ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

представника потерпілого адвоката ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/9680/14к (№ 1кп/201/19/2015), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001040, стосовно:

? ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та мешкає у АДРЕСА_1 , громадянина Ізраїлю, освіта професійно-технічна, не одруженого, раніше не судимого відповідно до ч. 3 ст. 88 КК України, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України;

? ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Бобруйськ Республіки Білорусь, громадянина Ізраїлю, освіта повна вища, не одруженого, раніше не судимого, приватного підприємця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України;

? ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився та мешкає у АДРЕСА_3 , громадянина України, освіта повна вища, раніше не судимого, не одруженого, працюючого менеджером в ТОВ Генезис Авто, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_8 , маючи умисел на відкрите задоволення чужим майном, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у приміщенні кафе-бару Сільвер, розташованого по пр. Героїв буд. 30-Д в м. Дніпропетровську, вступив у попередню злочинну змову з раніше знайомим йому обвинуваченим ОСОБА_9 та невстановленою слідством особою, розподіливши при цьому ролі кожного з них у вчиненні злочину.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 04 квітня 2014 року близько 10.00 години, перебуваючи біля входу у торговий центр Мій дім, розташованого по Бульвару Слави, 46 в м. Дніпропетровську, у приміщенні якого знаходився ломбард Золото, діючи спільно та злагоджено з співучасником злочину ОСОБА_9 та невстановленою слідством особою, усвідомлюючи, що у ломбарді Золото знаходяться ювелірні прикраси, визначили їх, як об`єкт свого злочинного посяння. Після чого, обвинувачений ОСОБА_8 , реалізуючи умови злочинної змови, залишився біля ломбарду Золото з метою подолання можливого опору зі сторони потерпілої та сторонніх осіб, а співучасник злочину ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа, реалізуючи умови злочинної змови, зайшли до приміщення ТЦ Мій дім, де знаходився ломбард, після чого, співучасник ОСОБА_9 , виконуючи відведену йому роль, діючи умисно, з корисливої зацікавленості, направивши в сторону потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 невстановлений слідством предмет, який останні сприйняли як пістолет, без будь-яких погроз висловив вимогу не вчиняти ніяких дій. Подавивши таким чином волю потерпілих до можливого опору, продовжуючи реалізацію своїх спільних злочинних намірів, невстановлена слідством особа, виконуючи відведену роль у вчиненні злочину, діючи умисно, з корисливої зацікавленості, підійшла до вітрини, на якій знаходились ювелірні вироби, та доводячи свій злочинний умисел до кінця, відкрито поклала ювелірні вироби у поліетиленовий пакет, тим самими заволодівши за попередньою змовою з іншими співучасниками злочину чужим майном, що належить потерпілому ОСОБА_11 , тим самими завдавши останньому матеріального збитку. Після чого, співучасники злочину ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа вийшли з приміщення ТЦ Мій дім та разом з обвинуваченим ОСОБА_8 зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Після вчинення вищезазначеного злочину, 04 квітня 2014 року близько 16.00 години, обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи у кафе Сільвер, розташованого по пр. Героїв, 30-Д в м. Дніпропетровську, достовірно знаючи, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відкрито заволоділи чужим майном, яке належить ПП ОСОБА_16 , а саме ювелірними прикрасами на невстановлену суму, про що йому повідомили останні того ж дня, заздалегідь не обіцяно отримав від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вказані коштовності для подальшого їх зберігання, які були отримані злочинним шляхом обвинуваченими внаслідок скоєного злочину відносно ПП ОСОБА_16 , тим самим, обвинувачений ОСОБА_10 здобув та почав зберігати майно, що було отримано завідомо злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 КК України, та пояснив суду, що його роль у вчиненому кримінальному правопорушенні полягала тільки у стеженні за навколишньою обстановкою, перебуваючи на вулиці. При цьому, пояснивши суду, що до вчинення зазначеного кримінального правопорушення його залучив громадянин ОСОБА_17 , обвинувачений ОСОБА_8 відмовився від подальших пояснень та відповідей на запитання учасників судового провадження на підставі ст. 63 Конституції України, посилаючись на наявність погроз його близьким та йому особисто. У своїх додаткових поясненнях обвинувачений ОСОБА_8 також підтвердив, що визнає свою вину за ст. 186 КК України, в обсязі фактичних обставин, однак заперечив про його обізнаність щодо використання одним із співучасником кримінального правопорушення предмету, подібного на вогнепальну зброю.