Справа № 579/622/15-к
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
28 липня 2015 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець справу по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Морени Угненського району Республіки Молдова, громадянина Молдови, непрацюючого, розлученого, невійськовозобов`язаного, з професійно-технічною освітою, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,

- за ч.2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
27 січня 2015 року, у вечірній час, точна година досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 прийшли до будинку свого знайомого ОСОБА_6 в с.Ярославець Кролевецького району Сумської області, де стали спільно проводити час. Через деякий час ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли з будинку ОСОБА_6 , а ОСОБА_7 відмовилася покинути будинок, у зв`язку з чим між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виникла суперечка. В ході даної суперечки, ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, пов`язаних із небажанням ОСОБА_7 покинути його житло, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс один удар ногою в життєво важливий орган ОСОБА_7 - в область живота, заподіявши їй підшкірну гематому в епігастральній ділянці, закриту тупу механічну травму підшлункової залози, яка призвела до гострого після травматичного панкреанекрозу, розлитого гнійно-геморагічного перитоніту, загальної інтоксикації організму, які відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 16 від 9 лютого 2015 року та № 16 від 3 квітня 2015 року , є тяжкими тілесними ушкодженнями, так як є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

Після отримання вище вказаних тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла в Кролевецькій ЦРЛ.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 16 від 3 квітня 2015 року, смерть ОСОБА_7 настала в результаті закритої тупої механічної травми підшлункової залози, яка призвела до гострого після травматичного панкреанекрозу, розлитого гнійно-геморагічного перитоніту, загальної інтоксикації організму. Вказані ушкодження перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої, є небезпечними для життя і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в ході судового розгляду вину визнав повністю, дав показання про те, що ОСОБА_7 знає близько двох років . 27 січня 2015 року вона до нього зателефонувала по мобільному телефону, сказала, що прийде в гості. Увечері, коли він був дома, у вікно постукали. Відчинив вхідні двері. ОСОБА_7 перелазила через паркан висотою близько 1,20 м., при цьому однією ногою стояла на паркані, іншою на землі, підсковзнулась і впала. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 попросилися в будинок , він їх впустив , вони були в стані алкогольного сп`яніння, крім того в будинку їх розморило. Він запропонував їм вийти з будинку , а ОСОБА_7 сказала , що залишиться , роздяглася , вела як у себе вдома , він її взяв рукою за куртку , хотів вивести , вона впиралася в одвірки вхідних дверей, падала на коліна , він її піднімав та намагався виштовхати з будинку . В ході сварки він виходив на двір палив , в нього закінчилось терпіння, коли він знову зайшов у будинок та намагався виштовхати ОСОБА_7 на вулицю, вона знову впала на коліна взяла його за шорти та почала їх стягувати , запропонувала йому інтимні відносини , на що він зробив їй зауваження та зі злості наніс ОСОБА_7 в живіт один удар стопою ноги, взутою в домашні тапочки , після чого вона сказала, щоб він більше її не бив , пообіцяла покинути будинок, після чого встала та пішла. Він наносив удар для того, щоб ОСОБА_7 припинила свою поведінку, розумів, що наносить удар ногою в життєво важливий орган живіт, згоден з тим, що заподіяв ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого вона померла. В скоєному кається.

Вина обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується наданими і дослідженими судом доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 в ході судового розгляду дала показання про те, що її сусідка повідомила про те, що дочку ОСОБА_7 привезли до санпропускника Кролевецької ЦРЛ брудну. Коли вона прийшла до ЦРЛ, в її ( ОСОБА_4 ) присутності дочку спитали, хто бив, вона розповіла, що її затримав в хаті ОСОБА_10 , хотів зґвалтувати , бив разів чотири , на животі був синяк.

Свідок ОСОБА_8 в ході судового розгляду дав показання про те , що 27 січня 2015 року зранку подзвонила ОСОБА_7 , запропонувала випити , він погодився , вони разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вживали спиртне до 13 години , розійшлись , близько 17 години знову подзвонила ОСОБА_7 та запропонувала випити, вони вживали спиртне у ОСОБА_12 , всього випили з ранку близько 1,5 л. спиртного, потім ОСОБА_7 подзвонила ОСОБА_6 з телефону ОСОБА_12 з метою зайти в гості , близько 20 години вони вийшли від ОСОБА_13 . ОСОБА_7 падала на дорозі 2 -3 рази , коли підійшли до будинку ОСОБА_6 хвіртка була зачинена , ОСОБА_7 перелазила два рази у двір та назад через паркан , він стояв далі та чув звук падіння. Вони зайшли до будинку ОСОБА_6 та через деякий час вийшли , а ОСОБА_7 залишилася у ОСОБА_6 , бо її бив чоловік, вона боялася йти додому. Вони з ОСОБА_9 пішли у курінь, нежитловий будинок, близько через 40 хвилин прийшов ОСОБА_6 з ОСОБА_7 , остання попросилася переночувати, він не заперечував. Вони всі пішли , а ОСОБА_7 залишалася в нежилому будинку. Він навісив ковдру на двері, щоб було тепліше і попросив ОСОБА_7 закрити зранку двері, бо вона збиралася їхати в м. Кролевець. Ніяких скарг на самопочуття не виказувала. 28 січня 2015 року вранці, коли прийшов до будинку, ОСОБА_7 лежала на ліжку, сказала, що в неї болить живіт, від чого не знала - чи від падіння, чи від того, що її вдарив ОСОБА_6 . Він сходив на базар, зустрів ОСОБА_6 і вони з ним сходили до будинку, де була ОСОБА_7 , після чого він пішов з будинку і ОСОБА_7 більше не бачив. 29 січня 2015 року дізнався, що ОСОБА_7 зробили операцію.

Свідок ОСОБА_9 в ході судового розгляду дала показання про те , що 27 січня 2015 року ОСОБА_7 прийшла до неї , запропонувала йти на роботу до картоплесховища, по дорозі сказала, що хоче погуляти, і вони зайшли до ОСОБА_8 , там був ОСОБА_11 , у них була пляшка горілки, вони всі разом вживали спиртне, вдень близько 13 години розійшлися, вони пішли до ОСОБА_14 , ОСОБА_7 взяла ще одну пляшку спиртного, потім пішли до ОСОБА_6 , по дорозі ОСОБА_7 падала, в будинку ОСОБА_6 вони покурили і на прохання ОСОБА_6 пішли з будинку удвох з ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 збиралася залишитися спати, однак ОСОБА_6 заперечував. Близько через одну годину ОСОБА_6 прийшов з ОСОБА_7 , вона була п`яна, ледь розмовляла та лягла спати в будинку ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_15 в ході судового розгляду дала показання про те , що 28 січня 2015 року близько 21 години до неї додому прийшла ОСОБА_7 , просилася переночувати, вона її впустила, починаючи з вечора і всю ніч ОСОБА_7 стогнала, трималася за живіт і просила її не кидати. Зранку на другий день вона відвела ОСОБА_7 до ФАП.

