Справа № 738/346/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/602/2015
Категорія - ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК УкраїниДоповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000343 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не одружений, освіта неповна середня, раніше судимий 13.04.2011 року Менським районним судом за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України до 4 років позбавлення волі;

засуджений: за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу його фактичного затримання з 13 лютого 2015 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 884 грн. 34 коп. за проведення судових експертиз.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 раніше судимий за корисні злочини, на шлях виправлення не став і скоїв нові злочини.

Так, ОСОБА_8 , 03 вересня 2014 року, близько 9.00 год., перебуваючи в будинку ОСОБА_10 , жителя АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав належний останньому мобільний телефон марки „LЕNOVO, з сім-картками мобільних операторів „МТС і „Лайф, на рахунках яких було по 20 грн., та бувший у використанні чоловічий гаманець типу „портмоне, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1102 грн. 69 коп.

05 вересня 2014 року, близько 11.00 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в будинку ОСОБА_11 , жительки АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав електронний планшет „SAMSUNG GALAXY, цифровий фотоапарат „PANASONIC, з флешкартою TRANSCEND 4 GB, цифровий фотоапарат „CANON, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 6079 грн. 17 коп.

03 грудня 2014 року, ОСОБА_8 , перебуваючи у господарстві за адресою: смт. Березна Менського району, вул. Домницька, 55, помітив у ОСОБА_12 мобільний телефон марки „Nokia 220 Dual, та з метою заволодіння чужим майном, попросив у останнього мобільний телефон для нібито здійснення дзвінка. Зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_12 , що виразилася в обіцянці повернути його телефон, але за відсутності такої мети, обвинувачений повторно заволодів телефоном разом з сім-картою оператора мобільного зв`язку „Лайф, на рахунку якої було 4 грн., та привласнив його, чим спричинив шкоду потерпілому на загальну суму 499 грн. 02 коп.

08 грудня 2014 року, ОСОБА_8 , йдучи по вул. Тельмана в смт. Березна Менського району з неповнолітнім ОСОБА_13 , з метою заволодіння чужим майном, попросив у неповнолітнього мобільний телефон - планшет „Samsung Galaxy Tab під приводом здійснити дзвінок. Зловживаючи довірою ОСОБА_13 , що виразилася в обіцянці повернути згаданий мобільний телефон - планшет після здійснення дзвінка, але не маючи на меті це робити, обвинувачений повторно заволодів телефоном та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф», на рахунку якої знаходилось 20 грн., та привласнив майно потерпілої ОСОБА_14 , чим завдав останній та її неповнолітньому сину ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 1257 грн. 11 коп.

Не погодившись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій, доведеність своєї вини, просив пом`якшити призначене йому покарання та застосувати ст.69 КК України. Зазначає, що судом не були в повній мірі досліджені та враховані при призначенні покарання такі обставини, як визнання вини, щире каяття, його молодий вік, а також наявність неофіційного місця роботи.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, котрі підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, який просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі обвинуваченим не оскаржуються.

Так, відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд з достатньою повнотою врахував його щире каяття, матеріальне становище, відсутність тяжких наслідків від вчинених кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тобто, врахував ті обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, а також те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Враховуючи, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення йому призначеного покарання та застосування ст.69 КК України.

Таким чином, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні йому покарання враховані, тому доводи про суворість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 21 травня 2015 року щодо нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4