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив суду, що визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 КК України, однак від пояснень та відповідей на запитання учасників судового провадження, на підставі ст. 63 Конституції України, він відмовився.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину визнав у повному обсязі та пояснив суду, що 04 квітня 2014 року його знайомий обвинувачений ОСОБА_8 попросив його під`їхати на ж/м Сокіл-2 у м. Дніпропетровську для того, щоб забрати товариша останнього ОСОБА_18 , якого він майже не знав. Під`їхавши у вказане місце на автомобілі ВАЗ 2108, яким він користувався на той час, він побачив ОСОБА_18 та ОСОБА_8 , при цьому, перший сів до нього у автомобіль, а ОСОБА_8 направився в сторону гаражів та розташованої у вказаному місці котельної. Коли ОСОБА_19 сідав у автомобіль, він побачив у останнього за поясом штанів рукоятку, подібну до рукоятки пістолету. Після цього, він разом із ОСОБА_18 направились до кафе Сільвер, по дорозі до якого, у нього закінчився бензин, у зв`язку із чим, відкотивши автомобіль на узбіччя, вони поїхали до кафе на маршрутці. Приїхавши до кафе Сільвер, він побачив обвинуваченого ОСОБА_8 та раніше знайомого йому обвинуваченого ОСОБА_9 , які сиділи за столом та спілкувались, згодом до останніх приєднався і ОСОБА_19 , а він в цей час займався прибиранням барной стійки. В процесі прибирання, він почув розмову обвинувачених з приводу пограбування ювелірного магазину, розташованого в ТЦ Мій Дім на Бульварі Слави в м. Дніпропетровську, в ході якої, він чув деякі фрази, зокрема йому запам`яталися слова з приводу того, як вони збирали золото, використовуючи сміттєвий пакет, вибігали наліво від ломбарду. Прибравши кафе, він поїхав додому, однак близько 18.00-19.00 години повернувся до кафе Сільвер, де також знаходились обвинувачені та малознайомий йому ОСОБА_19 , які розмовляли між собою з приводу можливого місця, куди можна сховати золото, а поруч із ними на стільці лежала невелика сумка. Усвідомлюючи, що зазначене золото є здобутим незаконним шляхом, він запропонував обвинуваченим свої послуги щодо схову останнього, на що отримавши згоду, забрав зазначену сумку, яка була доверху заповнена золотими прикрасами та зателефонував своєму родичу ОСОБА_20 , якого попросив підвезти його додому. Приїхавши додому, за адресою: АДРЕСА_4 , він сховав отриману сумку за будинком біля розташованого поруч кіоску, прикривши її картонним папером та присипавши листям. Однак, злякавшись за вчинені дії, він того ж дня зателефонував ОСОБА_21 , знайомому обвинуваченого ОСОБА_8 , якого він попросив забрати сховану ним сумку, повідомивши останньому точне місце її знаходження, та передати її обвинуваченому ОСОБА_8 .. Після цього, він займався своїми справами.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників кримінального провадження, а також надані останніми докази, з огляду на встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, суд, керуючись вимогами ч. 3 ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі пред`явленого обвинувачення, зазначеного у обвинувальному акті в сторону його зменшення, оскільки приходить до висновку про винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, що має іншу кваліфікацію, яка покращує становище останніх та не порушує право обвинувачених на захист з огляду на позицію сторони захисту в рамках даного кримінального провадження, при цьому, суд виходить з наступного.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що очевидцем вчиненого кримінального правопорушення він не був, однак в той день, 04 квітня 2014 року, близько 11.00 години, йому зателефонувала його продавець ОСОБА_12 , яка працювала у належному йому ломбарді, розташованому по АДРЕСА_5 та повідомила про розбійний напад, в ході якого були викрадені ювелірні вироби. Прибувши на місце, він побачив розбиті вітрини, поруч із якими на підлозі знаходились бите скло та частина розкиданих ювелірних виробів.