Даними довідки Кролевецької ЦРЛ від 30 січня 2015 року ОСОБА_7 знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 29 січня 2015 року з приводу закритої травми живота. Забійна гематома підшлункової залози. Гострий посттравматичний панкреанекроз. Розлитий гнійно геморагічний перитоніт. 29 січня 2015 року проведена операція (а.с.71), протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_7 та додатком до нього у виді оптичного диску з відеозаписом слідчої дії, згідно якого 11 лютого 2015 року остання розповіла та показала кількість ударів та механізм їх нанесення ОСОБА_6 27 січня 2015 року в приміщенні будинку ОСОБА_6 (а.с.87-89), протоколу проведення слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_6 , згідно якого 3 березня 2015 року останній розповів та показав механізм нанесення удару ногою в область живота ОСОБА_7 27 січня 2015 року в приміщенні будинку за його місцем проживання ( а.с.101-106), протоколу огляду місця події від 3 березня 2015 року, згідно якого в приміщенні моргу Кролевецької ЦРЛ оглянуто труп ОСОБА_7 з слідами проведення операції в області живота (а.с.75-79), висновків судово-медичного експерта № 16 від 9 лютого 2015 року та № 16 від 3 квітня 2015 року, згідно яких смерть ОСОБА_7 настала в результаті закритої тупої механічної травми підшлункової залози, яка привела до гострого після травматичного панкреанекрозу, розлитого гнійно геморагічного перитоніту, загальної інтоксикації організму. Вище вказані тілесні ушкодження стоять у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої, є небезпечними для життя і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. При прибутті до Кролевецької ЦРЛ 29 січня 2015 року о 12. 00 годин лікарями була виявлена підшкірна гематома в епігастральній ділянці і після обстеження встановлений клінічний діагноз: «Гострий після травматичний некротичний пакреанекроз. Гематома підшлункової залози. Розлитий гнійно- геморагічний перитоніт». Цей діагноз підтверджений об`єктивними даними ушкодження на тілі потерпілої, клінічними і лабораторними даними, а також ходом оперативних втручань від 29 січня 2015 року та 16 лютого 2015 року. Вищевказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, на що вказують закритий характер травми черевної порожнини, наявність гематоми, а також відсутність ран та саден. Локалізація та характер ушкоджень вказують на те, що вони могли виникнути внаслідок не менш як від одного удару ногою в ділянку живота і тому подібними предметами при обставинах, вказаних в описовій частині постанови про призначення даної СМЕ. Вказані тілесні ушкодження ОСОБА_7 могла отримати як у вертикальному, так і в горизонтальному і тому подібним положенням тіла відносно до нападаючої особи. Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 потребувала своєчасної кваліфікованої медичної допомоги. Між отриманими тілесними ушкодженнями і смертю потерпілої був проміжок часу близько 33 діб , про що свідчить розвиток гнійно геморагічного перитоніту та дані історії хвороби. По ступеню тяжкості це тяжкі тілесні ушкодження, так як вони є небезпечними для життя в момент їх заподіяння (а.с. 73-74, 80-82), висновку експерта від 18 лютого 2015 року № 18 механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 , може відповідати механізму їх заподіяння, продемонстрованого ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту 11 лютого 2015 року (а.с.92-93), висновку експерта від 15 квітня 2015 року № 16, згідно якого механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 , може відповідати механізму їх заподіяння, продемонстрованого ОСОБА_6 при проведенні слідчого експерименту 3 березня 2015 року, тобто внаслідок нанесення удару ногою в ділянку передньої черевної стінки. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 не могли виникнути внаслідок падіння з наступним співударянням об тверду поверхню правою стороною тіла (а.с.109-110), висновку експерта від 10 липня 2015 року № 78/2015, згідно якого у ОСОБА_7 мала місце закрита травма органів черевної порожнини з ушкодженням підшлункової залози (гематома), яка призвела до розвитку панкреанекрозу, гнійно-розлитого перитоніту, загальної інтоксикації і до настання смерті. У ОСОБА_7 до отримання травми 27 січня 2015 року мало місце захворювання підшлункової залози хронічний панкреатит. Лікарями Кролеевцької ЦРЛ потерпілій призначалася та надавалася адекватна медична допомога в повному обсязі. У даному випадку на перебіг травми та розвиток ускладнень могли вплинути несвоєчасне звернення за медичною допомогою (хвора звернулася тільки через 2 доби після отримання травми) та отримання травми на фоні хронічного панкреатиту (а.с. 172-182) підтверджується, що злочин вчинено за обставин викладеними у вироку.

Судом враховується положення п. 4.7. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, згідно якого загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження, а також інші наслідки ушкодження, що обумовлені не власне характером цього ушкодження, а випадковими обставинами (наприклад, алкогольним сп`янінням, правцем), індивідуальними особливостями організму (наприклад, гемофілією), дефектами надання медичної допомоги тощо не повинні враховуватися при оцінці ступеня тяжкості. В таких випадках експерт зобов`язаний вказувати характер причинно-наслідкових зв`язків між ушкодженням і такими наслідками. Ушкодження хворобливо змінених тканин і органів може бути розцінено за ступенем тяжкості як ушкодження здорових, якщо між цим ушкодженням і несприятливим кінцем є прямий причинний зв`язок.

Судом встановлено наявність прямого причинного зв`язку між нанесенням ОСОБА_6 одного удару ногою в живіт ОСОБА_7 , внаслідок чого остання отримала закриту тупу механічну травму підшлункової залози, яка призвела до гострого після травматичного панкреанекрозу, розлитого гнійно геморагічного перитоніту, загальної інтоксикації організму та смерті.

Питання про умисел на заподіяння тілесних ушкоджень суд вирішує, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, характер і локалізацію нанесених ударів, поведінку винного і потерпілого, що передувала події.

При цьому суд враховує те, що ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс один удар ногою в життєво-важливий орган живіт ОСОБА_7 , коли остання перебувала на колінах , на підлозі. Це вказує на те, що ОСОБА_6 контролював свою поведінку, у нього була відсутня раптовість, чи необережність, і його дії свідчать про наявність умислу щодо заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Зазначені вище проаналізовані докази у сукупності повністю доводять вину обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України 27 січня 2015 року по заподіянню ОСОБА_7 умисних тяжких тілесних ушкоджень в будинку за місцем його проживання в с. Ярославець, що спричинило її смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оцінивши всі зібрані по справі докази, суд вважає, що факт скоєння злочину обвинуваченим ОСОБА_6 доказаний повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ст. 121 ч. 2 КК України, оскільки він заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Пом`якшуючими обставинами покарання суд вбачає повне визнання вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди .

Суд приймає до уваги, що обвинувачений за місцем проживання характеризується негативно.

Обтяжуючими покарання обставинами, суд не вбачає.

Суд вважає ,що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства і не вбачає підстав для призначення йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та враховуючи наявності декількох вищевикладених обставин, що пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, тяжкість скоєного злочину, характер вчиненого, наслідки злочину, особу винного, його відношення до скоєного, думку потерпілої, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі, зазначеної в санкції ст. 121 ч. 2 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі та більш м`якого покарання ніж встановлено в санкції ч.2 ст. 121 КК України з застосуванням ст. 69 КК України .

Доводи захисника про призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання ніж встановлено в санкції ч.2 ст. 121 КК України у виді обмеження волі не заслуговують на увагу суду.

Відповідно до вимог ст. 181, 177 КПК України суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити попередній у виді домашнього арешту.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7578 гривень 89 коп., що складається з вартості витрат на лікування, моральної шкоди в розмірі 50000 грн. Вказану шкоду вона просить стягнути з винного ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 позов про відшкодування матеріальної шкоди, що складається з вартості витрат на лікування, визнав повністю в розмірі 7578 гривень 89 коп., про відшкодування моральної шкоди визнав частково в розмірі 5000 грн.

Розглянувши цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню.

Вина ОСОБА_6 доведена у вчиненні злочину, в результаті якого ОСОБА_7 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть потерпілої. Винними діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_4 завдана матеріальна та моральна шкода.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд виходить із вимог ст. 1166 ЦК України, яка передбачає, що майнова шкода завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою яка її завдала.

Згідно ст.1195 ч. 1 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі зобов`язана відшкодувати потерпілому серед іншого і витрати на придбання ліків.

Згідно довідок на придбання ліків та засобів для лікування , в період лікування, ОСОБА_4 витрачено 7578 гривень 89 копійок (а.с.23-26).

Обвинувачений шкоду відшкодував в сумі 2000 грн.(а.с.184).

На підставі зазначеного суд вважає, що цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково на суму 5578 гривень 89 копійок з урахуванням відшкодованої суми 2000 грн.

Суд визнає обґрунтованими доводи позивачки про заподіяння їй смертю дочки з вини обвинуваченого моральної шкоди, яка полягає в глибоких душевних стражданнях внаслідок втрати близької людини, негативних змін в її духовному житті, порушенню звичайного для неї способу життя при вирішенні побутових та господарських питань.

По справі доведена вина обвинуваченого в спричиненні ОСОБА_4 зазначеної моральної шкоди і, виходячи з вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України обвинувачений зобов`язаний відшкодувати цю шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу, яка вимагає її відшкодування в розмірі 50000 грн., суд враховує характер вчинених дій, глибину душевних страждань позивачки, пов`язаних з втратою близької людини, їх окреме проживання та наявність у ОСОБА_7 чоловіка та двох дітей, з якими вона фактично проживала, і вважає вимоги про відшкодування моральної шкоди частково обґрунтованими.

Суд оцінює моральну шкоду ОСОБА_4 в розмірі 25000 грн.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України і призначити йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу затримання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити попередній у виді домашнього арешту.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до Кролевецького районного суду;

-заборонити покидати своє місце проживання АДРЕСА_1 в період часу з 20 години 00 хвилин до 08 години 00 хвилин.

Контроль в частині виконання запобіжного заходу покласти на Кролевецький РВ УМВС України в Сумській області.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 5578 гривень 89 копійок матеріальної шкоди та 25000 гривень моральної шкоди .

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю позовних вимог.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , встановленого КПК України , якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1