пр. № 1-кп/759/393/14
ун. № 759/9823/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2014 року Святошинський районний суд м.Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.4 ст.358 КК України,-

сторони кримінального провадження

прокурор ОСОБА_6 ,

захисник - ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.4 ст.358 КК України, надійшов до Святошинського районного суду м.Києва 11.06.2014 року.

Ухвалою суду від 20.10.2014 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено.

Судове провадження на підставі зазначеного обвинувального акта відносно обвинуваченого ОСОБА_5 судом не завершено.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов"язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор вважала за доцільне продовжити тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, які є тяжкими та особливо тяжкими, наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України, а також може переховуватись від суду.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений заперечували проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на те, що прокурором не доведено існування ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, допитані свідки та дослідженні докази, тому обвинувачений не зможе вплинути на них. Також просив змінити запобіжний захід на інший, який не повязаний з триманням під вартою, або зменшити розмір застави.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний, а в подальшому продовжений, обвинуваченому ОСОБА_5 з урахуванням тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та даних про його особу.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого та тяжких злочинів, за якими законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Враховуючи викладене, а також те, що у розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу та вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Керуючись правилами ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, суд, враховуючи дані обставини справи, як виняткові, знаходить правові підстави для визначення обвинуваченому ОСОБА_5 розміру застави у виді 500 розмірів мінімальних заробітних плат, який на думку суду є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 197, 331, 369 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою на шістдесят днів, тобто до 15.02.2015 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 500 (п`ятсот) розмірів мінімальних заробітних плат, що становить 609 000 (шістсот дев`ять тисяч) гривень, після внесення якої ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п.п.1-4,8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1)прибувати за викликом до суду; 2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, 4) утримуватися від спілкування зі свідками даного кримінального провадження, 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають права на виїзд з України і в`їзд в Україну - невиконання яких, тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: