Справа
№10-243/2007 г. Суддя 1-ї інстанції: Марченко Л. Н.
Категорія: ст.185 ч.З КК України Доповідач: Гудков Д.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28
квітня 2007
року м. Донецьк

Колегія суддів
судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької
області у складі:

головуючого Масло В.У.,

суддів Гудкова Д.Ф., Артамонова О.О.,

з участю прокурора Шаіпова
P.P.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в приміщенні

Апеляційного суду Донецької області апеляцію прокурора на
постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 2 3 квітня 2 0 07 року про відмову
в обранні щодо

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.
Краматорську Донецької області, українця, громадянина України, з неповною
середньою освітою, учень 9-Б класу школи-інтернату №3 м. Краматорська
Донецької області, раніше не судимого, проживає за адресою: Донецька область,
м. Краматорськ,АДРЕСА_1,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК
України,

запобіжного заходу
у вигляді взяття
під варту,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні СВ
Краматорського MB УМВС України в Донецькій області знаходиться кримінальна
справа, порушена 19 березня 2007 року за фактом
викрадення чужого майна за ознаками злочину, передбаченого ст.185 ч.З КК.України.

2 0 квітня 2007 року ОСОБА_1. затриманий за підозрою у вчиненні
зазначеного злочину на
підставі ст.115
КПК України.

23 квітня 2007 року ОСОБА_1. пред»явлено обвинувачення у
вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.З КК
України.

В цей же день
слідчий, в провадженні якого перебуває справа, звернувся до Краматорського
міського суду Донецької області з поданням, в якому прохав обрати щодо ОСОБА_1. запобіжний захід у вигляді взяття
під варту.

Постановою судді
Краматорського міського суду Донецької області від 23 квітня 2007 року у
задоволенні подання слідчого відмовлено та щодо обвинуваченого ОСОБА_1. обрано запобіжний захід у вигляді
підписки про невиїзд.

В апеляції
прокурор, який приймав участь у розгляді справи, прохав постанову суд скасувати
та направити справу на новий судовий розгляд. Мотивував тим, що ОСОБА_1. знаходиться на повному державному
утриманні, скоїв злочин не з причини відсутності за ним належного нагляду, а у
зв"язку з тим, що він схильний до правопорушень, постійно порушує режим
інтернату, систематично пропускає зайняття, на зауваження не реагує, легко
піддається негативному впливу, вживає алкогольні напої. Такі обставини, на
думку прокурора, свідчать про те, що підписка про невиїзд не забезпечить
належної поведінки обвинуваченого, який продовжить займатися злочинною
діяльністю.

Заслухавши
доповідача, з'ясувавши думку прокурора, який підтримав апеляцію, ознайомившись
з витребуваними матеріали, на підставі яких відмовлено у задоволенні подання слідчого,
та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляція задоволенню не
підлягає за таких
підстав.

З матеріалів
справи вбачається, що органом досудового слідства ОСОБА_1. обвинувачується у
вчиненні злочину тяжкого злочину, за який передбачено кримінальне покарання у
виді позбавлення волі на строк від трьох
до шести років.

ОСОБА_1. є
неповнолітнім, згідно характеристики директора школи-інтернату №3 м. Краматорська
та акту обстеження житлових умов його мати померла, батько його вихованням не
займається. Крім того, обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце
навчання і проживання, за місцем навчання ОСОБА_1. характеризується негативно, за місцем проживання - посередно, на
обліку в ОКМДН Краматорського MB УМВС України в
Донецькій області не
состоїть.

Суд першої
інстанції, розглядаючи подання слідчого, врахував названі обставини та з їх
урахуванням, на думку судової колегії, прийшов до правильного висновку про
необґрунтованість подання слідчого про обрання щодо неповнолітнього ОСОБА_1.
запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, оскільки взяття під варту є
найбільш суворим запобіжним заходом, у зв'язку з чим він обирається лише за
наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені
ст. 14 9 КПК
України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних
обов'язків, що випливають із ч.2 ст.148
КПК, і його
належної поведінки.

Крім того,
згідно ст.434 КПК
України затримання та взяття під варту як запобіжний захід можуть
застосовуватися до неповнолітнього лише у виняткових випадках, коли це
викливається тяжкістю злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, при
наявності підстав і в порядку, що встановленні
ст.ст.106,148,150,155,157 КПК
України.

Разом з тим,
обставини даної справи, на думку судової колегії, свідчать про те, що і менш
суворі запобіжні заходи, передбачені ст.149
КПК України, зможуть забезпечити виконання неповнолітнім ОСОБА_1. процесуальних обов'язків
і його належну
поведінку.

В матеріалах
кримінальної справи на теперішній час відсутні відомості про те, що ОСОБА_1., перебуваючи на волі, порушуватиме
покладені на нього процесуальні обов'язки та буде займатися злочинною
діяльністю, у зв"язку з чим колегія суддів вважає, що постанову суду
першої інстанції слід залишити без змін, а апеляцію прокурора без
задоволення.

Керуючись ст.ст.365, 366, 377, 382 КПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Постанову судді
Краматорського міського суду Донецької області від 23 квітня 2007 року про відмову
в обранні щодо ОСОБА_1, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.З КК України,
запобіжного заходу у вигляді взяття під варту залишити без
змін, а апеляцію
прокурора -
без задоволення.

Ухвала є остаточною
і оскарженню не
підлягає, на неї
не може

бути внесено подання
прокурором.