Вищезазначені обставини вчинення кримінального правопорушення та здійснення потерпілим ОСОБА_11 підприємницької діяльності у зазначеній будівлі підтверджуються протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.04.2014 року (т.1, а.с. 11), відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_11 звернувся до правоохоронних органів з приводу заволодіння 04 квітня 2014 року близько 10.00 години двома невідомими особами за допомогою предмету, схожого на пістолет, майном останнього у вигляді ювелірних виробів, які знаходились у належному йому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого у магазині ІНФОРМАЦІЯ_5 по АДРЕСА_5 , а також копією договору № 2 від 02.01.2014 року про оренду ФОП ОСОБА_11 нежитлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_5 та копією наказу № 5 від 06.01.2014 року про призначення ОСОБА_12 на посаду касира-продавця у ПТ Ломбард Онікс ОСОБА_22 , ОСОБА_16 (т. 2, а.с. 5-6). При цьому, факт наявності на реалізації у потерпілого золотих та срібних виробів, викрадених під час вчинення кримінального правопорушення, також підтверджується долученими до матеріалів кримінального провадження: актом інвентаризації, копіями товарних накладних на придбаний товар та актів прийому товару (т.1, а.с. 59-75, т.4, а.с. 151-169).

Потерпіла ОСОБА_12 , будучи допитаною у судовому засіданні, суду пояснила, що 04 квітня 2014 року вона працювала продавцем у ломбарді, розташованого у будівлі по АДРЕСА_5 , який належить ПП ОСОБА_16 . Близько 10.00 години того ж дня, розмовляючи зі своєю колегою ОСОБА_13 , вона побачила, як до приміщення будівлі зайшли двоє чоловіків, які були одягнуті у темний одяг, а їх обличчя були закриті темними окулярами та шарфом, при цьому, один із них тримав у руці предмет, схожий на пістолет. Після того, як дані чоловіки зайшли до приміщення будівлі, вони гучно крикнули, щоб всі залишалися на місцях та не рухалися. Вона спочатку не зрозуміла, що сталося, однак, один із даних чоловіків перестрибнув через вітринне вікно до приміщення ломбарду. Оскільки, інший хлопець стояв поруч та тримав у руці предмет, схожий на пістолет, вона відступила назад та спробувала подзвонити по мобільному телефону, однак цей хлопець сказав їй нікому не телефонувати. Після цього, чоловік, який перестрибнув до неї у приміщення ломбарду, почав відкривати вітрини, розбиваючи деякі з них, та вигрібати ювелірні вироби, передаючи їх іншому чоловіку, який брав ювелірні вироби та клав їх у поліетиленовий пакет з-під сміття. Після того, як вони закінчили збирати ювелірні прикраси, грабіжники просили відкрити сейф, який знаходився всередині ломбарду, на що вона почала імітувати спроби відчинити сейф та ввела неправильний пароль, що заблокувало сейф, в цей час, чоловік з предметом схожим на пістолет, повідомив іншій особі, що вже час тікати, внаслідок чого, вони вибігли з будівлі. Також потерпіла підтвердила, що у чоловіка, який стояв із предметом схожим на пістолет навпроти неї, коли він поправляв шарф, останній трішки сповз з обличчя, що дозволило їй роздивитися його, крім того, вона також запам`ятала голос особи з пістолетом та характерну особливість останнього у вигляді ямки від віспи над однією із брів, оскільки шапка, яка була на ньому, трішки сповзла.

Як свідчать дані з протоколу пред`явлення для впізнання від 26 квітня 2014 року (т. 2, а.с. 207-212), потерпіла ОСОБА_12 впевнено та безпомилково вказала на обвинуваченого ОСОБА_9 , який тримаючи предмет, схожий на пістолет, разом з іншим співучасником заволоділи майном, що належить ломбарду Онікс, розташованого по Бульвару Слави, 46 в м. Дніпропетровську, зазначивши при цьому, характерні особливості, за якими вона впізнала нападника, зокрема, зріст, статуру, голос, а також шрам на лобі під лівою бровою, що не суперечить її уточненим показанням під час судового слідства.

Достовірність проведення зазначеної слідчої дії та правдивість закріплених в ході останньої результатів, підтвердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 , яка будучи допитаною у суді, пояснила, що 26 квітня 2014 року вона була присутня разом з іншою жінкою у кабінеті Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, де в їх присутності невідома їй жінка впевнено впізнала обвинуваченого ОСОБА_9 серед інших пред`явлених їй осіб, вказавши на останнього як на особу, яка щось викрала, точно свідок не пам`ятає.

