Справа № 429/1425/13-к
Провадження № 11кп/782/1653/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді Шмигельського І.В.,

суддів: Кошелєва Ю.Ф. і Тополюк Є.В.,

з участю секретаря Шеховцової А.С.,

прокурора Мазепиної М.В.,

обвинуваченого ОСОБА_2,

адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську апеляційну
скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок
Слов'яносербського районного суду
Луганської області від 21.10.2013 р.
відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м.
Зимогір'я, Слов'яносербського району,
Луганської області, громадянина
України, зареєстрованийо за адресою:
АДРЕСА_1, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2,

визнаного винним у вчиненні
кримінального злочину, передбаченого
ч. 2 ст.125 КК України та призначене
покарання у вигляді 1 (одного) року
обмеження волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України
ОСОБА_2 звільнений від відбуття
покарання з випробуванням, з іспитовим
строком терміном на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 п. п. 3,4 КК України ОСОБА_2
зобов'язаний повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання. Періодично з'являтися до
кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_2, до набрання
вироку суду законної сили, залишений
без зміни - особисте зобов'язання.

Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
інд.номер. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4
завдану матеріальну шкоду в розмірі
948,46 грн. моральну шкоду в розмірі - 3000
грн. а всього разом в розмірі 3948 (три
тисячі дев'ятсот сорок вісім) грн. 46
коп.,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 7
січня 2013 року, приблизно о 02.40 годин, він
та ОСОБА_4 перебували на території бару
«Зебра», розташованого на вул.
Менделєєва м. Зимогір'я
Слов'яносербського району Луганської
області, де між ними на ґрунті раптово
виниклих особистих неприязних
відносин виникла сварка. В ході сварки
ОСОБА_2, переслідуючи намір,
спрямований на заподіяння ОСОБА_4
тілесних ушкоджень, навмисно завдав
йому удар кулаком у груди, після чого їх
розборонили інші відпочиваючі.
Приблизно о 03.00 годині 7.01.2013 року
ОСОБА_2, знаходячись біля кіоску,
розташованого на вул. Менделєєва, м.
Зимогір'я Слов'яносербського району
Луганської області наніс удар ногою по
ногах ОСОБА_4, від чого останній впав на
землю, яка на той час була покрита
снігом. Після цього ОСОБА_2, продовжуючи
свій злочинний намір, умисно завдав
ОСОБА_4 декілька ударів кулаками по
обличчю і голови, а також ногами по
тулубу.

Своїми навмисними діями, ОСОБА_2
заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у
вигляді: гематоми м'яких тканин правого
ока; сукон'юнктивального крововиливу
правого ока; саден правої виличної
дуги, грудної клітини спереду в області
4-5 міжребер'я зліва, великих саден в
області правої лопатки, закритої
черепно-мозкової травми - струсу
головного мозку.

Згідно судово-медичної експертизи № 45
від 25.03.2013 р. тілесні ушкодження,
встановлені у ОСОБА_4 за ступенем
тяжкості кваліфікуються: гематома
м'яких тканин правого ока;
сукон'юнктивальний крововилив правого
ока; садна правої виличної дуги,
грудної клітини спереду в області 4-5
міжребер'я зліва, великі садна в
області правої лопатки, як ізольовано
один від одного, так і у сукупності, як
легкі тілесні ушкодження, струс
головного мозку кваліфікується як
легке тілесне ушкодження, що
спричинило короткочасний розлад
здоров'я.

Встановлені у гр-на ОСОБА_4 ушкодження
утворилися не менш ніж від
чотирьохкратного травмуючого впливу
тупого твердого предмета (предметів).

Відповідно до висновку експерта № 102
від 5.06.2013 р. про проведення судово-
медичної експертизи виявлені у ОСОБА_4
ушкодження могли утворитися при
обставинах, вказаних потерпілим ОСОБА_4
при слідчому експерименті за його
участю.

На вирок суду потерпілий ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу в якій просить вирок
Слов'яносербського районного суду
Луганської області відносно ОСОБА_2
скасувати, ухвалити новий вирок,
призначивши обвинуваченому покарання
у вигляді обмеження волі без
звільнення його від відбування
покарання на підставі ст. 75 КК України.

