Справа № 735/535/13 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/542/2015
Категорія - ч.2 ст. 191 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю сторін кримінального провадження

обвинуваченої ОСОБА_6

її захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, одруженої, яка має 2-х неповнолітніх дітей, працює директором ПП Коропський центр нерухомості та будівництва Портал в смт. Короп, є несудимою згідно положень ст. 89 КК України,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника адвоката ОСОБА_7 та процесуального прокурора ОСОБА_9 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджена: за ч. 1 ст. 366 КК України(в редакції Закону, яка діяла до 01 липня 2011 року) до покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

На підставі ст. 49 КК України та ч. 5 ст. 74 КК України звільнена від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

За ч. 2 ст. 191 КК України на 2 роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями та адміністративно-господарською діяльністю строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 75, ст. 76 КК України ОСОБА_6 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КП Коропське РБТІ на відшкодування шкоди 498 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати - 980 гривень за проведення почеркознавчої експертизи.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду начальника КП Коропське РБТІ , відповідно до Статуту цього підприємства та Контракту про затвердження її на посаду начальника КП Коропське РБТІ, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, будучи службовою особою та використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, з метою привласнення скетч-карток № № 05, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 на бензин марки А-95, номіналом 15 літрів кожна та добових коштів на відрядження в сумі 30 грн., 24 грудня 2010 року протягом дня, перебуваючи в приміщенні КП Коропське РБТІ, розташованому по вулиці Кибальчича, № 1 у смт. Короп Чернігівської області, підробила офіційні документи : склала та видала завідомо неправдивий наказ № 33 від 24 грудня 2010 року на своє ім`я та ОСОБА_10 про відрядження 24 грудня 2010 року до м. Чернігова.

Крім цього, підписала та відмітила завідомо неправдиве посвідчення про відрядження на своє ім`я, датоване 24 грудня 2010 року. Також 24 грудня 2010 року склала та видала завідомо неправдивий наказ № 34 від 24 грудня 2010 року на імя ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відрядження 27 грудня 2010 року до м. Києва.

На підставі вищезазначених підроблених офіційних документів, начальник КП Коропське РБТІ ОСОБА_6 24 грудня 2010 року, будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно заволоділа добовими коштами за 1 день, які виділялись на відрядження згідно авансового звіту № 82 від 24 грудня 2010 року, в сумі 30 грн. 00 коп.

Крім цього, незаконно заволоділа придбаними за кошти підприємства 23 грудня 2010 року в ТОВ ВТФ Авіас скетч-картками на бензин марки А-95 № № НОМЕР_4 , 02, 04, 03, номіналом по 15 літрів кожна, загальною кількістю 60 літрів, вартістю 6 грн. 50 коп. за 1 літр бензину з ПДВ вартістю 7 грн. 80 коп., на загальну суму 468 грн. та розпорядилася ними на власний розсуд.

Перелічені скетч-картки були використані на автозаправній станції ТОВ Лефіда в смт. Короп: 23 грудня 2010 року близько 14 год. 12 хв.; 24 грудня 2010 року близько 14 год. 25 хв.; 26 грудня 2010 року близько 11 год. 20 хвилин; 26 грудня 2010 року близько 11 години 23 хв.

Заволодівши незаконно добовими коштами на відрядження та бензином, ОСОБА_6 заподіяла майнову шкоду КП Коропське РБТІ на загальну суму 498 грн.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в привласненні коштів та карток на бензин 60 літрів, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судовий розгляд проводився з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, з обвинувальним нахилом.

Судом не з`ясовано, де, коли та яким чином ОСОБА_6 привласнила скетч-картки на суму 468 грн. та добові в розмірі 30 грн.

Фактично, суд першої інстанції не виконав вказівок Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, зазначених в ухвалі від 20 березня 2014 року та в ухвалі апеляційного суду Чернігівської області від 13 травня 2014 року.

