Справа
№1-39/07 ВИРОК
Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого-судді Заїки Г.М., при
секретарі Левченко Н.В., з участю прокурора Копишинської О.В., адвоката
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева
кримінальну справу по обвинуваченню:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Бердичева,
українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого,
раніше судимого: 10 листопада
Бердичівським міським судом за ст. ст. 140
позбавлення волі, 2 вересня 2002 року
Бердичівським міським судом за ст.ст. 187
позбавлення волі, проживаючого за
адресою:АДРЕСА_1, за ст. ст. 186 ч. 2, 296 ч.2 КК України;
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Бердичева, українця, громадянина України, з
середньою спеціальною освітою, неодруженого, несудимого, працюючого
ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2,- за ст. 186 ч.2 КК України, -
ОСОБА_2, будучи судимим за скоєння умисних корисливих злочинів, судимість за
вчинення яких у встановленому порядку не знята і не погашена, на шлях
виправлення не став та вчинив рецидив злочинів.
Так, 4 січня 2006 року близько 23 години ОСОБА_2
повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного
сп»яніння, з метою таємного викрадення чужого майна, наздогналиОСОБА_4 та
ОСОБА_5, які проходили біля будинку №63 по вул. К.Лібкнехта в м. Бердичеві, після чого ОСОБА_2
штовхнув у спину ОСОБА_5, збивши його з ніг, а ОСОБА_2 наніс близько
трьох ударів по голові ОСОБА_4 та підбіг до ОСОБА_5, який намагався піднятися,
і наніс йому близько двох ударів руками по
голові, в результаті чого потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно легкі
тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров»я у вигляді крововиливу на
віках обох очей, крововиливів в склеру лівого ока, крововиливів на слизовій
губ, припухлості губ, садин на нижній губі зліва. Потерпілому ОСОБА_5
спричинили фізичний біль, тобто застосували насильство, яке не є небезпечним
для життя та здоров»я потерпілих.
Після цього, відкрито заволоділи мобільним телефоном « Соні Еріксон К 7001» з навушниками до
нього, вартістю 1059
грн., сім-картою » Діджус - Дует» вартістю 50 грн., яка знаходилась
в телефоні, металевою флягою вартістю 20 грн., належними ОСОБА_4, шкіряним портмоне вартістю 40 грн. та грошима в
сумі 5 грн. 80 коп., які знаходились в портмоне, належними ОСОБА_5
Всього, в результаті грабежу, потерпілому ОСОБА_4
було заподіяно шкоди на загальну суму 1129 грн., потерпілому ОСОБА_5 -
на загальну суму 45 грн. 80 коп.
продовжуючи свою злочинну діяльність, 30 січня 2006 року близько 21 години 15
хвилин ОСОБА_2, після спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та іншими особами,
перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, проходячи по вул.
К.Лібкнехта м. Бердичеві, біля готелю «
порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, скоїли хуліганство, що супроводжувалось
особливою зухвалістю.
елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 підійшли до раніше незнайомого їм ОСОБА_10, який проходив
назустріч їм разом з ОСОБА_11 При цьому, ОСОБА_6 штовхнув
від чого той впав на тротуар, та почали наносити йому удари ногами по голові. В подальшому, до них підбігли ОСОБА_7 і ОСОБА_8, та діючи
спільно групою осіб, почали наносити ОСОБА_10 удари руками та ногами по голові та різним частинам тулуба і, таким чином, нанесли йому близько 10-12 ударів. Після цього, ОСОБА_10, відчуваючи різкий фізичний біль, та намагаючись уникнути подальшого
побиття, підвівся і почав втікати. Продовжуючи свої
хуліганські дії, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 наздогнали його біля двору будинку № 80 по вул. К.Лібккнехта в м.
Бердичеві та збили з ніг. Поваливши потерпілого на землю, нанесли йому близько 10-12 ударів руками та ногами в область
голови і тулуба. Далі, вони перетягнули потерпілого в двір
вищевказаного будинку, де продовжили наносити йому удари по голові та тулубу, та завдали потерпілому близько 15-20 ударів. Під час побиття, потерпілий почав кричати та звати на допомогу, однак ОСОБА_9 безпричинно
наніс йому один удар кулаком в обличчя, завдавши фізичного болю.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 55 від 14 лютого 2006 року, внаслідок хуліганських
дій, ОСОБА_10 було заподіяно тілесні ушкодження у
вигляді крововиливів лівої тім»яної області, в області лоба, на повіках правого
ока, лівої щелепної області, садин на спинці носа.
Допитаний в ході судового слідства ОСОБА_2 свою вину визнав повністю і пояснив, що все було так, як вказано в обвинувальному висновку. Дійсно, 4 січня 2006 року разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_12
вони знаходилися в кафе «Центр-бар». Біля 23 години усі разом вийшли з бару та
по дорозі наздогнали хлопців, що йшли попереду. Він узяв ОСОБА_5 за плече, а коли той повернувся, то наніс йому удар рукою по
голові і той впав. В цей момент, ОСОБА_2
вдаривОСОБА_4 по голові. ОСОБА_1 теж наніс йому удар рукою по
голові. Після чого, взяв мобільний телефон, який лежав на землі біля ОСОБА_5, та забрав його флягу. Потім, ОСОБА_2 відтягнув його в
двір та показав портмоне, яке він забрав у
ОСОБА_4. Далі вони пішли в кафе «Дизель». По дорозі ОСОБА_2 продав флягу своєму товаришу за 10 грн. Щодо епізоду хуліганських дій, ОСОБА_2 пояснив, що, дійсно, разом з іншими вчинив хуліганство відносно
ОСОБА_10, в ході якого наносив йому удари в
різні частини тіла. В скоєному підсудний розкаявся і зазначив, що більше ніколи
не скоюватиме злочинів. Просить врахувати, що в нього хвора матір і
його співмешканка народила дитину.
Допитаний в ході судового слідства ОСОБА_2, свою вину визнав повністю і по суті
обвинувачення пояснив, що 4
разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_12 він був в кафе
«Центр-бар», де вони випили пиво. Потім вийшли з бару та вирушили в сторону вокзалу. По дорозі побачили
двох хлопців, один з них спілкувався по
телефону. Вони почали їх наздоганяти. ОСОБА_2 запропонував забрати в них мобільні
телефони і він погодився. Вони наздогнали тих хлопців і ОСОБА_2 штовхнувОСОБА_4 в спину. Потерпілий впав. В цей
момент, ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_5, який
теж впав. Потім, ОСОБА_2 наніс йому ще два удари в обличчя. ОСОБА_2 забрав уОСОБА_4 портмоне, а
ОСОБА_2 забрав у іншого потерпілого
мобільний телефон. В скоєному підсудний розкаявся.
Крім повного визнання своєї вини, вина підсудних підтверджується
матеріалами справи.
По факту грабежу відносноОСОБА_4 та ОСОБА_5:
показами потерпілогоОСОБА_4, який пояснив, що в
січні 2006 року разом із ОСОБА_5 вони йшли
біля готелю «Дружба». По дорозі він відчув удар в голову, від якого впав. Потім було ще декілька ударів по голові.
Удари наносили руками та ногами. Хто його бив, він не бачив. Далі він
відчув, що в нього обшукують кишені. УОСОБА_4 забрали мобільний телефон,
навушники до телефону, стартовий пакет, флягу. Що відбувалося із ОСОБА_5, він не бачив. Викрадені речі йому повернули в
міліції. Покарання підсудним покладає на розсуд суду;
показами потерпілого ОСОБА_5, який пояснив, що все було так, як розповів ОСОБА_4. В той вечір вони йшли біля готелю «Дружба» і розмовляли.