Вважає що вирок суду підлягає
скасуванню на підставі ч. 2 ст. 409 КПК
України, через невідповідність
призначеного покарання тяжкості
кримінального правопорушення та особі
обвинуваченого.

Апелянт вважає, що суд, при призначенні
покарання ОСОБА_2 не врахував того, що
обвинувачений свою вину визнав тільки
в стадії судових дебатів, неодноразово
ухилявся від явки в суд, в зв'язку з чим
був оголошений у розшук, скоїв злочин у
стані алкогольного сп'яніння, раніше
притягувався до кримінальної
відповідальності тричі і щоразу був
звільнений від відбуття покарання з
випробування у відповідності зі ст. 75
КК України, не з'являвся в судове
засідання.

Він в судовому засіданні просив суд
суворо не карати ОСОБА_2, але мав на
увазі щоб не призначати йому
максимальний строк покарання,
передбачений санкцією ч. 2 ст. 125 КК
України. Звільнення обвинуваченого
від відбування покарання черговий раз,
на думку апелянта, повністю впевнить
його у тому, що після відбуття
іспитового строку він може собі
дозволити знову вчиняти злочин.

Просить розглянути апеляцію у його
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
прокурора, який вважав, що підстав для
задоволення апеляції потерпілого
немає, оскільки в судовому засідання,
потерпілий просив не призначати
обвинуваченому суворе покарання,
заслухавши обвинуваченого ОСОБА_2 та
його захисника, адвоката ОСОБА_3, які
просили залишити вирок
Слов'яносербського районного суду від
21.10.2013 р. відносно ОСОБА_2 без змін,
вважаючи, що підстави для цього
відсутні, оскільки обвинувачений
ОСОБА_2 почав сплачувати матеріальні
збитки, нанесені потерпілому, вони
являються друзями, однокласниками і
примирилися між собою, вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляції, провівши судові дебати і
заслухавши останнє слово
обвинуваченого, колегія суддів прийшла
до висновку, що апеляція потерпілого
ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Призначаючи покарання
обвинуваченомуОСОБА_2., суд першої
інстанції керувався вимогами ст. 65 КК
України, враховуючи ступінь тяжкості
вчиненого правопорушення, особу
винного, обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання, та з урахуванням
того, що обвинувачений вчинив злочин
невеликої тяжкості та по справі
відсутні обтяжуючі обставини, що
відповідає загальним засадам
призначення покарання.

Пом'якшуючою обставиною суд визнав
щире каяття, та часткове відшкодування
завданої шкоди.

Крім того, при обранні виду та міри
покарання обвинуваченому судом були
враховані дані про його особу, який
характеризується посередньо, на обліку
у лікаря нарколога та психіатра не
перебуває, в силу ст. 89 КК України
раніше не засуджений, провину визнав
повністю, частково відшкодував завдану
шкоду потерпілому. За таких обставин
суд першої інстанції обґрунтовано
прийшов до висновку про доцільність
обрання ОСОБА_2 йому покарання із
застосування ст. 75 КК України.

Посилання потерпілого на те, що
обвинувачений скоїв кримінальне
правопорушення у стані алкогольного
сп'яніння, що суд першої інстанції не
взяв до уваги, є безпідставним,
оскільки, відповідно до ст. 337 КПК
України, судовий розгляд проводиться
лише стосовно особи, якій висунуте
обвинувачення, і лише в межах
висунутого обвинувачення відповідно
до обвинувального акта. В ході судового
засідання потерпілим не ставилося
питання перед прокурором про зміну
обвинувачення.

Колегією суддів при апеляційному
розгляді кримінального провадження не
встановлено, що під час розгляду справі
в суді першої інстанції обвинувачений
навмисно переховувався від суду, а
причина його неявки в судові засідання
може бути розцінена як одна із
обставин, яка характеризує особу
обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_4
залишити без задоволення, а вирок
Слов'яносербського районного суду
Луганської області від 21.10.2013 р.
відносно ОСОБА_2 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку в трьохмісячний
строк з дня її проголошення.

СУДДІ:

Кошелєв Б.Ф. Тополюк
Є.В. Шмигельський І.В.