справа №1-136/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2007 року

Рівненський районний суд
Рівненської області

в особі головуючої судді Кушнір Н.В.

при секретарі Шевцовій Р.А.

з участю прокурора Ідрісова P.M.

законного представника ОСОБА_1.

захисника адвоката ОСОБА_2.

представника ССН Цісар О.В.

представника ВКСМ Довгальця О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівному кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженця с.Колоденка
Рівненського району Рівненської області, з базовою освітою, неодруженого,
непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1,

судимого 14
березня 2006 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст. 186
КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком на один рік,
згідно постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 13 березня
2007 року звільнення від відбування покарання з випробовуванням скасоване і
засуджений направлений для відбування призначеного покарання

- у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

30 листопада
2003 року біля 18 години ОСОБА_3., маючи умисел незаконно заволодіти чужим
майном, шляхом відкриття ключем вхідних дверей, проник в будинок ОСОБА_4., що по АДРЕСА_2, звідки таємно викрав
мобільний телефон марки «Sony Ericsson P800» вартістю 800 гривень з сім карткою «Kievstar»
вартістю 50 гривень, на рахунку якої були гроші в сумі 50 гривень, всього
викравши майна на загальну суму 900 гривень.

Підсудний
ОСОБА_3. свою вину у скоєнні злочину визнав повністю, підтвердивши встановлені
судом обставини.

По суті справи
показав, що протягом 2003 року він постійно допомагав по господарству потерпілому, за що той його годував
та давав гроші. В листопаді 2003 року він вирішив викрасти з будинку
ОСОБА_4 його дорогий мобільний телефон марки «Sony
Ericsson P800» сірого кольору. На той час він вже знав, де знаходиться
ключ від будинку ОСОБА_4та те, що ОСОБА_4разом з сім'єю кожну неділю приблизно
о 17 годині ходить на зібрання в церкву і
при цьому свій мобільний телефон залишає в будинку.

В неділю 30 листопада 2003 року приблизно о 18 годині він прийшов до
господарства ОСОБА_4. На подвір'я потрапив через хвіртку і
пересвідчився, що двері будинку зачинені на врізний замок та вдома нікого
немає. Тоді зайшов до підсобного приміщення, двері
якого не закривались на замки, зняв з гвіздка ключ від дверей будинку, відкрив
ключем двері і таким чином проник у житло. Далі він зайшов у кімнату ОСОБА_4та
почав шукати його мобільний телефон у шафі. Незнайшовши там телефону,
він пішов в іншу кімнату і почав відкривати дверці меблевої стінки, але в ній
мобільного теж не знайшов. Після цього він знову зайшов в кімнату ОСОБА_4і тоді
вже помітив мобільний телефон «Sony Ericsson P800», який лежав на
підвіконні. Вимкнувши його та поклавши в кишеню, він відкрив вікно, на
підвіконні якого лежав телефон і вікно в кухні будинку, щоб ОСОБА_4подумав, що
хтось проник в його будинок через вікна і
не запідозрив його у вчиненні крадіжки. Далі він вийшов з будинку, закрив
вхідні двері на ключ, який повісив на місце, де взяв та пішов додому.

Викрадений
телефон він наступного дня приблизно о 11 годині продав на продуктовому ринку в
центрі м.Рівного незнайомому чоловікові за 300 гривень, а перед цим вийняв з
нього сім - картку «Київстар» та викинув у смітник. Виручені гроші витратив на
власні потреби.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина
підсудного у скоєному повністю доведена.

У зв"язку з
тим, що учасники судового розгляду не оспорюють фактичні обставини справи, суд
вважає за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним.
При цьому дані факти вважаються дослідженими та встановленими в судовому
засіданні, оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи доведені
наявними у справі доказами, які не потребують дослідження у ході судового
розгляду справи. При цьому суд переконався у тому, що підсудний правильно
розуміє зміст всіх обставин справи, які б підлягали б доказуванню і ним не
заперечуються і сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає.
Підсудному роз"яснено, що він при відмові від дослідження доказів щодо
фактичних обставин справи буде позбавлений можливості оспорювати їх в
апеляційному порядку. Усвідомивши це, підсудний настояв на істинності своєї
позиції у визнанні вини і викладених обставинах справи.