Також, у судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_24 , яка згідно протоколу була присутня у якості другої понятої під час проведення зазначеної слідчої дії, однак остання пояснила суду, що не пам`ятає обставин його проведення, у зв`язку із чим, суд не може сприйняти з показань останньої будь-які фактичні обставини проведення вищезазначеної слідчої дії, однак, враховуючи у сукупності вищезазначені показання потерпілої та свідка ОСОБА_23 , а також дані, зафіксовані у протоколі пред`явлення особи для впізнання, суд не знаходить підстав сумніватися у допустимості та достовірності даного письмового доказу, оскільки останній було здобуто у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, з дотриманням вимог ст.ст. 223, 228, 231 КПК України, у присутності понятих та потерпілої, у якої попередньо були з`ясовані обставини зовнішності та прикмети, за якими вона може впізнати особу, яка пред`являється для впізнання, з пред`явленням потерпілій для впізнання не менше трьох осіб, які не мали різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі, та подальшим оформленням результатів вказаної слідчої дії у відповідному процесуальному документі, складеному у відповідності до вимог ст. 231 КПК України.

Із показань потерпілої ОСОБА_13 судом встановлено, що вона працює продавцем у ПП Книш, який здійснює свою діяльність у приміщенні ТЦ Мій Дім, де навпроти її відділу також знаходиться відділ золота, у якому працює потерпіла ОСОБА_12 . У день вчинення нападу, а саме 04 квітня 2014 року близько 10.00 години, коли вона підійшла до відділу ОСОБА_12 , до приміщення будівлі зайшло двоє чоловіків, одягнених у шапку та закритими за допомогою окулярів та шарфа обличчями. Підійшовши до відділу ОСОБА_12 , яка знаходилась за прилавком, один із даних чоловіків, у лівій руці якого знаходився предмет, схожий на пістолет з барабаном, відтіснивши її до її відділу, наказав не рухатися та повернувся у напрямку відділу ОСОБА_12 , в той час, як інший чоловік, перестрибнув через прилавок до відділу золота, однак, що відбувалося у приміщенні останнього вона не бачила, оскільки знаходилась біля непрозорої вітрини, яка перекривала їй видимість, при цьому, вона тільки почула дзвін розбитого скла та вимогу когось із зазначених чоловіків відчинити сейф. Після того, як дані чоловіки втекли, вона забігла до свого відділу та натиснула тривожну кнопку охорони. При цьому, потерпіла підтвердила, що будь-яких погроз на її адресу даними особами не висловлювалися, у зв`язку із чим, вона не відчувала страх за своє життя, а тільки перелякалася від несподіванки.

В ході проведення під час досудового слідства слідчого експерименту за участі потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що було зафіксовано відповідним протоколом від 16 червня 2014 року з фототаблицею до нього (т.3, а.с. 104-117), останні послідовно та впевнено підтвердили вищевикладені обставини викрадення майна з ломбарду, добровільно відтворивши їх на місці вчиненого кримінального правопорушення, при цьому, потерпілі під час даної слідчої дії докладно зазначили місце та час вчинення кримінального правопорушення, конкретні обставини та обстановку його вчинення, характер дій та роль кожного із осіб, які викрали майно, особливості їх зовнішності та поведінки, наявність у одного із них предмету, схожого на пістолет та загальний опис останнього, при цьому, зазначені під час даної слідчої дії фактичні обставини не суперечать показанням потерпілих у судовому засіданні з урахуванням їх певних уточнень, у зв`язку із чим, суд вважає за можливим прийняти їх до уваги, вважаючи їх правдивими та такими, що не викликають у суду будь-яких обґрунтованих сумніві в їх достовірності.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що перебуваючи на своєму робочому місці, розташованому у ТЦ Мій Дім по Бульвару Слави, 46 в м. Дніпропетровську, він почув дзвін розбитого скла. Виглянувши з місця, він побачив, що біля відділу золота знаходились двоє чоловіків, які були одягнені у темний одяг та балаклави, при цьому, у одного із цих чоловіків, який розмахував руками та щось голосно кричав, у руках знаходився якийсь предмет, однак що саме це був за предмет, він не розгледів. Після чого, він зайшов назад до свого торгового відділу, де через деякий час викликав міліцію.

