Справа № 168/1023/14
Пров.№1-кс/168/59/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2014 року слідчий суддя Старовижівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі- ОСОБА_2 ,

за участю:заступника прокурора Старовижівського району- ОСОБА_3 ,

слідчого СВ Старовижівського РВ УМВС України у Волинській області - ОСОБА_4 ,

особи, яка подала скаргу - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Стара Вижівка скаргу ОСОБА_5 (далі-потерпілий ОСОБА_5 ) на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:
постановою старшого слідчого СВ Старовижівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 від 26.06.2014 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000100 від 27.05.2014 року закрито за відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. 05.08.2104 року ухвалою слідчого судді Старовижівського районного суду дану постанову скасовано, а матеріали кримінального провадження направлені Старовижівському РВ УМВС для проведення досудового розслідування, яке доручено слідчому ОСОБА_4 . Крім того, 24.11.2014 року ухвалою слідчого судді зобов"язано слідчого ОСОБА_4 провести слідчий експеримент за участю ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_7 для з"ясування відтворення обстановки і обставин події, що мала місце 20.05.2014 року, із застосуванням можливої фотофіксації слідчих дій. Проте, провівши слідчий експеримент слідчий 28.11.2014 року виніс постанову про закриття вказаного кримінального правопорушення (надалі-постанова) в зв"язку з відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.248 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 не погодився із вищезазначеною постановою і подав скаргу про її скасування, посилаючись на те, що слідчим ОСОБА_4 не було враховано його свідчення та не було допитано свідка ОСОБА_8 . При оформленні матеріалів слідчого експерименту слідчим не враховано, що відстань від місця події до свідка ОСОБА_7 складає не 80м, як вказав слідчий, а 56м., що не є значною відстанню. Крім того, потерпілий не згідний з посиланням слідчого на те, що в даному кримінальному провадженні відсутній прямий або непрямий умисел в діях ОСОБА_9 , тобто не згідний з тим, що відсутня суб"єктивна строна і склад даного кримінального правопорушення. Крім того просив суд направити матеріали кримінального провадження в слідче відділення одного із сусідніх РВ УМВС, посилаючись на те, що на його глибоке переконання на слідчих СВ РВ УМВС здійснюється тиск з районних наглядових органів з метою закриття даного кримінального провадження.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 скаргу підтримав повністю з підстав, зазначених в ній і просив її задовольнити. Крім того пояснив, що на його думку досудове розслідування було проведено поверхово і однобічно з явним небажанням оголосити підозру ОСОБА_10 , хоча його вина в заподіянні йому тілесних ушкоджень повінстю доведена матеріалами досудового розслідування і являється безспірно очевидною.

Слідчий СВ Старовижівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 із скаргою не погодився і пояснив, що підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження він не вбачає, оскільки наявні у справі докази не дають підстав для оголошення підозри ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України і взагалі в даному провадження відсутній склад кримінального правопорушення. Також пояснив, що під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 відстань з того місця, де перебував цей свідок і до місця події, технічними засобами не фіксувалася, так само як і не фіксувалося знаходження цих місць.

Заслухавши пояснення потерпілого, слідчого та думку заступника прокурора, який погодився із слідчим та дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скарга підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 28.11.2014 року постановою слідчого СВ Старовижівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_11 було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000100 від 27.05.2014 року за відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Підставами закриття згідно постанови являється те, що зібрані під час проведення досудового розслідування докази в їх сукупності вказують на відсутність однієї з обов"язкових ознак кримінального провапорушення, а саме суб"єктивної сторони, яка передбачає наявність умислу на вчинення зазначеного кримінального правопорушення. що виключає склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, постанова про закриття кримінального провадження аргументована в т.ч. показаннями свідка ОСОБА_12 (дружини ОСОБА_10 ), яка може бути зацікавленою в користь свого чоловіка ОСОБА_10 . До того ж, посилання в її показаннях на події, які мали чи не мали місце 19.05.2014р., тобто напередодні 20.05.2014р. не мають будь-якого відношення до вирішення справи по суті. Так само посилання в постанові на покази ОСОБА_10 в частині підтвердження ним показів дружини ОСОБА_12 не мають будь-якого відношення до вирішення справи. Крім того, не зрозуміло на підставі яких доказів слідчий ОСОБА_4 послався на запевнення ОСОБА_10 , в тому що ні 19.05.2014р., ні 20.05.2014р. він будь-яких розмов з ОСОБА_5 не мав та жодних ударів йому не наносив і взагалі уникає будь-якої зустрічі з ним. Хоча з матеріалів кримінального провадження наявні докази того, що 20.05.2014р. ОСОБА_5 і ОСОБА_10 зустрічалися і спілкувалися між собою, в результаті чого за твердженням потерпілого ОСОБА_10 спричинив йому тілесні ушкодження. Крім показів потерпілого, наведене підтверджується відповідними показаннями свідка ОСОБА_7 , свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ін. А сам факт наявності тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 стверджується висновком судово-медичної експертизи №479 від 28.05.2014р. (а.с.14), з якого вбачається, що у ОСОБА_5 виявлено легкі тілесні ушкодження у виді синця навколо правого ока та садна на спинці носа і що дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупого твердого предмета, не виключаючи можливості від удару кулаком , в час, вказаний обстежуваним ОСОБА_5 та в постанові про призначення судово-медичної експертизи , в якій з посиланням на звернення ОСОБА_5 зафіксовано нанесення останньому три удари кулаком в обличчя "в ділянку правого ока та носа" 20.05.2014р. близько 19.00год. (.с.13)

Крім того, з протоколу проведення слідчого експерименту від 26.11.2014р. за участю свідка ОСОБА_7 та пояснення слідчого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено, що місце, де був ОСОБА_7 і потерпілий ОСОБА_5 , не зафіксовані з прив"язкою і також відстань між цими місцями не замірялася технічними засобами, що являється недопустимим і дає підстави для їх тлумачення учасниками кримінального провадження кожним в свою користь. Також не з"ясовано причини протиріччя в показах свідка ОСОБА_7 , даних ним під час допиту як свідка та проведення слідчого експерименту, не перевірено належним чином посилання слідчого на погану видимість, яка могла чи не могла бути під час події, за якою спостерігав свідок ОСОБА_7 .

Висновок слідчого про відсутність суб"єктивної сторони даного кримінального правопорушення невідомо в кого являється передчасним і не в повній мірі відповідає наявним матеріалам кримінального провадження, так само як і безпідставний висновок слідчого в тому, що відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Вищенаведене свідчить про лояльне відношення слідчого до розслідування у даній справі. А тому, виходячи з вищенаведеного вбачається, що висновки слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення не підтверджені і не перевірені усіма наявними доказами у справі в їх сукупності не проведені всі можливі слідчі дії для встановлення обставин, що мали місце 20.05.2014р., слідчий експеримент за участю ОСОБА_7 і потерпілого ОСОБА_5 проведений поверхнево і потребує його повторного кваліфікованого проведення із застосуванням фотофіксації слідчих дій з врахуванням вищенаведеного, в зв"язку з чим скарга підлагає до часткового задоволення в частині її скасування та направлення для продовження досудового розслідування. Що стосується прохання потерпілого ОСОБА_5 про направлення матеріалів кримінального провадження в слідче відділення одного із сусідніх РВ УМВС, посилаючись на те, що на його глибоке переконання на слідчих СВ РВ УМВС здійснюється тиск з районних наглядових органів з метою закриття даного кримінального провадження, то воно не підлягає до задоволення, оскільки із самої скарги та поснень скаржника в судовому засіданні не встановлено достатніх підстав, передбачених ст.77 КПК України для відводу прокурора чи слідчого.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307 КПК України,
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Старовижівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 28.11.2014 року про закриття кримінального провадження задовольнити частково, а саме: постанову слідчого СВ Старовижівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 28.11.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного за заявою ОСОБА_9 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000100 від 27.05.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв"язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення та внесення відомостей про це прийняте рішення до Єдиного реєстру досудового розслідування скасувати, а матеріали кримінального провадження направити Старовижівському РВ УМВС України у Волинській області для продовження досудового розслідування.

В задоволенні решти вимог скаржника ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1