КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №552/2169/15-к
Провадження № 1-кп/552/171/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.06.2015 року Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого ОСОБА_1

при секретарi ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисників адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Полтавi кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, освiта вища, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у скоєннi кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

встановив:
11 червня 2014 року близько 10 години ранку ОСОБА_4 , знаходячись поряд з будинком 69/2 по вулиці Жовтневій в м. Полтаві, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , умисно наніс останньому декілька ударів руками в область обличчя, потиличної ділянки, удар ногою по лівій верхній кінцівці, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчинені кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що після того як у 2013 році він взяв собі собаку у нього із сусідами по площадці, родиною ОСОБА_7 , виникли неприязні відносини. 11.06.2014 року близько 10 години ранку він разом із дружиною та собакою вийшов на вулицю з під`їзду, де його побачила дружина ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , яка почала кричати і ображати його. Після цього він почув крики та образи з 5-го поверху від ОСОБА_7 . Не звертаючи на них увагу вони підійшли до свого автомобіля, де він відкрив багажник, щоб усадити собаку. В цей час з під`їзду вибіг ОСОБА_7 , який на ходу скинув тапки та підбігши до нього почав ображати його нецензурною лайкою. Та через кілька секунд ОСОБА_7 несподівано наніс йому сильний удар по голові, від якого він ледве утримався на ногах. Після цього ОСОБА_7 почав махати руками та ногами , намагаючись нанести йому удари ,але він ухилявся. Побачивши, що ОСОБА_7 не заспокоюється, він відштовхнув його від себе і ОСОБА_10 , не втримавшись на ногах, вдарився о прибудову до під`їзду і сповз на землю. Після чого вони з дружиною сіли у машину і уїхали на прогулянку, а через пару годин вони заїхали до Київського РВ міліції, де він написав заяву про те, що його побив ОСОБА_7 . Наполягає на тому, що ніяких тілесних ушкоджень навмисно ОСОБА_7 не наносив.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_4 винним себе не визнає, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України підтверджується:

показаннями допитаного в суді потерпілого ОСОБА_7 , який розповів, що він разом з дружиною та малолітньою дочкою проживає в квартирі АДРЕСА_2 . Поряд з ним на одній площадці мешкає родина ОСОБА_4 11.06.2014 року ближче до 10 години ранку його дружина з трирічною донькою вийшли з квартири на прогулянку. Хвилин через п`ять він почув у вікно крики своєї дружини та дитини. Виглянувши на двір він побачив, як собака сусіда плигає на його дружину, яка на руках тримає дочку. При цьому господар собаки ОСОБА_4 стояв поруч і ні як не реагував на це. ОСОБА_7 почав кричати, щоб він відтяг свою собаку від його дружини, на що останній відповів йому брутальною лайкою. Тоді ОСОБА_7 вибіг з квартири та спустився вниз, але як він тільки вийшов з під`їзду, то відразу отримав від ОСОБА_4 кілька ударів кулаками по голові від яких впав на землю. При цьому, коли він вже впав на землю, ОСОБА_4 , не зважаючи на те, що його дружина та дитина кричали, продовжив наносити йому удари руками та ногами в різні частини тіла. Від чого він на деякий час втратив свідомість. Коли прокинувся, то ОСОБА_4 вже не було. Дружина викликала швидку допомогу, яка доставила його дочку в лікарню через отриманий стрес. Того ж дня він звернувся до Київського райвідділу міліції з відповідною заявою. Під час зазначених подій жодного удару ОСОБА_4 він не наносив. В зв`язку з зазначеними подіями його дочка до цього часу проходить курс лікування;

свідка ОСОБА_9 , яка розповіла, що коли вона разом із дочкою близько 10 години ранку 11.06.2014 року почала спускатися по під`їзду, то вже на третьому поверсі почули, як у сусіда ОСОБА_4 відчиняються вхідні двері і собака останнього біжить вниз по сходах. Біля виходу з під`їзду собака їх наздогнала, а коли вони вийшли з під`їзду, собака почала плигати на неї, намагаючись вкусити дитину, яку вона тримала на руках. При цьому вона та дитина почали кричати та прохати ОСОБА_4 , який щойно вийшов з під`їзду, щоб він забрав собаку від них. Але останній не реагував. В цей момент її чоловік ОСОБА_7 почувши крики її та дочки також звернувся до ОСОБА_4 з проханням забрати собаку. Але побачивши, що на це ОСОБА_4 не реагує, її чоловік спустився вниз і, як тільки він вибіг з під`їзду, одразу отримав від ОСОБА_4 удар по голові, від якого впав на землю. Після чого ОСОБА_4 сів на нього та почав наносити йому удари кулаками по голові та тулубу, незважаючи на крики її та дитини. Від отриманих тілесних ушкоджень її чоловік втратив свідомість. Зважаючи на те, що вона з дочкою голосно кричали ОСОБА_4 нарешті підвівся і пішов до своєї машини, де вже перебувала його дружина, яка вийшла з під`їзду та забрала собаку саме в той момент, як ОСОБА_7 вибігав з під`їзду. Посадивши собаку у багажник ОСОБА_4 та його дружина сіли у машину і поїхали у невідомому напрямку. Після цього ОСОБА_9 викликала швидку допомогу та міліцію. Також повідомила, що будь-яких інших свідків зазначених подій у дворі не було.