Із показань допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_26 судом встановлено, що 04 квітня 2014 року близько 10.00 години, працюючи реалізатором у відділі канцелярських товарів, вона почула дзвін скла, однак нічого не побачила, оскільки її видимості загороджували полиці іншого торгового відділу. Через деякий час, вона вийшла зі свого торгового місця та побачила, як двоє чоловіків у темному обсязі та капюшонах вибігали через центральний вихід. Після цього, біля вітрини відділу золота вона побачила розбите скло, а пізніше зі слів продавця даного відділу ОСОБА_12 , їй стало відомо про пограбування.

Свідок ОСОБА_27 суду підтвердила, що 04 квітня 2014 року близько 10.00 години, працюючи у ПП Дубовик продавцем у відділі, розташованому у ТЦ Мій Дім по Бульвару Слави, 46 в м. Дніпропетровську, вона почула дзвін розбитого скла. Вирішивши подивитися, що сталося, вона виглянула зі свого відділу та побачила біля відділу золота двох чоловіків у темній одежі з шапками або капюшоном на голові, один із яких знаходився за вітринами у приміщенні відділу разом із продавцем ОСОБА_12 , а інший стояв поруч. Злякавшись, вона взяла свій мобільний телефон та вийшла на задній вихід, намагаючись додзвонитися до охорони. В цей час, вона побачила, як за магазин у напрямку двору сусіднього будинку побігли троє чоловіків. Після пограбування, вона підходила до відділу золота та бачила розбиті вітрини, скло від яких знаходилось на підлозі разом із частинами золотих прикрас.

Відповідно до протоколів огляду місця події від 04 квітня 2014 року та фототаблиці до них (т.1, а.с. 12-45), органом досудового розслідування було встановлено та оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення, а також прилеглу до нього територію, з яких випливає, що при огляді нежитлового приміщення у вигляді торгового місця із надписом Золото-ломбард, розташованого у будинку АДРЕСА_5 , ззовні та всередині останнього було зафіксовано пошкодження скляних вітрин, а також наявність на підлозі битого скла та частини ювелірних виробів. Крім цього, в ході даної слідчої дії на ділянці місцевості, розташованої від двору будинку АДРЕСА_6 та далі за напрямком руху, співробітниками міліції були виявлені та вилучені сережки, каблучки, кулон та брелок із бирками ФОП ОСОБА_16 з описом найменування даних ювелірних виробів, при цьому, на ділянці місцевості, розташованій біля першого під`їзду по АДРЕСА_7 , також були виявлені та вилучені бирка ФОП ОСОБА_16 , золото 585, каблучка, а також сліди протектору шин від автомобіля, який веде зі сторони будинку АДРЕСА_5 та повертає від електрощитової, розташованої біля сміттєвих баків, до ґрунтової дороги, яка проходить паралельно вказаного будинку.

В ході проведення на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2014 року обшуку в автомобілі ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що складений відповідний протокол від 25.04.2014 року (т.2, а.с. 122-128), органом досудового розслідування у присутності понятих на підлозі заднього правого сидіння було виявлено золоту каблучку, на якій наявна бирка із надписом ФОП ОСОБА_16 та іншими найменуваннями прикраси, одну куртку сіро-зеленого кольору, джинсові штани, дві маски з прорізами для очей. Зазначені предмети були вилучені та належним чином опечатані співробітниками міліції.

Крім цього, з метою перевірки причетності до вчинення кримінального правопорушення обвинуваченого ОСОБА_9 , органом досудового розслідування був проведений обшук автомобіля яким користувався останній, а саме марки Citroen C3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , схожого за зовнішніми ознаками з автомобілем, який був зафіксований біля місця вчиненого кримінального правопорушення, при цьому, як свідчать фактичні дані протоколу обшуку вказаного автомобіля від 25 квітня 2014 року (т.2, а.с. 97-101), проведеного на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2014 року( т.3, а.с. 96 ), слідчим у присутності понятих у сумці, яка знаходилась між передніми сидіннями, були виявлені та вилучені: бирка із надписом ФОП ОСОБА_16 , АДРЕСА_8 , а також під килимом за водійським сидінням виявлено ювелірний виріб з металу жовтого кольору з биркою із надписом ФОП ОСОБА_16 , Св. В02 № 547301, золото 585, сережки, які разом з вищевказаними вилученими речами опечатані слідчим належним чином.

Також, під час проведення за ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2014 року, обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 у приміщенні квартири АДРЕСА_9 , що було зафіксовано відповідним протоколом від 25 квітня 2014 року (т.2, а.с. 131-135), слідчим у присутності понятих під диваном було виявлено та вилучено дві бирки від ювелірних виробів, на яких наявний надпис ФОП ОСОБА_16 , у тумбі були вилучені бирки з-під ювелірних виробів, а також сережки із металу білого кольору з биркою ФОП ОСОБА_16 .

