ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2007 року Семенівський
районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Халявки В.І.

при секретарі - Козулі Н.П.

з участю прокурора - Дяченко Ю.О.

та адвоката - ОСОБА_16.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Семенівка справу про обвинувачення

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, народився в
с.Чапаєвка Семенівського району Полтавської області, українця, громадянина
України, з середньою освітою, не одруженого, невійськовозобов'язаного, мешканця
с.Крива Руда Семенівського району Полтавської області, не працюючого, раніше
судимого:

23 вересня 2002 року Семенівський районним судом Полтавської області за
ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, а відповідно до
ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням терміном
в 3 роки

в злочинах, передбачених ст.162 ч.1
та ст.185 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_1 скоїв злочини, передбачені ст.ст. 185 ч.3 та 162 ч.1 КК України за
таких обставин.

2
травня 2005 року близько 3 години підсудний ОСОБА_1 за попередньою змовою з
ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою викрадення чужого
майна проникли спочатку на подвір'я, а потім в свинарник жительки с.Крива Руда
Семенівського району ОСОБА_4. Із вказаного приміщення підсудний та ОСОБА_2
таємно викрали порося білої масті віком 2 місяці вартістю в 490 гривень.
Викрадене порося на пропозицію ОСОБА_1 ОСОБА_2 поніс до матері підсудного
ОСОБА_5, що проживає в тому ж селі, та
намагався продати.

ОСОБА_5
відмовилась купляти порося. В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розпорядилися
викраденим поросям на власний розсуд. Викраденням поросяти потерпілій ОСОБА_4
завдано матеріальної шкоди на 490 гривень.

Окрім
того 4 травня 2005 року близько 23 години підсудний ОСОБА_1, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, з метою викрадення чужого майна прибув до
помешкання (садиби) жителя с.Крива Руда Семенівського району ОСОБА_6 та шляхом
виставляння оконної шибки проник до господарського сараю, викравши звідти
саморобну електрокрупорушку орієнтованою
вартістю в 400 гривень, завдавши потерпілому матеріальної шкоди та порушивши
недоторканість житла незаконним проникненням в господарську будівлю (сарай).
Викрадену електрокрупорушку підсудний ОСОБА_1 згодом продав за 50 гривень
жителю с.Степанівка Семенівського району ОСОБА_7.

Допитаний
в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_1 вину у викраденні чужого майна
та порушенні недоторканості житла не визнав і показав, що крадіжки поросяти у
потерпілої ОСОБА_4 він не здійснював, а на досудовому слідстві визнав цей факт
через вчинення на нього психологічного та фізичного тиску з боку працівників
міліції. Стосовно викрадення у ОСОБА_6 електрокрупорушки пояснив, що в кінці
квітня 2005 року в с.Крива Руда Семенівського району він пішов в лісопосадку,
щоб заготовити дров і там виявив електрокрупорушку, яку згодом забрав звідти та
продав ОСОБА_7.

Підсудний
також заявив, що на досудовому слідстві він визнав факт викрадення
електрокрупорушки під тиском працівників міліції.

Не
зважаючи на невизнання своєї вини в скоєнні злочинів вина підсудного у
викраденні чужого майна та в порушенні недоторканості житла повністю знайшла
своє підтвердження в ході судового слідства.

По
епізоду викрадення майна у ОСОБА_8 вина підсудного підтверджується показами
самої потерпілої ОСОБА_4, даними нею на досудовому слідстві, оголошеними та
перевіреними в судовому засіданні (а.с.115,117,Т.1) де потерпіла показувала, що
о 5 годині ранку 2 травня 2005 року вона виявила кражу поросяти. При цьому вона
бачила два сліди, що вели до дороги.

Свідки
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали , що вранці 2 травня 2005 року біля свинарника
бачили дві пари слідів. По цих слідах вони дійшли аж до садиби, де проживає
підсудний ОСОБА_1 зі своєю матір'ю ОСОБА_5

Допитана
на досудовому слідстві в якості свідка мати підсудного ОСОБА_5 (Т.1 а.с. 114)
показала, що вночі 2 травня 2005 року до неї приходив ОСОБА_2 і пропонував їй
купити маленьке порося. Вона відмовилася це зробити. В цей день і в наступні
дні її син дома не з'являвся.

Вина
ОСОБА_1 у викраденні поросяти підтверджується показами ОСОБА_2, який вже
засуджений за цей злочин, даними ним на досудовому слідстві та в суді ( Т.1
а.с.163,164,168,171-172, Т.2 а.с.271) де ОСОБА_2 детально розказував і
показував як вони за попередньою змовою з ОСОБА_1 скоїли крадіжку поросяти.

Допитаний
двічі в судовому засіданні ОСОБА_2 змінив дані ним раніше покази і стверджував,
що ОСОБА_1 не приймав участі у викраденні поросяти, що цю крадіжку він вчинив
сам особисто.

Суд,
дослідивши докази, вважає, що ОСОБА_2 давав правдиві покази на досудовому
слідстві та при розгляді справи в суді в 2005-2006 роках. При цьому суд
виходить з того, що ОСОБА_2 не зміг чітко і однозначно пояснити чому він змінив
свої покази.

Спочатку
ОСОБА_2 заявляв, що він оговорив ОСОБА_1, бо той чимось перед ним завинив. При
цьому конкретно не вказав у чому ж вина перед ним підсудного. В іншому судовому
засіданні ОСОБА_2 почав стверджувати, що його заставили давати покази на
ОСОБА_1 працівники міліції. Причому не вказав, хто саме і яким чином примушував
його давати такі покази.

За
таких обставин суд вважає, що ОСОБА_2 поміняв свої покази, щоб вигородити
ОСОБА_1, щоб той уникнув відповідальності за скоєний злочин.

Сам
підсудний ОСОБА_1 на досудовому слідстві та при першому розгляді справи в суді
неодноразово давав покази про обставини викрадення ним та ОСОБА_2 поросяти (Т.2
а.с.34,38,47,48-51,74). При допиті в якості підсудного в жовтні - листопаді
2005 року ОСОБА_1 визнавав вину у
викраденні поросяти і навіть погоджувався на короткий розгляд справи відповідно
до ст.299 КПК України (Т.2 а.с.. 264,270,271,279).

В
судовому засіданні не підтвердилися покази ОСОБА_1 про те, що на нього з боку
працівників міліції чинився тиск в тому числі і фізичний з метою спонукати його
визнати вину у скоєнні злочинів, які він не вчиняв.

Так
допитані в судовому засіданні старший слідчий Семенівського РВ УМВС ОСОБА_12,
старший дільничний інспектор міліції ОСОБА_13 та бувший працівник Семенівського
РВ ОСОБА_11 показали, що до ОСОБА_1 не застосовували недозволених методів
слідства, не тиснули на нього на морально, ні фізично, що за скаргами ОСОБА_1
прокуратурою Семенівського району провадилися відповідні перевірки і в
порушенні кримінальної справи щодо них було відмовлено.

Таким
чином суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у здійсненні крадіжки поросяти, а
невизнання вини підсудним суд розцінює як вибраний спосіб захисту від
пред'явленого звинувачення та намагання уникнути відповідальності за скоєний
злочин.

Вина
ОСОБА_1 в порушенні недоторканості житла підтверджується протоколом огляду
місця пригоди (Т.1 а.с. 193-195), протоколом вилучення електрокрупорушки у
ОСОБА_7 (а.с. 197 Т.1), протоколом огляду крупорушки (Т.1 а.с. 198), протоколом
відтворення обстановки і обставин події злочину (Т.2 а.с.64-68).

Вина
підсудного підтверджується показами потерпілого ОСОБА_6, даними ним на
досудовому слідстві, оголошеними та перевіреними в судовому засіданні (Т.1 а.с.
203).

