Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/368/15-к
1-кп/291/22/15
Україна
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суд Житомирської області у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю:
прокурора - ОСОБА_3
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Роставиця Ружинського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта середня, українця, громадянина України, раніше не судимого, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні має двоє неповнолітніх дітей
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Березянка Ружинського району Житомирської області, зареєстрованого в
АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , освіта середня, українця, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, не працюючого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України

встановив:
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вчинили закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин.
24.03.2015 близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 перебували в центрі с. Бистрик Ружинського району Житомирської області. В цей час та у вказаному місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме риби з ставка який перебуває в оренді ОСОБА_6 , та розташований поблизу с.Вільнопілля Ружинського району Житомирської області. За вказаних обставин ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 спільно вчинити таємне викрадення чужого майна, а саме риби з вказаного вище ставка, на що ОСОБА_4 погодився.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, в той же день близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 , переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає та те, що орендар ставка відсутній, діючи умисно, з корисливих мотивів, за допомогою гумового надувного човна запливли на вказане водоймище. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 , поставили, чотири риболовні сіті, загальною довжиною 400 м., за допомогою яких впіймали 84 шт. коропа, загальною вагою 65 кг 900 г. по ці-ні 40 грн. за 1 кілограм, 202 шт. карася, загальною вагою 21 кг.100 г. по ціні 20 грн. за 1 кілограм та 20 шт. товстолобика, загальною вагою 7 кг. 800 г. по ціні 25 грн. за 1 кілограм, яку склали до поліпропіленових мішків, з метою її подальшого викрадення. Всього своїми злочин-ними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 намагались таємно викрасти чуже майно, яке нале-жить ОСОБА_6 на загальну суму 3253грн..
Однак, довести сзлочин до кінця ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не змогли, з причин що не залежали від їх волі, так як після того, як помістили рибу в мішки, вони відразу були затримані працівниками міліції. Тобто ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виконали всі дії, які були необхідні для доведення зочину до кінця, але злочин було не закінчено з причин, що не залежали від їх волі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, не заперечуючи, що він займався незаконним виловом риби забороненими знаряддями лову та показав, що він спільно з ОСОБА_5 приїхали до ставка, що розташований поблизу с.Вільнопілля Ружинського району і за допомогою гумового надувного човна та сіток виловлювали рибу, під час чого були затримані працівниками міліції. Стверджує, що він не мав умислу на викрадення чужого майна і вважає, що його дії необхідно кваліфікувати за ст. 249 КК України, мотивуючи це тим, що він не знав, про те що даний ставок на момент вчинення злочину знаходився в оренді у потерпілого ОСОБА_6 ..
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, не заперечуючи, що він займався незаконним виловом риби забороненими знаряддями лову та пояснив суду, що він спільно з ОСОБА_4 приїхали до ставка, що розташований поблизу с.Вільнопілля Ружинського району і за допомогою гумового надувного човна та сіток виловлювали рибу, під час чого були затримані працівниками міліції. Стверджує, що він не мав умислу на викрадення чужого майна, вважає, що його дії необхідно кваліфікувати за ст. 249 КК України, мотивуючи це тим, що він не знав, про те що даний ставок на момент вчинення злочину знаходився в оренді у потерпілого ОСОБА_6 ..
Крім того, в судовому засіданні обвинувачені посилалися на слухи, які ходили по селу Бистрик про те, що ОСОБА_6 відмовився від оренди вказаного ставка, хоч їм було відомо по те, що раніше ОСОБА_6 орендував вказаний ставок.
Вина обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , яка виразилась у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів.
Так, потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що зазначений вище ставок дійсно перебуває у нього в оренді тривалий час та він проводив роботи з уселення туди живих ресурсів, а також ствердив, що даний ставок охороняється та там наявна будівля для охоронців.
Допитаний судом свідок ОСОБА_7 , який за просьбою ОСОБА_6 доглядає за ставом, показав, що він побачив ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час того як вони ставили сітки та повідомив про це ОСОБА_6 ..
В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердив, що того вечора зателефонував ОСОБА_6 та попросив його поїхати з ним до ставка, для того щоб затримати осіб, які викрадали у нього рибу.
Вина ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в інкримінованому їм злочині підтверджується зібраними у справі письмовими доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.03.2015 року, згідно з яким встановлено, що ОСОБА_6 повідомив про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили крадіжку риби із орендованого ним ставка, чим завдали останньому збитки;
- протоколом огляду речей від 25.03.2015 року;
- постановою про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів справи від 25.03.2015 р., відповідно до якої надувний човен, чотири риболовні сіті та два костюми ЗЗК, які належать ОСОБА_4 та ОСОБА_9 та за допомогою яких останні намагалися викрасти рибу визнані речовими доказами;
- довідкою про вартість риби станом на 24 березня 2015 року;
- договором оренди землі від 15 березня 2010 року;
- актами про виконання робіт з уселення живих ресурсів від 25.04.2013 та 27.03.2014 року;
- листом департаменту екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації від 27.05.2015 року за № 1058/2-1/5-4-1014, з якого вбачається, що у користувачні ОСОБА_6 на праві оренди перебуває водний об`єкт та земельна ділянка водного фонду на території Вільнопільської та Малочернявської сільських рад Ружинського району Житомирської області площею 11.45 га, ОСОБА_6 до Житомирської обласної державної адміністрації подано відповідний пакет документів , необхідний для впорядкування договірних відносин між ОСОБА_6 та Житомирською обласною державною адміністрацією і 22 травня 2015 року на засіданні комісії облдержадміністрації по розгляду звернень підприємств, організацій,установ і громадян щодо надання у користування земельних ділянок та водних об`єктів прийнято протокольне рішення про поновлення договору оренди між ОСОБА_6 та Житомирською обласною державною адміністрацією на новий строк;
- дослідженими під час судового розгляду речовими доказами, а саме: надувним човном, чотирма риболовними сітками та двома костюмами ЗЗК, які належать ОСОБА_4 та ОСОБА_9 та за допомогою яких останні намагалися викрасти рибу.
Враховуючи викладене, суд вважає вину обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_9 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) доведеною в повному обсязі сукупністю зібраних у справі доказів, що узгоджуються між собою.
Суд критично оцінює доводи обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в тій частині, що вони мали умисел на незаконний вилов риби у заборонений спосіб, а не на крадіжку риби, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які під час судового розгляду показали, що ставок, на якому були затримані обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 24.03.2015 року перебував у оренді ОСОБА_6 , останнім був зариблений, на березі ставка була розташована будка для охорони, ставок обладнаний дамбою зі спорудами допоміжного призначення, договором оренди землі від 15 березня 2010 року, актами про виконання робіт з уселення живих ресурсів від 25.04.2013 та 27.03.2014 року, листом департаменту екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації від 27.05.2015 року за № 1058/2-1/5-4-1014, з якого вбачається, що у користуванні ОСОБА_6 на праві оренди перебуває водний об`єкт та земельна ділянка водного фонду на території Вільнопільської та Малочернявської сільських рад Ружинського району Житомирської області.
Крім того, під час судового розгляду обвинувачені не заперечували, що їм було відомо, що раніше вказаний вище ставок орендував ОСОБА_6 , вони бачили будку на березі ставка, дамбу з допоміжними спорудами, наявність яких, на думку суду, вказувала на те, що ставок був спеціально облаштованим і пристосованим водоймищем.
Також суд враховує, що обвинувачені на протязі тривалого часу проживають с.Бистрик Ружинського району Житомирської області, яке розташоване поблизу зазначеного вище ставу, в якому вони виловлювали 24.03.2015 року рибу та були затримані, що також свідчить про їх обізнаність щодо перебування цього ставка в оренді.
Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 17 від 10 грудня 2004 року, вилов риби чи водних тварин зі спеціально об лаштованих або пристосованих водоймищ, у яких вони вирощуються підприємствами, організаціями чи громадянами, за ст. 249 КК України кваліфікувати не можна. За наявності відповідних підстав дії винної особи можуть кваліфікуватись як посягання на чужу власність.
У даному випадку, такими відповідними обставинами є договір оренди водного об`єкта загальнодержавної власності від 15 березня 2010 року, а також акти виконання робіт з уселен-ня живих ресурсів, лист департаменту екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації від 27.05.2015 року за № 1058/2-1/5-4-1014, наявність приміщення для охорони на березі ставка, наявність дамби з допоміжними спорудами.
Таким чином, доводи обвинувачених про те, що вони мали умисел на незаконний вилов риби у заборонений спосіб, а не на крадіжку риби, є їх власною інтерпретацією дійсних правдивих подій, яка грунтується на бажанні уникнути відповідальності за вчинене.
На підставі викладеного, суд приходить до впевненості, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за попередньою змовою групою осіб і їх дії підлягають кваліфікації по ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленому ВСУ № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд відповідно до ст.ст. 65, 66, 67 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, а також обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачені вчинили закінчений замах на злочин середньої тяжкості, по місцю проживання характеризуються позитивно, злочин вчинили вперше.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України не виявлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, не виявлено.
Відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті.
Санкція ч. 2 ст.185 КК України передбачає покарання у вигляді арешту на строк від 3 до 6 місяців або обмеженням волі на строк до 5 років або позбавленням волі на той самий строк, а тому суд вважає можливим призначити обвинуваченим мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Арешт на належне майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не накладався.
Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а саме: гумовий надувний човен, чотири риболовні сіті та два костюми ЗЗК, які належать ОСОБА_4 і ОСОБА_9 за допомогою яких останні намагалися викрасти рибу- знищити; вилучену у обвинувачених рибу повернути власнику.
Керуючись ст. ст. 368,369-371,373-376 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (три) місяці арешту.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (три) місяці арешту.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.
Речові докази: гумовий надувний човен, чотири риболовні сіті та два костюми ЗЗК, які належать ОСОБА_4 і ОСОБА_9 за допомогою яких останні намагалися викрасти рибу і які зберігаються на території Ружинського РВ УМВС України в Житомирські області зни-щити; вилучену у обвинувачених рибу, а саме: 94 кг800 г повернути власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Ружинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1 .