Відповідно до протоколу огляду від 23 квітня 2014 року (т.2, а.с. 73-76), органу досудового розслідування був добровільно наданий відеозапис з камер відеоспостереження, розташованих по АДРЕСА_5 , які належать ПП НПФ СВК, в ході перегляду якого, під час досудового слідства, що зафіксовано відповідним протоколом від 23.04.2014 року (т.3, а.с. 77-80), а також безпосередньо судом у судовому засіданні за участю учасників судового провадження, встановлено, що 04 квітня 2014 року у проміжки часу о 09.42 годині та о 10.04 годині, у полі зору камер відеоспостереження були зафіксовані транспортні засоби, зовнішньо подібні на вищезазначені транспортні засоби обвинувачених, які являлись об`єктом обшуків, а саме автомобілі ВАЗ світло-блакитного кольору та Сітроен темного кольору, які відповідно до відеозапису дійсно рухалися у одному напрямку один за одним.

Також, обставини отримання обвинуваченим ОСОБА_10 на зберігання від обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 здобутого злочинним шляхом майна у вигляді прикрас, були добровільно, послідовно та впевнено викладені обвинуваченим ОСОБА_10 в ході проведення за участю останнього слідчого експерименту, що було зафіксовано відповідним протоколом від 06 червня 2014 року (т. 3, а.с. 92-94), під час якого, обвинувачений впевнено показав місце, де ним були отримані прикраси, які йому передали інші обвинувачені, подальше його переміщення з чужим майном до місця його проживання, біля якого обвинувачений показав місце, розташоване поруч із кіоском, де він сховав вказані прикраси. Враховуючи, що вказані обставини не суперечать поясненням обвинуваченого ОСОБА_10 у судовому засіданні, суд вважає за можливе прийняти фактичні данні, отримані під час даної слідчої дії у якості достовірного та допустимого доказу для підтвердження обставин вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень.

Крім того, у судовому засіданні також був допитаний свідок ОСОБА_28 , з пояснень якого судом встановлено, що у середині квітня 2014 року на ж/м Сокіл в м. Дніпропетровську, він зустрівся з обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими також був третій чоловік, якого він не знає, привітавши останніх, вони розійшлись, однак суд не приймає дані показання, як належний доказ по даному кримінальному провадженню, оскільки вони не містять жодних фактичних обставин, які б стосувалися пред`явленого обвинувачення.

З цих же підстав, суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_29 , яка у суді пояснила, що перебуваючи на ж/м Сокіл у м. Дніпропетровську її зупинили співробітники міліції та почали запитувати про те, чи не бачила вона якихось автомобілів чи людей, однак вона пояснила, що у даному місці проїжджали багато автомобілів, конкретні ознаки яких, вона не запам`ятовувала, а також бачила чоловіка, який кудись біг, а отже, із показань даного свідка випливає, що остання не була очевидцем будь-яких фактичних обставин, які мають відношення до предмету розгляду даного кримінального провадження.

Також, у судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_30 , який суду пояснив про відсутність у нього будь-яких фактичних даних щодо вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим, суд не бере до уваги пояснення останнього.

Дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, оцінюючи надані суду докази та пояснення учасників кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що вони у своїй сукупності є достатніми для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у заволодінні за попередньою змовою між собою та невстановленою особою чужим майном, а обвинуваченого ОСОБА_10 у заздалегідь не обіцяному зберіганні майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, вчиненого за обставин, викладених у обвинувальному акті, що повністю знайшло своє підтвердження при аналізі та оцінці досліджених у судовому засіданні доказів сторони обвинувачення, зокрема показань потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , які послідовно та узгоджено між собою докладно пояснили обставини вчиненого кримінального правопорушення, конкретні дії осіб, які викрали майно, а також подальші дії останніх після його вчинення, при цьому, отримані з показань зазначених учасників судового провадження фактичні дані повністю узгоджуються з процесуальними документами, отриманими за результатами проведення слідчих (розшукових дій), таких як, пред`явлення осіб для впізнання, в ході якого, потерпіла ОСОБА_12 впевнено та безпомилково вказала на обвинуваченого ОСОБА_9 , як на особу, яка тримаючи предмет, схожий на пістолет, разом з іншим співучасником заволоділи майном ломбарду, достовірність проведення якого підтвердила свідок ОСОБА_23 , а також проведених під час досудового розслідування санкціонованих ухвалами слідчих суддів обшуків за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 та в автомобілях ВАЗ і Сітроен, які перебували у володінні обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відповідно, під час яких були вилучені та приєднані до матеріалів кримінального провадження бирки від ювелірних виробів з надписом ФОП ОСОБА_16 , що вказує на пряму причетність обвинувачених до заволодіння майном останнього за вищевикладених обставин, до того ж, суд робить такий висновок в тому числі з огляду на ті обставини, що зазначені транспортні засоби були зафіксовані камерами відеоспостереження в безпосередній близькості від вчиненого кримінального правопорушення, а отже у сукупності вищезазначені обставини не викликають у суду будь-яких сумнівів у причетності обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до заволодіння чужим майном ломбарду та подальшого його зберігання обвинуваченим ОСОБА_10 , який у судовому засіданні повністю підтвердив дані обставини та повідомив, що зазначене майно, здобуто злочинним шляхом, про що йому було відомо, однак він отримав від обвинувачених та в подальшому зберігав його до моменту повернення вказаного майна обвинуваченим.

Крім цього, згідно обвинувального акту, дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за вказаних фактичних обставин, які підтвердилися у судовому засіданні, були кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 187 КК України, а саме, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала напад (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, однак суд не може погодитися з такою кваліфікацією дій обвинувачених, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом під час судового розгляду даного кримінального провадження, в ході заволодіння майном ломбарду, обвинувачений ОСОБА_9 дійсно тримав у руці предмет, схожий на пістолет, однак, останній не висловлював жодних погроз насильницького характеру на адресу потерпілих або інших очевидців його злочинних дій, які б реально сприймалися потерпілими, як загроза для свого життя та здоров`я, оскільки відповідно до пояснень потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вони дійсно злякалися та перебували у стані шоку, однак не відчували будь-якої загрози за своє життя та здоров`я під час нападу, більш того, характер дій обвинувачених та потерпілих в момент заволодіння майном також підтверджує дані обставини з огляду на поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 , який не погрожуючи застосуванням насильства, перебуваючи у приміщенні магазину загального доступу, тримав предмет, схожий на пістолет, тільки з метою забезпечення можливості безперешкодного відкритого заволодіння майном іншим співучасником кримінального правопорушення, в той же час, сама потерпіла ОСОБА_12 намагалася завадити обвинуваченим заволодіти майном, яке знаходилось у сейфі, спокійно набираючи неправильну комбінацію цифр на протязі деякого часу, що не характерно для поведінки особи, яка боялася би за своє життя та здоров`я, а не за майно власника ломбарду, при цьому, обвинувачений ОСОБА_9 також не намагався застосовувати предмет, схожий на пістолет, для залякування потерпілої з метою схиляння її до відкриття сейфу, а після заволодіння певною кількістю ювелірних виробів, останні одразу залишили місце вчинення кримінального правопорушення. Більш того, як підтвердила потерпіла ОСОБА_13 , в її сторону взагалі не здійснювалося жодних вимог майнового характеру або погроз, оскільки особа з предметом, схожим на пістолет, наказала їй без погроз залишатися на місці, не направляючи на неї даний предмет, у зв`язку із чим, вона злякалася внаслідок швидкоплинного та несподіваного характеру дій обвинувачених, що викликало у неї шок та боязнь за свою сім`ю.

При цьому, зазначена позиція суду також узгоджується з п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року, відповідно до змісту якого, погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погрози вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), що з врахуванням вищевикладених обставин, свідчить про вчинення обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою між собою, відкритого викрадення майна із ломбарду, що належить потерпілому ОСОБА_11 , а отже дії останніх, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинених за попередньою змовою групою осіб, слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України.

Також, в ході досудового розслідування за участю обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 були проведені слідчі експерименти, що було зафіксовано відповідними протоколами від 26 квітня 2014 року (т. 2, а.с. 221-233), однак, враховуючи показання обвинувачених, наданих останніми у судовому засіданні, які суперечать їх показанням під час досудового розслідування, в тому числі, отриманих в ході даних слідчих дій, а також обставин подальшого уточнення під час провадження досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_10 своїх показань, зафіксованих у повторному слідчому експерименті, який визнано судом допустимим з огляду на його відповідність встановленим під час судового слідства фактичним даним, дотримуючись вимог ст. 95 КПК України, суд не може прийняти до уваги обставини, що викладені у вказаних процесуальних документах, складених за результатами проведених за участю даних обвинувачених слідчих дій.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинувачених:

? ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

? ОСОБА_10 у заздалегідь не обіцяному зберіганні майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, ролі обвинувачених у його скоєнні, а також особи кожного з обвинувачених:

? ОСОБА_8 , який позитивно характеризується, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий відповідно до ч. 3 ст. 88 КК України, має на утриманні неповнолітню дитину, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, судом при розгляді кримінального провадження виявлено не було. З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним строком, оскільки обставини кримінального правопорушення та тяжкість останнього, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 та його роль у вчиненні кримінального правопорушення у сукупності з обставинами, що пом`якшують покарання, свідчать про можливість виправлення останнього без реальної ізоляції від суспільства, при цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого виконання обов`язків, передбачених п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України;

? ОСОБА_9 , який позитивно характеризується, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, займається суспільно корисною працею, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, судом при розгляді кримінального провадження виявлено не було. З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним строком, оскільки обставини кримінального правопорушення та тяжкість останнього, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 та його роль у вчиненні кримінального правопорушення у сукупності з обставинами, що пом`якшують покарання, свідчать про можливість виправлення останнього без реальної ізоляції від суспільства, при цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого виконання обов`язків, передбачених п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України;

? ОСОБА_10 , який позитивно характеризується, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, займається суспільно корисною працею, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, судом при розгляді кримінального провадження виявлено не було. А отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, характер, конкретні обставини та наслідки його вчинення, дані про особу обвинуваченого, викладені вище, а також обставини, що пом`якшують покарання останнього, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Що стосується заявленого потерпілим ОСОБА_11 цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 1 161 647,45 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн., суд, з огляду на висновки судово-економічної експертизи № 124 від 09 жовтня 2014 року (т.5, а.с. 11-24), згідно яких встановити матеріальний збиток ПП ОСОБА_11 не надається можливим, у зв`язку із неповнотою поданих документів, вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду для її уточнення та вирішення в порядку цивільного судочинства.

Питання щодо речових доказів суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти у залі суду.

ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_15 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_15 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши останнього з-під варти у залі суду.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази пакет з двома слідами низу підошви взуття, одну темну дактилоплівку, які зберігаються у камері схову речових доказів Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (квитанція № 344 від 04червня 2014 року), а також шість слідів пальців рук відкопійованих на ліпкі стрічки, один слід тканини зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, які зберігають у камері схову речових доказів Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (квитанція № 345 від 05 червня 2014 року), а саме: вироби з жовтого кольору з биркою ФОП ОСОБА_16 - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_11 ; куртку, джинсові штани, маску, кофту повернути за належністю ОСОБА_10 , чоловічу шапку, пластикову картку Приват Банк - повернути за належністю ОСОБА_15 .

Речові докази, які зберігаються у камері схову речових доказів Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (квитанція № 345 від 05 червня 2014 року), а саме: номерні знаки, дві бирки, відбиток протектору шин, фрагмент підставки для ювелірних виробів, сонцезахисні окуляри, сім-картку мобільного оператору Київстар, ювелірні вироби, посвідчення на ім`я ОСОБА_15 , паспорт на ім`я ОСОБА_15 , грошові кошти у сумі 418,00 грн. (чотириста вісімнадцять гривень), фрагмент паперу, наручний годинник Уліс Нардін, футляр для ювелірних виробів у формі серця, футляр білого кольору квадратної форми, сім-картка мобільного оператору Лайф, документи, мобільний телефон Флай, паспорт на ім`я ОСОБА_31 , спортивні штани Адидас, спортивну кофту Адидас, сувенірні грошові кошти, мобільний телефон Нокиа, навігатор марки Піонер, шапку чорного кольору, куртку чорного кольору з капюшоном, дві пари брюк, шість пар чоловічого взуття, грошові кошти у сумі 250,00 грн. (двісті п`ятдесят гривень), вироби з жовтого металу, одна пара сережок з металу жовтого кольору, мобільний телефон Леново, телевізор Панасонік - передати за належністю їх власникам.

Цивільний позов ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 1 161 647,45 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1