Крім визнання
підсудним своєї вини, його вина у скоєному підтверджується зібраними по справі
доказами, дослідженими судом, зокрема потерпілий ОСОБА_4 показав / а.с.24-26 /,
що 30.11.2003 року він зранку знаходився по місцю проживання, десь біля 10.00 год. поїхав з дому по
власним питанням, повернувся біля 15.00 год. і залишив по місцю проживання в
кімнаті свій власний мобільний телефон марки «Sony Ericsson P800». Пробувши вдома біля 20 хв., він
поїхав до знайомого товариша у м.Здолбунів, де пробув до 21.00 год., саме тоді йому
на мобільний телефон зателефонувала сестра ОСОБА_5 і повідомила, що з будинку
вчинена крадіжка. Він відразу поїхав додому і, коли зайшов в будинок, побачив, що вхідні двері без будь-яких слідів
пошкодження, в одній кімнаті порушена обстановка. В даній кімнаті на
вікні штори знаходилися не на своїх місцях і шпінгалети, які зачиняють вікно
були в положенні «відкрито», більше нічого на вікні зрушено не було. В іншій
кімнаті на вікні теж «шпінгалети» знаходилися в положенні «відкрито». Детально все
оглянувши, він виявив відсутність свого мобільного телефону марки
«Соні-Еріксон» і зрозумів, що вчинена крадіжка і звернувся в міліцію. Окрім
телефону, з будинку нічого не зникло.

Викрадений
мобільний телефон марки «Sony Ericsson P800» сірого кольору вартістю
800 гривень, в телефоні була сім-картка «Kievstar» НОМЕР_1
вартістю 50 гривень, на рахунку були гроші
в сумі 50 гривень. Сума завданого йому матеріального збитку становить 900
гривень.

Також вина
підсудного у скоєному підтверджується показаннями свідка ОСОБА_5 - рідної сестри потерпілого / а.с.27 /, ОСОБА_6-його
односельця / а.с.28 /, протоколом огляду місця події / а.с.9-10 /, довідкою про
вартість / а.с.16 /, протоколом відтворення обстановки та обставин події з
підсудним / а.с.52 /.

3

Таким чином, судом встановлено,
що ОСОБА_3 з проникненням у житло умисно скоїв таємне викрадення чужого майна,
тому його дії суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України.

При обранні міри
покарання підсудному, принципу складання призначених покараннь, суд враховує, що злочин, в якому він обвинувачується, згідно
ст.12 КК України є тяжким злочином, особу підсудного, який є
неповнолітнім, на час скоєння даного злочину мав 14 років, був не судимий, за
місцем навчання та проживання характеризується негативно, що об"єктивно підтверджується
показаннями законного представника підсудного - його матері ОСОБА_1.,
представників ССН та КМСН в судовому засіданні.

Обставин, що обтяжують покарання
підсудного, суд не вбачає.

Обставинами, що
пом"якшують його покарання, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю
злочину, явка з повинною.

На даний час
засуджений направлений для відбування покарання 15 березня 2007 року згідно вироку Рівненського міського суду
Рівненської області від 14 березня 2006 року, який вступив у законну
силу 30 березня 2006 року. Даним вироком підсудний був засуджений за ч.2 ст.186
КК України за скоєння грабежу, що мав місце 31 серпня 2005 року. За таких умов
остаточне покарання засудженому призначається згідно вимог ч.4 ст.70 КК
України.

Керуючись
ст.ст.323, 324, 335 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати
винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити
покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі
ст.70 КК України остаточне покарання призначити з врахуванням вироку
Рівненського міського суду Рівненської області від 14 березня 2006 року шляхом
часткового складання призначених покарань у вигляді позбавлення волі строком на
три роки один місяць.

Згідно ч.4 ст.70
КК України у строк остаточного покарання засудженому зарахувати покарання,
частково відбуте ним за попереднім вироком Рівненського міського суду
Рівненської області від 14 березня 2006 року.

Строк покарання засудженому рахувати з 15 березня 2007 року.

Запобіжний захід
підсудному до вступу вироку в законну силу обрати у вигляді тримання під
вартою.

Вирок може бути
оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом 15 діб з
моменту проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання
його копії.