АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-а-372
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК -Т.З.
інстанції Дігтяр М.І.
Суддя-доповідач: Юренко Л. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2011 року
м.Полтава

колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справах
Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

головуючого судді Юренко Л.А.

суддів Костенка В.Г.,
Копитько Л.І.

з участю: прокурора
Столяра Д.Є.

засудженого
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтава кримінальну
справу за апеляціями прокурора, який
приймав участь в суді першої інстанції,
та засудженого ОСОБА_2 на вирок
Зіньківського районного суду
Полтавської області від 8 лютого 2011
року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та
житель АДРЕСА_1, не працюючий, судимий, -

-25 травня 1999 року за ч.2 ст.81, ч.3 ст. 81 КК
України 1960 р. на 3 роки позбавлення волі
з застосуванням ст. 46 -1 КК України 1960 р.;

- 24 травня 2000 року за ч.3 ст. 81 КК, 43
України 1960 р. на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі;

- 12 листопада 2002 року за ч.1 ст. 296, ст. 395, 71
КК України на 4 роки позбавлення волі;

- 21 серпня 2007 року за ч.3 ст. 185 КК України
на 3 роки позбавлення волі;

31 липня 2009 року звільнений умовно -
достроково на 10 місяців 20 днів, -

засуджений за ч.1 ст. 121 КК України на 5
років 6 місяців позбавлення волі,

за ч.1 с. 122 КК України на 2 роки 6 місяців
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України
шляхом часткового складання покарань
призначено 6 років позбавлення волі.

В силу ст.71 КК України шляхом
часткового приєднання невідбутого
покарання остаточно призначено 6 років
3 місяці позбавлення волі.

За ч. 3 ст. 296 КК України
виправданий.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що
21 листопада 2009 року, перебуваючи в
будинку родички ОСОБА_3 в с. Лютенські
Будища Зінківського району, після
спільного з ОСОБА_4 вживання спиртних
напоїв, на ґрунті неприязних відносин,
що виникли при цьому, наніс останньому
удари кулаками та ногами по тулубу та
голові, заподіявши тяжкі тілесні
ушкодження, небезпечні в момент
заподіяння.

Крім того, під час цих дій ОСОБА_2
наніс два удари кулаком в обличчя
ОСОБА_5, заподіявши їй тілесні
ушкодження середньої тяжкості.

В апеляції прокурора, який
приймав участь в суді першої інстанції,
ставиться питання про скасування
вироку та постановлення нового, яким
засудити ОСОБА_2 і за ч. 3 ст. 296 КК
України та призначити йому більш
суворе покарання. Прокурор посилається
на те, що суд безпідставно виправдав
ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 296 КК України, оскільки
не взяв до уваги, що потерпілі не
наносили ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, а
дії останнього супроводжувались
нецензурною лайкою. Вважає, що суд
призначив покарання, яке не є
необхідним та достатнім для
виправлення ОСОБА_2.

Засуджений ОСОБА_2 просить вироку
скасувати, справу направити на новий
судовий розгляд. Засуджений звертає
увагу на те, що по факту заподіяння
подружжю ОСОБА_4 тілесних ушкоджень
відмовлялось в порушенні кримінальної
справи. Зазначає, що у висновках судово
- медичних експертиз щодо ОСОБА_4 є
суперечності, стверджує, що ОСОБА_5 він
не наносив тілесні ушкодження. Ці
ушкодження потерпіла отримала при
падінні. Просить врахувати, що він
захищав спокій та порядок в будинку
родички ОСОБА_3, оскільки подружжя
ОСОБА_4 самі влаштували там сварку та
дебош.

Колегія суддів, заслухавши
доповідача; виступи прокурора, який
просив про постановлення нового вироку
за викладених у апеляції мотивів;
засудженого, який, заперечуючи проти
апеляції прокурора, підтримав свою
апеляцію та просив вирок скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд, оскільки ОСОБА_5 він не бив, а
ОСОБА_4 наніс лише один удар;
перевіривши матеріали справи, вважає,
що подані апеляції не підлягають
задоволенню.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_4
вказаних у вироку злочинів відповідає
перевіреним в судовому засіданні
доказам.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що
прийшовши з ОСОБА_6 до ОСОБА_3 щоб
допомогти їй спиляти дерево, вони
зустрів там ОСОБА_2, в компанії з яким
почали розпивати горілку. Через деякий
час в будинок прийшла його дружина
ОСОБА_5, яка почала лаяти їх та затіяла
сварку. Під час цієї сварки ОСОБА_2
вдарив його в голову. Коли він упав, то
ОСОБА_2 ще кілька разів ударив його по
тулубу та голові. Бачив, що його дружина
ОСОБА_4 падала па підлогу.

Ці обставини підтвердили свідки
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3

Висновками судово - медичних
експертиз встановлено, що ОСОБА_4
заподіяні тяжкі тілесні ушкодження,
небезпечні для здоров'я в момент їх
заподіяння. Тілесні ушкодження виникли
в результаті нанесення ударів і не
могли виникнути при падінні
потерпілого. / т.1, а.с. 87-89, 93-96 /

Твердження засудженого про
суперечливість висновків судово -
медичних експертиз щодо потерпілого
ОСОБА_4 не відповідають матеріалам
справи.

Не відповідає матеріалам справи і
твердження ОСОБА_2 про те, що тілесні
ушкодження у потерпілої ОСОБА_5 виникли
під час її падіння.

ОСОБА_5 як на досудовому слідстві,
так і в судовому засіданні давала
стабільні показання, про те, що під час
того як вона в будинку ОСОБА_3 лаяла
свого чоловіка та ОСОБА_6 за те, що вони
пили спиртні напої, ОСОБА_2 вдарив її
чоловіка, від чого останній упав,
зваливши на підлогу і її. Коли вона
намагалась піднятись, ОСОБА_2 двічі
вдарив її в обличчя і вона втекла
додому. По дорозі зустріла ОСОБА_7 і
повідомила, що ОСОБА_2 побив їх.

Останні обставини підтвердив
свідок ОСОБА_7, пояснивши, що коли
зустрів ОСОБА_5, яка втікала додому, то
її обличчя було побите.

Згідно з висновками судово -
медичної експертизи ОСОБА_5 заподіяні
середньої тяжкості тілесні ушкодження,
які не могли виникнути при падінні. / т.1,
а.с.29-30 /

Відповідно до висновків судово -
медичної експертизи показання ОСОБА_5
про механізм заподіяння їй тілесних
ушкоджень ОСОБА_2, які вона
деталізувала при відтворенні з нею
обстановки та обставин події, не
суперечать її показанням про це.

/т.1,
а. с. 47 - 48 /

Суд дав належну оцінку доказам по
справі і прийшов до правильного
висновку про вчинення ОСОБА_2 вказаних
у вироку злочинів, вірно кваліфікував
дії останнього за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 122 КК
України.

Що стосується доводів апеляції
прокурора про наявність в діях ОСОБА_2
складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296
КК України, то вони не відповідають
матеріалам справи.

Засуджений пояснював, що оскільки
ОСОБА_6 та ОСОБА_4, не знайшовши
бензопили, почали обвинувачувати його
в крадіжці, а ОСОБА_5 в цей час
влаштувала сварку та почала кричати на
нього, він, знаючи що нічого не
викрадав, розсердився і вдарив ОСОБА_6
та ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_3 підтвердила, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 обвинувачували ОСОБА_2
у крадіжці бензопилки. Як виявилося
пізніше, ОСОБА_6 відніс пилку до себе
додому і будучи п'яним, забув про це.
Наступного дня пилку ОСОБА_6 приніс.
ОСОБА_3 підтвердила, що ОСОБА_5 в її
будинку влаштувала сварку та кричала
на всіх, хто пив спиртне. Під час цих
подій ОСОБА_2 вдарив спочатку ОСОБА_6, а
потім і ОСОБА_4 Бачила як ОСОБА_5 падала
поруч із своїм чоловіком.

Суд дав належну оцінку цим
обставинам і обґрунтовано зазначив, що
ОСОБА_2 діяв на ґрунті неприязних
відносин, що виникли під час сварки, яку
ініціювали потерпілі, а тому в його
діях відсутній умисел на вчинення
хуліганських дій.

Крім того, ставлячи питання про
необхідність засудження ОСОБА_2 за ч.3
ст.296 КК України, прокурор залишив поза
увагою висновки органу досудового
слідства про те, що в діях ОСОБА_2, який
перед тим, як нанести удари ОСОБА_4,
наніс удар ОСОБА_6, відсутній умисел на
хуліганство, у зв'язку з чим в порушенні
щодо ОСОБА_2 кримінальної справи за ч. 3
ст. 296 КК України відмовлено на
підставі ст. 6 п. 2 КПК України.

/ т.1, а. с.
232 /

По справі встановлено, що дії
ОСОБА_2 при нанесенні удару ОСОБА_6 і за
ним зразу ж ОСОБА_4 відбувались
одночасно.

При таких обставинах прокурор,
поставивши питання про засудження
ОСОБА_2 за ч.3 ст. 296 КК України по факту
нанесення ударів ОСОБА_4 та його
дружині, допустив суттєву
суперечливість у своїх висновках,
оскільки за аналогічні дії, вчинені
щодо ОСОБА_6, відмовлено в порушенні
кримінальної справи на підставі ст. 6 п.2
КПК України.

Вирок не може бути постановлений
на суттєвих суперечностях, допущених
органом досудового слідства у своїх
висновках.

Призначаючи покарання у межах
санкції вчинених злочинів, суд виходив
з вимог ст. 65 КК України і врахував
ступінь тяжкості злочинів, один з яких
є тяжким, та дані про особу ОСОБА_2, який
раніше судимий, характеризується
негативно. Тому визначаючи покарання
за сукупністю злочинів, суд застосував
принцип часткового складання покарань.

З врахуванням приведеного, а
також конкретних обставин справи,
колегія суддів вважає, що призначене
покарання відповідає загальним
засадам його призначення та принципу
доцільності покарання.

Безпідставним є і твердження
засудженого про скасування вироку та
направлення справи на новий судовий
розгляд у зв'язку з винесенням органом
дізнання постанов про відмову про
порушення щодо нього кримінальної
справи за фактом побиття подружжя
ОСОБА_4. /т.1, а. с. 77, 81 /

5 січня 2010 року в. о. прокурора
Зінківського району зазначені
постанови від 3 грудня та 11 листопада 2009
року скасовані, а матеріали направлені
для проведення досудового слідства. /
т.1, а. с. 4 /

Підстав для скасування вироку не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції прокурора, який приймав
участь в суді першої інстанції, та
засудженого ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а вирок Зіньківського
районного суду від 8 лютого 2011 року щодо
останнього - без змін.

С У Д Д І :

Юренко Л.А.
Копитько Л.І. Костенко В.Г.