У х в а л а

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8,

за участю прокурора ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 19 лютого 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою першого заступника прокурора Чернівецької області на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 року щодо ОСОБА_1,

встановила:

Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2013 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

09 листопада 2010 року близько 07:30 ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Фольксваген Пасат» (номерний знак республіки Італія НОМЕР_1), рухаючись автодорогою сполученням «Доманове-Чернівці-Тереблече» в с. Опришани Глибоцького району, на 531 км. + 100 м., грубо порушуючи пункти 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, пересік суцільну лінію горизонтальної розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткненням автомобілем марки «Дачія 1307» (номерний знак Республіки Румунія НОМЕР_2) під керуванням водія ОСОБА_2, внаслідок чого водій ОСОБА_2 і пасажири автомобіля ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померли, а пасажир ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що потягли довготривалий розлад його здоров я.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 змінено. Постановлено вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 3 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки з покладенням обов'язків, передбачених пунктами 2-4 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 09 грудня 2014 року прокурору поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 року щодо ОСОБА_1

У касаційній скарзі, яка надійшла до суду касаційної інстанції 26 грудня 2014 року, перший заступник прокурора Чернівецької області, посилається на м'якість призначеного ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції покарання із застосуванням статей 69, 75 КК України. Зазначає, що при пом'якшенні ОСОБА_1 покарання, у тому числі при визначенні його без обов'язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, судом апеляційної інстанції не враховано тяжкості вчиненого засудженим злочину та його наслідків. Наголошує на невмотивованості рішення суду про необхідність звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку. Указує на невиконання апеляційним судом вимог ст.399 КПК України 1960 року, яка передбачає обов'язковість виконання вказівок суду касаційної інстанції. Просить ухвалу апеляційного суду скасувати та направити справу на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у тій частині, в якій вони були оскаржені.

Правильність встановлення фактичних обставин справи, доведеність винуватості та юридична кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 286 КК України у касаційній скарзі не заперечуються.

Як убачається з вироку, при призначенні ОСОБА_1 покарання в мінімальній межі санкції ч. 3 ст. 286 КК України місцевий суд урахував характер і ступінь тяжкості цього злочину, дані про засудженого, зокрема те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризувався позитивно, вину визнав, розкаявся, відшкодував завдану шкоду, те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження і йому було встановлено 2 групу інвалідності, а також обтяжуючу покарання обставину-вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції вирок місцевого суду у частині призначення ОСОБА_1 покарання змінено та пом'якшено призначене йому покарання із застосуванням статей 69, 75 КК України.

При цьому судом апеляційної інстанції не враховано, що призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог закону України про кримінальну відповідальність й зобов'язані відповідно до вимог ст. 65 КК України враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути належним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Цих вимог закону судом апеляційної інстанції не дотримано.

Так, змінюючи вирок щодо ОСОБА_1 та ухвалюючи рішення про пом'якшення призначеного йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України (без призначення обов'язкового додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами) апеляційний суд врахував те, що засуджений вину визнав, розкаявся, є інвалідом 2 групи. Тобто апеляційний суд послався на ті обставини, які були враховані місцевим судом при призначенні ОСОБА_1 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 286 КК України, і з огляду на конкретні обставини вчиненого злочину, наслідків що настали у вигляді загибелі 3 осіб, обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння не давали суду достатньо підстав для пом'якшення призначеного засудженому покарання і визначенні його без обов'язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Також апеляційним судом визнано за можливе звільнити на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від відбування покарання у виді позбавлення волі, пославшись лише на те, що це відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Цей свій висновок апеляційний суд не мотивував та не навів в ухвалі обставин і даних про засудженого, які б у сукупності істотно знижували ступінь вчиненого ОСОБА_1 злочину та свідчили про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. При цьому суд апеляційної інстанції грубо порушив вимоги ст.399 КПК України 1960 року і не виконав вказівки суду касаційної інстанції, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2013 року, якою було скасовано судові рішення щодо ОСОБА_1 із направленням справи на новий судовий розгляд з підстав неправильності застосування ст.75 КК України і м'якості призначеного засудженому покарання.

Тобто прийняте апеляційним судом рішення про застосування до ОСОБА_1 статей 69, 75 КК України є незаконним, немотивованим, внаслідок чого засудженому було призначене таке покарання, яке внаслідок м'якості не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу.

За таких обставин, ухвала Апеляційного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд із підстав неправильного застосування кримінального закону, а саме статей 69, 75 КК України та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості.

При новому апеляційному розгляді справи суду належить перевірити доводи апеляції, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку та з урахуванням усіх обставин визначитись щодо правильності призначення судом покарання, та прийняти законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у процесуальному документі згідно з вимогами закону. Якщо при новому апеляційному розгляді підтвердиться обсяг обвинувачення, за яким ОСОБА_1 визнано винуватим, і не буде встановлено інших пом'якшуючих покарання обставин, призначене йому покарання із застосуванням статей 69, 75 КК України країни слід вважати м'яким.

Керуючись статтями 394 - 398 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Перехідних положень КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

касаційну скаргу першого заступника прокурора Чернівецької області задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати і справу направити на новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8