Справа № 1-179/2008р.
ВИРОК

Іменем України

15 вересня 2008 року
м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області
в складі:

головуючого: Сопрун В.В.,

при
секретарі: Цибульської
Т.І.,

з участю
прокурора: Ясінського Ю.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного
суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадянина України, українця,
освіта неповна - середня, одруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком
Могилів-Подільського міськрайонного суду від 13 березня 2007 року за ст. 129.
Ч.1 КК України до 1 року обмеження волі,
з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, постановою
Могилів-Подільського міськрайонного суду від 26 жовтня 2007 року звільнений від
відбування покарання, в силу ст. 89 раніше не судимого,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з
виконавчим листом № 2-911 від 21 червня 2005 року ОСОБА_1 було зобов'язано
сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 150
гривень , щомісячно, починаючи з 26 травня 2005 року і до повноліття сина. Підсудний
ОСОБА_1 дане рішення суду не виконував і аліменти не сплачував, у зв'язку з чим
за період з 27 січня 2007року по червень 2008 року у нього утворилася
заборгованість в сумі 2554,8 гривень. У зв'язку з цим ОСОБА_1. неодноразово
викликався працівниками Могилів-Подільської Державної виконавчої служби та
попереджався ними про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 164 КК України.
Проте незважаючи на це, підсудний тривало, систематично та наполегливо ухилявся
від виконання обов'язку по сплаті аліментів на користь свого неповнолітнього
сина і протягом вказаного періоду коштів на його утримання взагалі не
сплачував.

Підсудний,
ОСОБА_1, свою вину в пред'явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.
164 КК України визнав повністю і суду пояснив, що рішенням Могилів -
Подільського міськрайонного суду від 21 червня 2005 року його було зобов'язано
сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
в розмірі 150 гривень, щомісячно, починаючи з 26 травня 2005 року і до
повноліття дитини. Про обов'язок сплачувати аліменти на утримання дитини він
знав, але не сплачував тому, що в нього не було грошових коштів, так як він
офіційно не працює. Неодноразово він викликався в відділ державної виконавчої
служби та попереджувався про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 164 КК
України в разі несплати аліментів. ОСОБА_1 давав зобов'язання погасити
заборгованість по аліментах та сплачувати їх в добровільному порядку, однак
цього не робив, оскільки на протязі останнього року перебував на стаціонарному
лікуванні в Могилів-Подільській ЦРБ з приводу гострого панкріотиту. В скоєному покаявся.

Потерпіла,
ОСОБА_2, суду пояснила, що підсудний раніше сплачував аліменти, а
з 2007 року перестав сплачувати аліменти, інколи надає матеріальну допомогу
дитині. В судовому засіданні потерпіла
змінила свої позовні вимоги з 2554,8 грн. на
суму 2354,8 гривень, оскільки підсудний їй сплатив 200 гривень іц в
матеріалах кримінальної справи є відповідна розписка.

Оскільки
фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а підсудний та інші учасники
судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у
добровільності та істинності їх позицій немає, то суд згідно ст. 299 КПК
України за відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду визнав
недоцільним виклик свідків по справі, а обмежився допитом підсудного,
потерпілої та дослідженням матеріалів справи.

Крім
визнання вини підсудним, показів потерпілої, вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 164 КК України підтверджується і матеріалами справи, а
саме: поданням начальника ВДВС Могилів-Подільського міськрайонного управління
юстиції про порушення відносно ОСОБА_1 кримінальної справи за ст. 164 КК
України (а. с. 5); виконавчим листом № 2-911 від 21.06.2005 року про стягнення
з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а. с. 6); постановою про відкриття виконавчого
провадження за вищевказаним виконавчим листом
від 27.01.2007 року (а. с. 7); письмовими попередженнями ОСОБА_1 про можливість настання кримінальної
відповідальності за ст. 164 КК України (а. с. 10-11), розрахунком
заборгованості по аліментам (а. с. 12-13),
та іншими матеріалами справи.

Зібрані
в судовому засіданні докази свідчать, що підсудний ОСОБА_1, з 27 січня 2007року
по червень 2008 року здійснив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням
суду коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, (аліментів), тобто вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 164 КК України.

При
призначенні покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину - злочин, передбачений ч.1 ст.
164 КК України, є злочином невеликої тяжкості, особу винного -за місцем
проживання характеризується посередньо і обставини справи.

Пом'якшуючою
покарання обставиною згідно ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння
розкриттю злочину.

Обтяжуючих
покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На
підставі вищевикладеного, суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного
можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому
покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, пов'язане з обмеженням волі,
та застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням. Також суд вважає, що необхідно застосувати п.3 ч.1 ст.76 КК України і покласти на
ОСОБА_1 обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну
місця проживання, роботи.

Суд залишає без розгляду цивільний позов потерпілої, оскільки у відділі ДВС
є виконавчий документи щодо стягнення з підсудного заборгованості по аліментах.

Керуючись
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити
йому покарання у вигляді 1 (одного) року
обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного
покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

На
підставі ч.3 ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_1 повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Міру
запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу
залишити раніше обрану у вигляді підписки про невиїзд.

Цивільний
позов ОСОБА_2 у сумі 2354.8 гривень залишити без розгляду.

Вирок
може бути оскаржений протягом 15 діб до апеляційного суду Вінницької області.

Головуючий: