вихованням своїх дітей не займається, а його діти перебувають під опікою бабусі.

Хоча обвинувачений в апеляційній скарзі і в судовому засіданні апеляційної інстанції вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, однак це не зменшує ступінь його вини і не дає підстав для пом`якшення йому покарання.

Доводи обвинуваченого, які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_14 залишити без задоволення, а вирок Маневицького районного суду Волинської області від 08 грудня 2014 року щодо нього - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:
Судді: