справа № 208/3275/15-к
№ провадження 1-кп/208/322/15
ВИРОК
Іменем України
11 червня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1 ,
При секретарі ОСОБА_2 ,
Прокурора ОСОБА_3 ,
Обвинуваченої ОСОБА_4 ,
провів судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у місті Дніпродзержинську Дніпропетровській області, кримінального провадження у скоєні кримінального правопорушення відносно обвинуваченої:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Дніпропетровська, українки, громадянки України, освіта середня, навчається у Державному професійно - технічному навчальному закладі «Дніпродзержинський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів будівництва та автотранспорту», не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
за ч.1 ст.185 КК України,
суд
встановив:
27.12.2014 року близько 04.00 годин, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні гаражу, розташованого напроти будинку АДРЕСА_2 , під час спільного з потерпілим ОСОБА_5 вжиттям спиртного, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, помітила, що останній залишив в приміщенні належний йому мобільний телефон «LENOVO А 316», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 1199 гривень, та вийшов. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, поєднаний із корисливим мотивом, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону, належного ОСОБА_5 , реалізуючи який, ОСОБА_4 діючи умисно, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, з корисливих мотивів викрала вказаний мобільний телефон, та з місця скоєння злочину зникла, завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1199 гривень.
Заволодівши викраденим майном та отримавши реальну можливість розпоряджатись ним, ОСОБА_4 розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.
Вчиненне ОСОБА_4 діяння, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), містять склад кримінального правопорушення: за ч. 1 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину за пред`явленим їй обвинувальним актом у повному обсязі і суду пояснила, що дійсно в нічний час 27.12.2014 року разом із знайомою прийшла до гаражу по АДРЕСА_2 , де знаходився раніше незнайомий їй потерпілий ОСОБА_5 , у якого вона помітила мобільний телефон «LENOVO А 316». Під час спілкування в гаражі вона вживала спиртні напої. Коли потерпілій ОСОБА_5 залишив приміщення гаражу, вийшов на вулицю, вона таємно забрала телефон, та пішла з гаражу. Вийшов з гаражу, з телефону викинула сим-карту, а на наступний ранок продала телефон знайомому, отримав за це 130 гривень, сказав що це її телефон. Гроші витратила на свої потреби.
Свою вину визнає у повному обсязі за пред`явленим їй обвинувальним актом, також не оспорює кваліфікацію її дій органом обвинувачення. Прохає суд врахувати визнання нею своєї вини у скоєні кримінального правопорушення, що вона раніше не засуджена, має дохід стипендію, а тому просить суворо не карати та розглядати справу згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, що є її добровільною позицією.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфіковане за ч.1 ст.185 КК України, погоджуючись з кваліфікацією вчиненого нею діяння, прокурор вважав можливим провести розгляд згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому суд приходить до висновку щодо недоцільності дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченої за інкримінованим їй кримінальним правопорушенням.
Таким чином, суд приходить до висновку що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 скоєне 27.12.2014 року, кваліфіковане за ч. 1 ст. 185 КК України, мало місце, і містить склад кримінального правопорушення в якому вона винна.
З врахуванням зазначеного, за скоєне кримінальне правопорушення передбачено ч.1 ст. 185 КК України, обвинувачена ОСОБА_4 підлягає покаранню.
При обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд виходить з вимог ст. 65 КК України, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.
Згідно до вимог ст. 67 КК України, обставиною що обтяжує її покарання за скоєне кримінальне правопорушення є скоєння злочину у стані алкогольного спяніння.
Згідно до вимог ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , є визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини у повному обсязі, її щире каяття, вчинення злочину в зв`язку із тяжким матеріальним становищем.
Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, згідно до вимог ст.12 КК України, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, її характеризуючи данні, що за місцем мешкання та навчання характеризується посередньо, її відношення до скоєного, щире каяття у скоєному, визнання вини, тяжке матеріальне становище, що особа позбавлена була батьківського піклування та перебуває на державному забезпечені, має стипендію, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів з її сторони, є покарання у вигляді штрафу, застосувавши розстрочку його виплати певними частинами на строк до одного року.
На підставі вище зазначеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Визнати винуватою ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Згідно до ч. 4 ст. 53 КК України, щодо виплати зазначеного розміру штрафу, встановити ОСОБА_4 розстрочку виплат, строком до одного року, в рівних частинах по 70 (сімдесят) гривень 84 копійки, кожного місяця.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що згідно до вимог ч. 5 ст. 53 КК України, у разі несплати штрафу у визначений строк, передбачено заміна несплаченої суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, через місцевий суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1