Обвинувачена ОСОБА_6 безпосередньо не одержувала карток на бензин, навпаки їх одержав водій ОСОБА_12 по видатковій накладній № КПТСК-00748 від 23 грудня 2010 року ( том 1 а. с. 67).

Постанова Коропського районного суду Чернігівської області від 19.08.2011 року ( том 1 а. п. 160), якою ОСОБА_13 була звільнена від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч.1 ст. 366 КК України, за вчинення службового підроблення, а саме за складання завідомо неправдивих посвідчень про відрядження в м. Чернігів на імя ОСОБА_6 та ОСОБА_10 та посвідчення про відрядження в м. Київ 27.12.2010 року на імя ОСОБА_11 та ОСОБА_10 свідчать про те, що підроблення зробила ОСОБА_13 , а не ОСОБА_6 , яка не складала цих посвідчень.

На думку захисника, судом не перевірена достовірність показань свідків працівників КП «Коропське РБТІ» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 з огляду на те, чи мали вони підстави для обмови ОСОБА_6 , зумовленої її службовим становищем та особистими відносинами з обвинуваченою.

Свідчення свідка ОСОБА_13 про складання нею завідомо недостовірних посвідчень щодо відряджень під примусом і погрозою звільнення з роботи з боку ОСОБА_6 ніяким чином не підтверджені.

Між свідком та обвинуваченою склалися неприязні стосунки. Рішенням Коропського районного суду від 12 квітня 2011 року ОСОБА_13 була поновлена на роботі ( том.1 а. п. 94-95), а вироком Коропського районного суду від 27 травня 2011 року ( том 1 а. п. 120-121) ОСОБА_6 була засуджена за нанесення ОСОБА_13 легких тілесних ушкоджень.

Як вважає захисник, не було встановлено самого факту недостачі ні пального, ні коштів. Клопотання захисту про призначення судово-бухгалтерської експертизи, судом безпідставно відхилене, а пояснення директора КП «Коропське РБТІ» ОСОБА_14 про відсутність нестачі пального чи коштів на підприємстві - не враховане.

Посилання суду на телефонні дзвінки абонентів ОСОБА_10 та ОСОБА_6 за період з 23.12.2010 року по 28.10.2010 року вважає безпідставним, бо не доведено, що сім -картки належать саме останнім.

Окрім того, наголошує, що суд не вірно записав показання ОСОБА_15 , де вказав, що вона можливо відрядження відмітила невідомій особі, хоча вона в режимі відеоконференції пояснювала, що посвідчення про відрядження робила в той же день, коли приносив водій ОСОБА_10 , оскільки інші особи не могли цього зробити.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутності в її діях складу кримінального правопорушення. Доводи скарги обґрунтовує тим, що ніякого відношення до карток на одержання бензину не мала, службового підроблення не вчиняла, а колишні підлеглі її обмовляють за те, що вона не дозволяла брати гроші з населення за транспортні послуги в подвійному розмірі і вимагала звітності.

Свідчення ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 є наклепом на неї та намаганням зняти з себе відповідальність.

Вважає, що слухання справи в суді відносно неї було упередженим. Всі її заяви і клопотання, а також її захисника-адвоката під час розгляду справи, суддя відхиляв. Так, з обвинувальним актом суддя з прокурором ознайомили її в судовому засіданні без адвоката. 27 грудня 2014 року судове засіданні провели без її участі, незважаючи на те, що вона завчасно подала прохання про його перенесення, чим порушено її право на захист.

Суддею, в порушення вимог законодавства щодо рівності сторін кримінального провадження, надавалась перевага прокурору ОСОБА_16 , бо як до початку, так і після судових засідань той постійно знаходився в кабінеті судді.

Стверджує, що були випадки, коли суддя проводила судове засідання без мантії і відповідного значка, а також порушила таємницю нарадчої кімнати, оскільки видалилася до нарадчої кімнати 23 квітня, а вирок проголосила тільки 27 квітня 2015 року, тобто протягом чотирьох днів суддя перебувала в нарадчій кімнаті. Припускає можливість в цей період спілкування останньої з прокурором, дружина якого працює в тому ж суді на посаді помічника судді що, на думку ОСОБА_6 , є неприпустимим і незаконним. Свою вину у вчинені кримінальних правопорушеннях вважає не доведеною, а засудження -неправомірним.

В апеляційній скарзі процесуальний прокурор ОСОБА_9 просить вирок в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 366 КК України скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким призначити за ч.1 ст. 366 КК України покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями та адміністративно-господарською діяльністю строком на 2 роки. На підставі ч.5 ст. 74 та ст. 49 КК України звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності. За ч. 2 ст. 191 КК України призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади та посади та посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями та адміністративно-господарською діяльністю строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи.

Доводи апеляційної скарги прокурора обґрунтовані тим, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України, в редакції Закону, яка діяла до 01 липня 2011 року, призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати керівні посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями та адміністративно-господарською діяльністю, є обов`язковим за санкцією статті, проте суд його не призначив, тим самим неправильно застосував кримінальний закон, що є підставою для скасування вироку та ухвалення нового.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали подані ними апеляційні скарги та просили про скасування судового рішення та закриття кримінального провадження, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційних скарг сторони захисту та просив про ухвалення нового вироку, призначення додаткового покарання за ч. 1 ст. 366 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу процесуального прокурора залишити без задоволення, апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника задовольнити з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження скетч-карти №№, 02, 03, 4, 05 та 06 на бензин марки А-95, номіналом 15 л. кожна, в загальній кількості 75 літрів, по ціні за 1 л. бензину 6 грн. 50 коп., з ПДВ вартістю 7 грн. 80 коп., на загальну суму 585 грн. - 23 грудня 2010 року одержав ОСОБА_12 за довіреністю № 44 від 14 грудня 2010 року, на що вказує видаткова накладна № КПТСК -00748 від 23.12.2010 року та реєстр номерів електронних паливних карт, що є в матеріалах кримінального провадження на а.п.67, 68 в томі 1.

Обвинувачена ОСОБА_6 категорично заперечує одержання нею чотирьох з п`яти виданих скетч карток на бензин, вказуючи, що бензин був витрачений за призначенням, на поїздки у відрядження.

Досудовим слідством встановлено не було, де коли і чи передавав скетч картки на бензин свідок ОСОБА_12 .

Згідно наказу № 32 на той час начальника КП Коропське РБТІ ОСОБА_6 від 10 грудня 2010 водій ОСОБА_12 з 13 грудня 2010 року за графіком був відправлений у відпустку на 24 календарні дні до 10 січня 2011 року. На час його відсутності обов`язки водія покладалися на техніка ОСОБА_10 з відповідним окладом водія ( том. 1 а. п. 69).

По показаннях водія ОСОБА_12 , під час відпустки, він один раз виходив на роботу, не пам`ятає дати, щоб заправити службовий автомобіль 5-10 літрів, решту карток він віддав керівнику ОСОБА_6 . Доручення на одержання скетч карток на бензин йому видавала головний бухгалтер ОСОБА_13 . На підприємстві мали місце випадки, коли видавалися одні подорожні листи, потім замінювалися на інші, змінювалися показники лічильника на спідометрі за вказівкою ОСОБА_17 .

Дане кримінальне провадження було порушене саме з ініціативи бухгалтера підприємства ОСОБА_13 , яка після конфлікту з ОСОБА_6 заявила, що остання 24 грудня 2010 року надала їй 4 бланки посвідчень про відрядження: 2 відрядження з печатками Чернігівського УЖКГ та два - з печатками Київської асоціації „Укртехінвентаризація, наказала заповнити їх, зробити записи про відрядження її та ОСОБА_10 у м. Чернігів 24 грудня 2010 року та ОСОБА_11 і ОСОБА_10 27 грудня 2010 року у м. Київ, що вона зробила, чого насправді не було.

В матеріалах провадження ( том 2 а. п. 82 ) є лист від 02.03.2011 року, адресований голові Коропської районної адміністрації ОСОБА_18 , підписаний ОСОБА_11 , провідним бухгалтером ОСОБА_13 , трьома техніками та водієм, саме на захист бухгалтера проти керівника підприємства, який не влаштовував колектив.

Згідно наказу № 33 від 24 грудня 2010 року начальник КП Коропське районне БТІ ОСОБА_6 відбула у відрядження до Управління ЖКГ Чернігівської ОДА строком на один день з метою одержання консультацій по розцінках на 2010 рік, разом з водієм ОСОБА_10 ( том 1 а.п. 62). По поясненнях самої ОСОБА_6 їй потрібна була консультація по розцінках на наступний рік, а не минулий.

Свідок ОСОБА_10 заявляючи про те, що обов`язків водія у грудні 2010 року він не виконував, так як перебував на лікарняному у зв`язку із травмою ноги, подорожні листи не оформляв і у відрядження не їздив, проте листок непрацездатності серії АВК № 906188 в бухгалтерію підприємства не подавав, не заперечував, що виходив на роботу та виконував функцію техніка, лікування проводилося амбулаторно.

За повідомленням головного лікаря Коропської ЦРЛ у ОСОБА_10 було пошкодження нижніх бокових зв`язок лівого гомілково ступеневого суглобу ( том. 4 а. п. 43). При такому пошкодженні свідок ОСОБА_10 , який проживав у селі Чернявка Коропського району, яке розташоване на відстані 12 км. від смт. Короп, кожного дня добиратися до роботи. Ступінь його обмеження в русі та неможливості керувати транспортним засобом, були визначені виключно з його слів.

Заявляючи про те, що колишні підлеглі її обмовляють ОСОБА_6 доводить, що 24 грудня 2010 року вона їздила у відрядження з водієм ОСОБА_10 в головне управління житлово-комунального господарства до начальника планово-економічного відділу ОСОБА_19 , щоб одержати консультативну допомогу в питаннях оплати праці та послуг, що надавала підприємство.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 , яка працює в управлінні ЖКГ по сьогоднішній день, і в обов`язки якої входило відмічати відрядження, підтвердила суду, що вона у грудні місяці бачила ОСОБА_6 один раз, коли вона приїздила в управління зі своїм водієм і відмітила відрядження тим днем, в який приїздили у відрядження. Вона ніколи не відмічала пустих бланків відряджень та не ставила своїх підписів. Після інциденту з ОСОБА_6 , вона спочатку просить підпис керівника, спеціаліста, до якого приїздили у відрядження, потім ставить свій підпис.

З метою перевірки достовірності показань свідка ОСОБА_15 була проведена судова почеркознавча експертиза, висновки якої від 18 січня 2013 року № 28 показали, що підписи в посвідченні про відрядження від 24 грудня 2010 року, виданого на імя ОСОБА_6 в графах прибув в м. Чернігів та вибув з м. Чернігова належать ОСОБА_15 . Текст та підпис в посвідченні про відрядження від 24 грудня 2010 року, виданого на ім`я ОСОБА_10 в графах прибув в м. Чернігів та вибув з м. Чернігова належать ОСОБА_15 ( том 3 а. п. 58 - 66).

Із записів книги реєстрації подорожніх листів вбачається, що водій ОСОБА_10 на автомобілі марки Хюндай-акцент реєстраційний номер НОМЕР_5 , 24 грудня 2010 року перебував у розпорядженні ОСОБА_6 з 9 до 15 години, про що свідчить його підпис ( том 1 а. п. 196).

Крім того, є ряд подорожніх листів за грудень 2010 року, з яких вбачається, що ОСОБА_10 виконував роботу водія з 14 по 30 грудня 2010 року, і йому не перешкоджала травма ноги керувати транспортним засобом ( том 1, а. п. 202-207)

Об`єктивна сторона службового підроблення полягає у перекручуванні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використання службового становища.

Обвинувачення поза розумним сумнівом не зібрало достатніх доказів того, що ОСОБА_6 не була у відрядженні разом з водієм ОСОБА_10 24 грудня 2010 року та надала підроблені посвідчення про відрядження, навпаки документи обліку та незацікавлений свідок вказують на те, що таке відрядження відбулося, підписи та печатки є справжніми.

Щодо наказу № 34 від 24 грудня 2010 року на імя ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відрядження 27 грудня 2010 року до м. Києва, його дійсно підписала ОСОБА_6 , що визнавала як протягом досудового слідства, так і в судовому засіданні, та пояснювала, що таке відрядження відбулося.

В якості спростування доводів ОСОБА_6 , обвинувачення надало неякісну копію з факсу Бюро технічної інвентаризації „Укртехінвентаризація, що ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не перебували у відрядженні в м. Києві ( том. 1 а. п. 75). Проте, не спростована справжність печатки та підпису працівника Укртехінвентарізація (том 1 а. п. 63) та не анульований підприємством подорожній лист № 236 від 27 грудня 2010 року, виписаний провідним бухгалтером і підписаний водієм ОСОБА_10 , який одержав цей лист під розпис ( а. п. 64, 196).

Крім того, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 одержали добові за відрядження в м. Київ, списали бензин та підписали авансові звіти.

У разі, якщо відрядження в м. Київ справді не відбулося, то ОСОБА_11 , яка з 27 січня 2010 року виконувала обов`язки начальника КП Короське РБТІ до 10 січня 2011 року, мала повне право та реальну можливість не підписувати авансовий звіт та анулювати документи про своє відрядження ( наказ № 34 від 24 грудня 2010 року в том. 1 на а. п. 70).

Як на час порушення кримінальної справи, так і на день чергового апеляційного перегляду, на підприємстві КП Коропське РБТІ не має ні фактичної, ні документальної нестачі 60 літрів бензину на суму 468 грн. та 30 грн. добових.

Під час судового засідання в суді першої інстанції, відповідаючи на питання захисту представник КП Коропського РБТІ ОСОБА_14 , пояснив про відсутність недостачі коштів чи товарно матеріальних цінностей за грудень 2010 року чи за березень 2011 року на суму 468 грн.

Об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, становить привласнення утримання чи неповернення чужого майна, яке знаходилося у його правомірному володінні, шляхом зловживання своїм службовим становищем. Незважаючи на те, що судові рішення вже двічі скасовувалися по причині допущених істотних порушень вимог кримінально - процесуального закону, об`єктивна сторона привласнення майна шляхом зловживання службовим становищем виписана не була, факт нестачі пального та неправомірної виплати добових документально не підтверджений, документи, які підтверджують правомірність виплати, ніяким чином не анульовані, як такі, що містять неправдиві відомості.

Віддаючи перевагу показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , суд першої інстанції не звернув уваги, що усі первинні документи, подорожні листи, звіти про відрядження та списання проводилися саме ними, а не обвинуваченою.

В матеріалах кримінального провадження є акт перевірки відділу контрольно ревізійного управління в Короському районні, з якого видно, що провідним бухгалтером ОСОБА_13 видавалися подорожні листи при не здачі водієм подорожнього листа за попередній день та приймалися подорожні листи, не повністю оформлені ( том 2 а. п. 96-103).

Постанова Коропського районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2011 року, якою ОСОБА_13 , працююча бухгалтером КП Коропське РБТІ була звільнена від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, у зв`язку із Законом України „Про амністію у 2011 році, не доводить винуватості ОСОБА_6 в інкримінованих їй злочинах ( том 1 а. п. 160), оскільки суд приймаючи рішення про застосування амністії, фактичних обставин справи не з"ясовував.

А з рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2011 року вбачається, що після звільнення з посади начальника БТІ ОСОБА_6 , звільнена з роботи провідний бухгалтер ОСОБА_13 була поновлена на роботі. Представник відповідача, виконуюча обов`язки начальника КП БТІ ОСОБА_11 позов визнала та просила його задовольнити в повному обсязі, що суд і зробив, зважаючи на позицію сторін.

З`ясовуючи обставини кримінального правопорушення, суд першої інстанції, порушуючи вимоги кримінально-процесуального закону п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

На підприємстві КП Коропське РБТІ немає нестачі пального та коштів, на що вказує відсутність акту інвентаризаці, перевірки та інших документів, про це заявив і теперішній начальник підприємства ОСОБА_14 .

ОСОБА_6 стверджує, що 24 грудня 2010 року вона їздила у відрядження у м. Чернігів разом з водієм і це підтверджується підписом відповідальної особи, яка відмітила відрядження та справжньою печаткою.

Якщо ОСОБА_11 не поїхала у відрядження разом з водієм ОСОБА_10 27 грудня 2010 року м. Київ, то не повинна була здавати та не підписувати авансовий звіт, що зробила самостійно, як тимчасово виконуюча обов`язки начальника підприємства.

За дії вчинені іншими особами, ОСОБА_6 відповідальності не несе. Та обставина, що обвинувачена побилася на роботі з провідним бухгалтером ОСОБА_13 і була засуджена за ч. 1 ст. 125 КК України, про що свідчить копія вироку Коропського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2011 року ( том 1 а. п. 120-121), вказує на вкрай напружені стосунки між обвинуваченою та свідком обвинувачення по справі ОСОБА_13 .

Обвинувачена ОСОБА_6 , так само як і ОСОБА_13 була суб`єктом амністії і могла бути звільненою від кримінальної відповідальності, проте не погоджувалася на закриття кримінального провадження, наполягаючи на своїй невинуватості, навіть під час вагітності та пологів 09 квітня 2012 року народила дитину ( том 2 а. п.15. 17).

Інформація про телефонні з`єднання абонентів ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , яка вказує, що вони по наданих телефонних номерах, не покидали територію Коропського району в період часу з 23 по 28 грудня 2010 року, не доводить правильності висновків суду.

По-перше невідомо, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 надали саме свої телефонні номери для аналізу та перевірки. По-друге, мобільний телефон став загальнодоступним засобом зв`язку і особи мають по декілька телефонів та сім-карток. Щодо ОСОБА_6 , то стороною обвинувачення був взятий мобільний номер приватного підприємства „Портал, а не її особистий, що вбачається з інформації, що є в матеріалах провадження в томі 3 на а. п. 88-101.

Отже, коли стороною обвинувачення не виконані вказівки апеляційного та касаційного суду про пред`явлення конкретного обвинувачення, документально не підтверджений розмір заподіяної шкоди підприємству, показання свідків обвинувачення викликають не довіру та заперечуються як обвинуваченою, так і безстороннім свідком, є висновки почеркознавчої експертизи про справжність підпису та відмітки про відрядження, з урахуванням часу, що минув, поза розумним сумнівом зробити висновки про винуватість ОСОБА_6 в службовому підробленні та у привласненні коштів підприємства шляхом зловживання службовим становищем, неможливо.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, що є конституційним принципом презумпції невинуватості.

Отже, обвинувальний вирок суду підлягає скасуванню із закриттям провадження за недоведеністю вини.

Апеляційна скарга процесуального прокурора не підлягає задоволенню як у зв`язку із задоволенням апеляційних скарг сторони захисту, так і у зв`язку з неправильним тлумачення кримінального Закону.

Згідно з п. 4 висновків Верховного Суду України за 2010-2011 роки, додаткове покарання, передбачене санкцією частини першої статті 366 КК України до зміни її редакції Законом від 7 квітня 2011 року № 3207-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення», яка почала діяти з 01 липня 2011 року, суд може призначати засудженому лише при призначенні основного покарання у виді обмеження волі.

За санкцією ч.1 ст. 366 КК України, в редакції Закону, яка діяла до 01 липня 2011 року, до основного покарання у виді штрафу додаткове покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю, застосовуватися не могло.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 532 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу процесуального прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 , засудженої за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191 КК України, скасувати, а кримінальне провадження закрити за недоведеністю її вини у вчиненні злочинів, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_20 ОСОБА_21 ОСОБА_22