Справа № 206/206/4399/15-к
Провадження № 1-кс/206/424/15
У Х В А Л А

"13" серпня 2015 р. слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську клопотання слідчого Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенанта міліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, не працюючого, маючого повну вищу освіту, не одруженого, має неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21.04.2015 року за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу на користь держави в розмірі 680 грн.,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
13 січня 2015 року слідчий Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенант міліції ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, у невстановленому слідством місці і у невстановлений слідством час, придбав невстановлену слідством кількість (не менше 1,949 г.) особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, обіг якого заборонений після чого, залишив незаконно зберігати його за місцем свого проживання з метою незаконного збуту до 18.03.2015 року.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс», з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , з метою незаконного збагачення, 18.03.2015 року взяв за місцем мешкання особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, обіг якого заборонений та утримуючі його при собі, направився у напрямку вулиці 25 Парт З`їзду у м. Дніпропетровську.
Цього ж дня, тобто 18.03.2015 року близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_4 біля будинку АДРЕСА_2 , зустрівся з раніше йому знайомим ОСОБА_9 , який звернувся до нього з проханням продати останньому особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс». ОСОБА_4 прийнявши пропозицію ОСОБА_9 , незаконно збув останньому в паперовому згортку особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» масою 1,949 г. за грошову винагороду у розмірі 30 грн.
Згідно висновку судово-хімічної експертизи № 65/15 від 20.03.2015 року, маса особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс» в перерахунку на суху речовину становить 1,813 г.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу обіг якого заборонений «канабіс», у невстановленому слідством місці і у невстановлений слідством час, повторно придбав невстановлену слідством кількість особливо небезпечного наркотичного засобу обіг якого заборонений «канабіс» (не менше 5,0 г.), після чого залишив незаконно зберігати його за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою незаконного збуту до 11.08.2015 року.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу обіг якого заборонений «канабіс», вчинюючи злочин повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 , з метою незаконного збагачення, 11.08.2015 року о 06 годині 40 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , у телефонному режимі домовився з особою, яка діє без розкриття достовірних відомостей про неї - ОСОБА_10 , про збут останньому за грошову винагороду особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс.
В той же день, 11.08.2015 року о 06 годині 43 хвилини, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , прийнявши прохання ОСОБА_10 , із загальної кількості раніше незаконно придбаного ним особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс», який ОСОБА_4 , на той час мав при собі, скоюючи злочин повторно, незаконно збув ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб у паперовому згортку обіг якого заборонений «канабіс» за грошову винагороду у розмірі 150 грн. масою приблизно 6,0 г.
11.08.2015 року близько 07 години 05 хвилин ОСОБА_10 добровільно видав працівникам міліції вказаний паперовий згорток з вмістом речовини рослинного походження в кількості приблизно 6,0 г., яка в подальшому була вилучена.
Слідчий зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, ніж тримання під вартою, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти спробам підозрюваного перешкоджати здійсненню кримінального провадження, незаконно впливати свідків, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальних правопорушень та спробам переховатись від органів досудового розслідування та суду, а також забезпеченню можливості виконання процесуальних рішень.
Клопотання слідчого погодженого із прокурором прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчий у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у збуті наркотичних речовин, вчинений повторно, раніше засуджений у 2015 році. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним з огляду на особу підозрюваного, вчинення ним нового кримінального правопорушення, можливістю уникати слідства та суду, вплинути на свідків, продовжити злочинну діяльність.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він не причетний до збуту наркотичних засобів, свідок ОСОБА_11 знайомий йому по ж/м Ігрень як особа, залежна від наркотичних засобів і працівників міліції. Дійсно за його місцем проживання у кімнаті, яка була надана за попереднім місцем роботи на кондитерській фабриці «АВК», при обшуку були знайдені речовина рослинного походження і грошові кошти, які йому не належать. Має неповнолітнього сина, який мешкає з колишньою дружиною, проте бере участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні. Близько 15 років пропрацював за фахом юристом на підприємствах та організаціях, останнім часом офіційно не працює, але має випадкові заробітки. Дійсно був засуджений за нанесення колишній дружині легких тілесних ушкоджень. Разом з тим від органів досудового слідства не переховувався та не має наміру переховуватися, буде з`являтися за викликами слідчого, прокурора або суду, просив не обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Просив не обирати найбільш суворий запобіжний захід.
Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на характеризуючі дані підозрюваного.
Захисник заперечував проти застосування найбільш суворого запобіжного заходу, оскільки не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваний процесуальних обов`язків, просив у задоволенні клопотання відмовити, обрати менш суворий запобіжний захід.
Вислухавши доводи та пояснення підозрюваного, доводи прокурора та захисника, дослідивши подані матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Також щодо збуту наркотичного засобу 11.08.2015 року надано витяг з ЄРДР від 11.08.2015 року, в якому зазначено адресу збуту АДРЕСА_3 . Аналогічна адреса збуту вказана у рапорті оперуповноваженого ВБНОН від 11.08.2015 року.
За адресою АДРЕСА_1 11.08.2015 року був проведений обшук з посиланням на постанову слідчого судді від 07.04.2015 року, в той час як відповідно до ст. 235 КПК України строк дії ухвали про обшук не може перевищувати одного місяця з дати її постановлення, а у матеріалах клопотання надано ухвалу про дозвіл на обшук від 21.07.2015 року. Також у протоколі про обшук спочатку зазначено після переліку грошових асигнацій загальну їх суму 120 грн., наприкінці що вилучено 130 грн.
ОСОБА_4 був затриманий 11.08.2015 року, момент затримання 15 год. 15 хв..
12.08.2015 року ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 276-279 Кримінального процесуального кодексу України було письмово повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено ОСОБА_4 12.08.2015 року о 15 год. 00 хв.
У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України , тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Виконуючи обов`язок оцінки вагомості наявних доказів, вважаю, що є певні підстави вважати ОСОБА_4 причетним до кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів. Проте внаслідок неоднозначності місця вчинення кримінального правопорушення, неправильного посилання на підставу проведення обшуку та інші наведені вище обставини кримінального провадження маю сумнів у обгрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні саме тяжкого кримінального правопорушення.
Також слід відзначити, що слідчий у клопотанні, яке погоджено з прокурором прокуратури, зазначаючи ч.2 ст. 307 КК України (збут наркотичних засобів, вчинений повторно) з незрозумілих причин посилається на можливість перешкоджання встановленню джерела походження бойових припасів та інших осіб, які можуть бути причетними до збуту та зберігання бойових припасів та вогнепальної зброї та суспільні зв`язки з громадянами інших держав, в тому числі Російської Федерації, та пов`язаність з проведенням антитеротистичної операції на території Донецької та Луганської областей. Також наприкінці обгрунтувань прізвище підозрюваного зазначено як « ОСОБА_12 », з чого випливає, що підписуючи клопотання слідчий, і відповідно затверджуючи його прокурор, текст клопотання не перечитували.
Врахувавши обставини справи, схиляюся та приймаю за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу є необхідним, проте прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, підозрюваний хоча і має судимість, але за злочин невеликої тяжкості у кримінальному провадженні приватного обвинувачення, що не пов`язано з наркотичними засобами.
Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.
Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
Також застосувати як самостійний запобіжний захід у вигляді застави вважаю неможливим, ооскільки підозрюваний не має постійного джерела доходів і не зможе у визначений КПК України п`ятиденний термін внести грошову суму в якості застави.
Разом з тим ОСОБА_4 має постійне зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, обгрунтованість підозри злочинної його діяльності саме в цьому місці з точки зору слідчого судді доволі сумнівна.
Відповідно до ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
З огляду на особу підозрюваного та склад кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , вважаю за необхідне покласти наступні обов`язки із визначених ст. 194 КПК України:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;
2) не відлучатися із м.Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) утриматися від спілкування зі свідками та експертами у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
У задоволенні клопотання слідчого Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенанта міліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 відмовити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці.
Заборонити ОСОБА_4 в період з 21 год. 00 хв. по 07 годин 00 хвилин наступної доби залишати квартиру (кімнату) АДРЕСА_4 .
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;
2) не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) утриматися від спілкування зі свідками та експертами у даному кримінальному провадженні.
Зазначені обов`язки діють два місяці, по 13 жовтня 2015 року включно.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням умов домашнього арешту покласти на старшого слідчого Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області лектенанта міліції ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області

Слідчий суддя ОСОБА_1