Вина ОСОБА_4 також підтверджується оголошеними та дослідженими в суді:

даними висновку експерта № 802 від 16.06.2014 року, згідно якого проведенням судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості умовно можна розділити на декілька груп:

до першої групи відносяться: гематоми обличчя, лівої верхньої кінцівки, які утворилися не менш ніж від двохкратної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті, або інші предмети з подібною характеристикою, кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

до другої групи відносяться: припухання м`яких тканин потиличної ділянки голови з садном шкіри на її фоні, багаточисельні садна шкіри нижніх кінцівок, які утворилися від багатократної дії тупих обмежених предметів, якими могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті, або інші предмети з подібною характеристикою, кваліфікуються, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження;

тілесні ушкодження обох груп могли утворитися в строк та при обставинах, вказаних вище;

даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 від 05.08.2014 року з фототаблицею до нього, згідно яких останній розповів та показав яким чином 11.06.2014 року ОСОБА_4 наносив йому удари;

даними додаткового висновку експерта № 1164 від 19.08.2014 року згідно якого покази, дані ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту загалом не протирічать механізму утворення тілесних ушкоджень у останнього;

даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 26.09.2014 року з фототаблицею до нього, згідно яких остання розповіла та показала яким чином 11.06.2014 року ОСОБА_4 наносив удари її чоловіку ОСОБА_7 ;

даними додаткового висновку експерта № 1401 від 14.10.2014 року згідно якого покази, дані ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту загалом не протирічать механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 ;

іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Твердження захисників щодо того, що зазначенні докази є недопустимими та неналежними, оскільки ці докази не були їм відкриті в розрізі ст.290 КПК України прокурором під час досудового слідства, суд вважає необґрунтованими, оскільки прокурором вживалися всі можливі заходи для надання можливості захисту та обвинуваченому ознайомитися з матеріалами кримінального провадження як під час досудового слідства так і після надходження матеріалів провадження до суду.

Покази обвинуваченого про те, що він не наносив потерпілому удари, суд оцінює критично, як неправдиві, направлені на спробу ухилитись від відповідальності, оскільки протилежний факт повністю підтверджується сукупністю вищенаведених доказів по справі. При цьому показання як потерпілого так і свідка ОСОБА_9 є послідовними та стабільними на протязі всього досудового слідства. Тоді як із змісту заяв, з якими 11.06.2014 року ОСОБА_4 звертався до Київського райвідділу міліції, не вбачається, що під час зазначених вище подій ОСОБА_7 наносив йому тілесні ушкодження.

Також покази свідка ОСОБА_11 , який начебто проходячи випадково 11.06.2014 року повз двір будинку АДРЕСА_3 , побачив як один незнайомий ( ОСОБА_10 ) вибіг з під`їзду будинку та підбігши до іншого незнайомого ( ОСОБА_12 ) і відразу наніс останньому удар в голову, а потім намагаючись нанести другий удар, промахнувся та не втримавшись впав на лівий бік, після чого піднявся та знову почав намагатися нанести удари ОСОБА_12 , на що останній його відштовхнув, і ОСОБА_10 відходячи, вдарився потилицею об прибудову і сповз на землю, суд оцінює критично оскільки данні свідчення ОСОБА_11 надав лише приблизно через півроку після зазначених подій, пояснивши, що дізнався про те, що розшукуються свідки із «Жовтої газети», яку придбав приблизно у кінці серпня 2014 року. При цьому, перший з ким він спілкувався був саме ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_4 судом кваліфікуються за ч.2 ст.125 КК України, як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин.

В силу ст.66 КК України обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання винного відсутні.

Обвинувачений працездатний, лікування в примусовому порядку не потребує.

З врахуванням особи винного, а також того, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягається вперше, на даний час не працює, суд приходить до висновку про необхідність та достатність для його виправлення призначення йому покарання у вигляді громадських робіт.

Керуючись ст.ст.368, 370,374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у вигляді двісті сорока годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржено до апеляцiйного суду Полтавської областi через Київський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1