Справах» lla-230/2007
суді 1-ї інстанції Мішеніна С.В.
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого
Олексієнко Ю.Г. Суддів: Пікановського Б.В., Нікушина В.П. За участю прокурора
Заброцької И.О.

Засудженого ОСОБА_1.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.Вінниці 29 березня 2007р. кримінальну справу
за апеляцією засудженого ОСОБА_1.

на вирок
Ленінського районного суду м. Вінниці

від 15 грудня
2006 p.,
яким засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимий: 1) 18.06.1986 р. нарсудом
Ленінського р-ну м. Вінниці за ст. ст. 140 ч. 2,46-1 КК УРСР на 3 роки
позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 2) 10.08.1988 р.
нарсудом Ленінського району м. Вінниці за ст. 81 ч. З, 187 ч. 2, 42, 43 КК УРСР
на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) 25.04.1997 р. Ленінським
районним судом м. Вінниці за ст. ст. 86-1, 81 ч. З, 42 КК України на 12 років
позбавлення волі з конфіскацією майна; 4) 05.11.2004 р. Ленінським районним
судом м. Вінниці за ст. ст. 342 ч. 2, 345 ч. 2, 70, 75 КК України на 5 років
позбавлення волі КК України із звільненням від відбування покарання з
випробуванням,

за ст. ст. 15,115ч. 1,71 КК України
на 14 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 1207,58 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Вирішене
питання з речовими доказами.

Вироком встановлено, що 17 лютого 2006 року, близько 14
г. 30 хв. ОСОБА_1., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою
придбання алкогольних напоїв, прийшов до квартири ОСОБА_2., розташованої в
АДРЕСА_1. Зайшовши в коридор, ОСОБА_1. попрохав ОСОБА_2. продати йому пляшку
горілки ємкістю 0,250. ОСОБА_2. погодилась і пішла в кімнату. В цей час
ОСОБА_1. вирішив, що ОСОБА_2. приносить велику шкоду суспільству, продаючи
горілку, тому вирішив помститись і в нього виник умисел на позбавлення її
життя. З цією метою, діставши ножа та дочекавшись коли ОСОБА_2 повернулась з
кімнати, ОСОБА_1. наніс їй багаточисельні удари ножем в різні частини тіла,
заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент
спричинення. Однак, свій злочинний умисел ОСОБА_1. до кінця не довів,

так як ОСОБА_2. почала захищатись і кликати на допомогу, їй відразу було
надано медичну допомогу.

В апеляції засудженого ставиться питання про скасування вироку із закриттям
вироку, оскільки не доведено його вини у вчинені злочину. Основними доводами
апеляції є те, суд взяв до уваги його показання на досудовому слідстві, які
були отримані шляхом фізичного тиску на нього з боку працівників міліції, не
дав належної оцінки іншим доказам, які також були отримані органом досудового
слідства з порушеннями вимог процесуального закону, суд безпідставно відхилив
його клопотання про виклик додаткових свідків та експертів, під час судового
засідання головуючий заборонив йому користуватись російською мовою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка просить вирок суду залишити без
змін, вважає його законним та обгрунтованим, виступ засудженого ОСОБА_1., який
підтримав свою апеляцію, пославшись на наведені у ній мотиви, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до
висновку про залишення апеляції без задоволення, а вироку суду без змін з таких
підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1. у вчинені злочину, за який його
засуджено, ґрунтується на сукупності доказів, які досліджувались в судовому
засідання та яким дано належну оцінку.

Так, потерпіла ОСОБА_2. показала, що 17.02.2006 року вона продала раніше
незнайомому ОСОБА_1. 250 грамів горілки. Через деякий час ОСОБА_1. знов прийшов
по горілку. Але коли вона з горілкою вийшла з кухні, ОСОБА_1. вдарив її ножем
під ребра в районі серця і продовжував ще наносити удари ножем. Вона захищалась
рукою від ударів, відчинила двері на вулицю та кричала. Впевнена, що саме
ОСОБА_1. напав на неї та наносив удари ножем. Під час нападу ОСОБА_1. був в
окулярах та чорній шкіряній куртці. Працівники міліції показували їй фотокартки
і вона впізнала ОСОБА_1., сумнівів у неї не було (а. с. 319-321).

Свідок ОСОБА_3. підтвердив, що 17.02.2006 р. його брат ОСОБА_1. був в
окулярах і чорній шкіряній куртці (а. с. 321-322).

Свідок ОСОБА_4. в судовому засіданні підтвердила свої показання під час
досудового слідства про те, що 17.02.2006 р. бачила як з квартири №4 вибіг
невідомий чоловік, його руки були в крові, він тримав предмет, схожий на скляну
пляшку, одягнутий в чорну куртку, схожу на шкіряну. Коли чоловік утік, з квартири
виповзла ОСОБА_2. та кричала (а. с. 325-326).

Свідок ОСОБА_5. показала, що 17.02.2006 р. близько 10-11
години до неї прийшов ОСОБА_1., приніс горілку, одягнутий був у чорну шкіряну
куртку. Через деякий час, після того як ОСОБА_1. пішов з дому, ОСОБА_6 . повідомила,
що їде "Швидка допомога". Зі слів ОСОБА_2. їй відомо, що 17.02.2006
р. на неї напав ОСОБА_1. (а. с. 327-330).

За висновком судово-медичної експертизи № 688 від 20.04.2006 року
потерпілій ОСОБА_2 . заподіяно колото-різані поранення черевної стінки в
ділянці лівого підребір'я (два), одне з яких проникаюче у черевну порожнину;
колота рана м'яких тканин передньої поверхні грудей; різано-колоті рани обличчя
(шість); колото-різані рани шиї (дві); різані рани лівого передпліччя (шість),
які по давності утворення відповідають 17.02.2006 р. Проникаюче поранення
черевної стінки, як небезпечне для життя в момент спричинення, належить до
тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до протоколу впізнання від 21.02.2006 р. потерпіла ОСОБА_2.
впізнала по фотокартці ОСОБА_1. як особу, яка заподіяла їй тілесні ушкодження
(а. с. 21-24).

За висновком експерта № 88 від 03.04.2006 р. на передній поверхні лівої та
правої штанин брюк ОСОБА_1. виявлено плями крові, походження якої від
потерпілої ОСОБА_2. не виключається (а. с. 127-130).

В написаній власноручно явці з повинною, яка оголошувалась в судовому
засіданні, та під час допиту в якості обвинуваченого ОСОБА_1. детально зазначив
обставини вчиненого ним злочину, які підтвердив при відтворенні обстановки та
обставин події (а. с. 64-68, 82-88,150-152).

Посилання засудженого на те, що він визнавав свою вину через вплив на нього
працівників міліції, було предметом перевірки під час судового слідства та
обґрунтовано визнане неправдивим і правильно оцінене судом як спосіб захисту.
Даний висновок підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної
справи від 13.10.2006 р.
(а. с 302-305), допитом в якості свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8. (а. с. 331-337). Про
відсутність тиску на засудженого з боку працівників міліції при написанні явки
з повинною та дачі ним показань на досудовому слідстві, свідчить й те, що під
час проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_1.,
знаходячись в умовах медичного закладу, пояснював і лікарям, що саме він
заподіяв потерпілій тілесні ушкодження (а. с. 140-141).

Необгрунтованими є доводи апеляції про неповноту судового
слідства. Згідно протоколу судового засідання суд в повному обсязі дослідив всі
докази. Зокрема, допитав потерпілу, свідків та дослідив матеріали справи. Судом
обґрунтовано відхилені клопотання ОСОБА_1. про виклик додаткових свідків.
Зокрема, клопотання про виклик лікаря-нарколога та міліціонера, які 19.02.2006
приймали участь при прийнятті ОСОБА_1. до ІТТ, виходить за межі судового
розгляду, визначеного ст. 275 КПК України (а. с. 274); обставини, які просив
засуджений з'ясувати у ОСОБА_9. та інших (всього 11 осіб), з'ясовані судом при
допиті потерпілої, яка пояснила, що раніше, тобто до 17 лютого 2006 р. ОСОБА_1.
не бачила (а. с. 285, 319-321); обставини знаходження ОСОБА_1. 17.02.2006 р. у
ОСОБА_5. з'ясовані при допиті ОСОБА_1. та свідка ОСОБА_5., а тому не було
необхідності додатково, з цих самих питань допитувати ОСОБА_10., її
співмешканця ОСОБА_11та ОСОБА_6. (а. с 266, 318, 327); свідки ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. допитані в судовому засіданні з участю ОСОБА_1., під час допиту у
даних свідків були з'ясовані всі необхідні питання, а тому клопотання про їх

повторний виклик суд обґрунтовано визнав безпідставним (а. с. 258,
321-322,325-326).

Правильно суд залишив без задоволення клопотання ОСОБА_1. про виклик та
допит понятих, які були присутні при проведенні відтворення обстановки та
обставин події, при проведенні виїмки його брюк, при проведенні впізнання по
фотокартках. Так, в судовому засіданні ОСОБА_1, пояснював, що при проведенні
відтворення обстановки та обставин події покази давав добровільно та свої дії
описував самостійно (а. с. 339); з протоколу виїмки не вбачається, що вилучені
у ОСОБА_1. джинсові брюки були окремо запаковані та опечатані, згідно висновку
експерта № 88 від 03.04.2006 р. зазначені джинсові брюки надійшли на експертизу
в опечатаному пакеті разом з іншими речовими доказами (а. с. 90, 127-130);
обставини проведення впізнання по фотокарткам були з'ясовані при допиті
потерпілої (а. с. 319-321).

Заявляючи клопотання про виклик експерта, який проводив фізико-технічну
експертизу, ОСОБА_1. не зазначив які питання він бажає додатково з'ясувати.
Враховуючи, що порядок проведення зазначеної експертизи, а саме дослідження
речових доказів та підсумки експертизи відповідно до поставлених слідчим
запитань, детально викладені у експертному висновку (а. с. 133-135, 270), суд
обгрунтовано відхилив дане клопотання як безпідставне.

Під час досудового слідства та в судовому засіданні право засудженого на
захист не порушувалось. В судовому засіданні інтереси ОСОБА_1. захищав адвокат,
клопотань з приводу нерозуміння української мови ОСОБА_1. не заявляв, а тому
доводи апеляції в цій частині також є необгрунтованими.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 15 грудня 2006 року щодо нього
- без змін.