Він одразу відчув удар ззаду по голові,
внаслідок чого втратив свідомість. В нього забрали речі, зазначені в обвинувальному висновку. Покарання підсудним він покладає на
розсуд суду;
показами свідка ОСОБА_12, який пояснив, що з підсудними в
нього дружні стосунки. Потерпілого знає лише наглядно. 4 січня 2006 року разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 він був в кафе « Центр-бар». Там вони пили пиво. Потім пішли в сторону вокзалу. По дорозі підсудні почали говорити, що хочуть забрати
телефони у двох хлопців, які йшли попереду. Також, запропонували йому
прийняти в цьому участь, однак він відмовився і повернув на вул. Медичну. Потім, він зустрів їх в дворі будинку і побачив в
руках підсудних телефони. Він здогадався, що вони їх
забрали у незнайомих хлопців;
протоколом огляду місця події від 5 січня 2006 року, відповідно до якого було оглянуто
місце нападу на потерпілих та виявлено плями речовини бурого кольору ( а. с. 10-12);
протоколом огляду місця події від 1 лютого 2006 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено та вилучено мобільний телефон « Соні Еріксон», який належить ОСОБА_4
протоколом огляду місця події від 6 лютого 2006 року, відповідно до якого у ОСОБА_13 було вилучено флягу з нержавіючої сталі, належну ОСОБА_4, яку він
придбав у ОСОБА_2 (а. с. 30);
висновком судово-товарознавчої експертизи №21 від 17 лютого 2006 року, відповідно до якої було
встановлено вартість речей, викрадених у потерпілих (а. с. 204);
висновком судово-медичної експертизи №42 від 9 лютого 2006 року, відповідно до якої у потерпілогоОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у
вигляді крововиливів на повіках обох очей, крововиливів в
склеру лівого ока, крововиливів на слизовій губ, припухлості губ, садин на нижній губі зліва, що відноситься до легких
тілесних ушкоджень без розладу здоров»я (а. с. 140).
По факту хуліганських дій відносно ОСОБА_10:
показами потерпілого ОСОБА_10, який пояснив, що ЗО січня 2006 року, він разом з ОСОБА_11
йшов в бік готелю « Дружба». Навпроти них йшли двоє
хлопців, як потім він дізнався, то були ОСОБА_1 та ОСОБА_6. Позаду них йшла ще
компанія. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 збили його з ніг і почали
наносити удари ногами. Потім підійшли решта підсудних і також почали його бити. Потерпілий закривався руками і не бачив
хто його бив. По ударах він зрозумів, що його били
чоловіка. Удари наносили в різні частини тіла, в
тулуб, в голову. Нанесли біля 10 ударів. При цьому вони нічого не
пояснювали. Коли вони перестали його бити, потерпілий
підвівся і почав тікати. Його наздогнали і збили з ніг. Потім знову почали бити. Хто бив, він не бачив. Нанесли 5-Ю ударів в тулуб та голову. Після цього, двоє підсудних його підняли і повели в бік гаражів. Хто його вів,
він не бачив, бо голова була зігнута. Двоє з них його
тримали, а ОСОБА_9 підійшов та наніс удар рукою в обличчя, після чого його
знову почали бити. Били усі. Він також бачив, як ногою вдарив ОСОБА_8. Потім ОСОБА_1 підняв його і посадив на лавку.
Почав запитувати, чи є в нього телефон та гроші. Він відповів, що
телефон загубив. При цьому, йому закривали очі і душили, щоб він не бачив хто там знаходиться. Після того, як він повідомив,
що загубив телефон, його відпустили. Оскільки,
ОСОБА_7 відшкодував йому матеріальну шкоду, то від цивільного позову він відмовляється. Вважає, що покарання ОСОБА_1 має
показами свідка ОСОБА_6, який пояснив, що з
підсудними в нього дружні стосунки. З потерпілим незнайомий. 31 січня 2006 року разом з ОСОБА_1ом, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вони йшли по вул. К.Лібкнехта. ОСОБА_1
запропонував йому збивати першого кого побачить. По
дорозі вони побачили потерпілого і збили його з ніг. Після цього, почали наносити йому удари.
ОСОБА_1 бив потерпілого по тулубу та в
голову. Потім потерпілий підвівся і почав
втікати. Його наздогнали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і знову почали
показами свідка ОСОБА_8, який пояснив, що з підсудним ОСОБА_1ом стосунки в нього нормальні, з потерпілим ніяких. В той день вони усі
разом йшли з кафе « Лаванда» до готелю. Він побачив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 б»ють потерпілого. Потім він
показами свідка ОСОБА_9, який пояснив, що з ОСОБА_1ом в нього дружні стосунки. З потерпілим ніяких. В той день він бачив, як
біля гаражів потерпілого били усі його друзі. Він потерпілого не бив;
заявою свідка ОСОБА_14 про те, що він повністю підтримує покази, які він давав на досудовому слідстві і просить оголосити їх в
ході судового засідання. Допитаний на досудовому
слідстві свідок ОСОБА_14 пояснив, що бачив, як ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , біля готелю « Дружба», зупинили якогось хлопця і почали його бити ( а. с. 171-172).
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що з підсудними ніяких стосунків в неї
немає. З потерпілим знайомі. ЗО січня 2006
року біля СІП № 4 вони зустрілись з ОСОБА_10 і проходили біля готелю « Дружба». Навпроти них йшли два
хлопця, які штовхнули потерпілого та почали бити. Вона
попросила ОСОБА_1, щоб він її провів. Це було тоді, коли інші хлопці били ОСОБА_10, тобто свідок заперечила причетність ОСОБА_1
до побиття потерпілого.
Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_11, щодо не причетності ОСОБА_1 до побиття потерпілого, оскільки вони суперечать показам
інших учасників процесу, показам самого ОСОБА_1 та іншим матеріалам справи.
Крім зазначених вище показів, вина підсудного підтверджується наступними матеріалами
справи:
протоколом пред»явлення фотознімків для впізнання від 25 березня 2006 року, відповідно до якого, серед пред»явлених для впізнання знімків, потерпілий
ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_1, як особу, яка
наносила йому удари 30 січня 2006 року;
висновком судово-медичної експертизи № 55 від 14 лютого 2006 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів лівої тім»яної області, в області лоба, на повіках правого ока,
лівої щелепної області, садин на спинці носа, які відносяться до
легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров»я (а. с. 201).
Суд знаходить вину ОСОБА_1 у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя
та здоров»я потерпілих, вчиненого повторно, за попередньою
змовою групою осіб, тобто в скоєнні злочину, передбаченого
ст. 186 ч. 2 КК України,
Вину ОСОБА_1 у вчинені грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось
особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, тобто в скоєнні злочину,
передбаченого ст. 296 ч.2 КК України, повністю доведеною.
Суд знаходить вину ОСОБА_2 у вчинені відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя
та здоров»я потерпілих, вчиненого за попередньою змовою
групою осіб, тобто в скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,
Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, злочини середньої тяжкості та тяжкий,
особу винного, який раніше неодноразово судимий. По місцю
проживання підсудний характеризується посередньо, по місцю роботи та
відбування покарання характеризується позитивно.
Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, злочин тяжкий, особу винного, який раніше не судимий, характеризується
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом»якшує покарання підсудним ОСОБА_1
та ОСОБА_2, суд визнає щире каяття.
Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання
підсудному ОСОБА_1, суд визнає вчинення особою
рецидиву злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває в стані
алкогольного сп»яніння.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання
підсудному ОСОБА_2, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває в стані
алкогольного сп»яніння.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про призначення
підсудному ОСОБА_1 міри покарання у вигляді
позбавлення волі, оскільки вважає, що лише повна ізоляція підсудного від суспільства буде необхідною й достатньою для
його виправлення та попередження нових злочинів.
Остаточне покарання підсудному суд призначає
відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим.
Підсудному ОСОБА_2, суд також призначає покарання у вигляді позбавлення волі, однак враховуючи, що підсудний раніше не судимий,
позитивно характеризується, щиро розкаявся, суд вважає можливим , відповідно до ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним
й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов не заявлено. Судових
Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_1 за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення
За ст. 296 ч.2 КК України на 2 роки 10 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 ч.І КК України за сукупністю
злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим, остаточно призначити ОСОБА_1 до відбуття 4 роки 6 місяців
ОСОБА_2 за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України
звільнити його від відбування покарання з випробуванням,
якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього обов»язки.
На підставі ст.76 КК України зобов»язати ОСОБА_2 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання
та роботи, а також періодично з»являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.
До вступу вироку в законну силу міру
запобіжного заходу засудженим не змінювати.
строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 час перебування його під вартою з моменту затримання, тобто з 2 лютого 2006 року.
Речові докази по справі, які знаходяться на зберіганні у потерпілихОСОБА_4 та
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд
протягом 15 діб, а засудженим, який перебуває
під вартою, - в той же
строк з моменту вручення йому копії вироку.