Свідок
ОСОБА_7 показав, що влітку 2005 року до нього додому приїхав ОСОБА_1 і
запропонував купити у нього електрокрупорушку саморобну. Він погодився і
заплатив за неї підсудному 50 гривень. Згодом вказану крупорушку у нього
вилучили працівники міліції.

Сам
ОСОБА_1 неодноразово в ході досудового слідства та в суді в 2005 році визнавав
факти проникнення в сарай до ОСОБА_6 та викрадення електрокрупорушки (Т.2 а.с.
39,64-68,264,265,270,279).

Заперечуючи
свою вину в ході судового засідання ОСОБА_1 знову вказував, що до нього в ході
досудового слідства застосовувалося насильство з боку працівників міліції і
тому він себе оговорив.

Суд
вважає, що і в цьому випадку підсудний намагається уникнути відповідальності за
скоєне і тому обрав активний спосіб захисту від пред'явленого звинувачення.
Правдивими і такими, що відповідають дійсності суд вважає покази ОСОБА_1, які
він давав на досудовому слідстві та в судовому засіданні в жовтні-листопаді
2005 року.

Факт
вчинення на підсудного тиску під час досудового слідства спростували в судовому
засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_13.

Судом
встановлено, що ще в листопаді 2005 року ОСОБА_1 скаржився на дії вказаних осіб
в прокуратуру Семенівського району. Постановою прокурора Семенівського району
від 29 листопада 2005 року відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_13.

Допитана
в судовому засіданні ОСОБА_14 показала, що влітку 2005 року в с.Степанівка
Семенівського району біля садиби ОСОБА_7 вона бачила в автомобілі підсудного,
якого в село привезли працівники міліції. При цьому у ОСОБА_1 було опухле
обличчя. Вона також бачила садно на попереці у ОСОБА_1

Суд
критично оцінює покази вказаного свідка, оскільки вона є двоюрідною сестрою
підсудного і є особою зацікавленою.

Підсудний
ОСОБА_1, маючи непогашену судимість за скоєння крадіжок чужого майна, знову за
попередньою змовою із ОСОБА_2 скоїв крадіжку поросяти у потерпілої ОСОБА_4,
тому його дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.3 КК України за ознаками
повторності, попередньої змови та проникнення до приміщення.

По
епізоду крадіжки у ОСОБА_6 крупорушки дії ОСОБА_1 на досудовому слідстві
кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України як викрадення чужого майна шляхом
проникнення в приміщення. Між тим в судовому засіданні встановлено, що
викладена у ОСОБА_6 електрокрупорушка була саморобною. Товарознавча експертиза
на предмет визначення її вартості не проводилася, через смерть потерпілого таку
експертизу вже провести неможливо.

Із
матеріалів справи вбачається, (Т.1 а.с. 196), що при визначенні вартості
електрокупорушки взято вільну роздрібну ціну аналогічного пристрою заводського
виготовлення.

За
таких обставин коли неможливо встановити дійсну вартість викраденого майна суд
вважає за необхідне в цій частині дії ОСОБА_1 перекваліфікувати з ч.3 ст,185 КК
України на ч.1 ст.162 КК України, оскільки підсудний незаконним проникненням до
сараю ОСОБА_6 порушив недоторканість житла останнього.

Підсудному
ОСОБА_1 пред'явлено також звинувачення в тому, що він 22 січня 2005 року
близько 20 години в с.Крива Руда Семенівського району за попередньою змовою з
неповнолітнім ОСОБА_14 з метою вчинення крадіжки чужого майна незаконно
проникли в житловий будинок ОСОБА_15 та викрали радіоприймач «КІРО» та шкіряну
куртку, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на суму в 230 гривень. В цій
частині органом досудового слідства дії підсудного ОСОБА_1 кваліфіковано за
ст.162 ч.1 КК України.

В
судовому засіданні ОСОБА_1 по даному епізоду вину не визнав і показав, що він у
ОСОБА_15 в будинку не був і з ОСОБА_14 нічого не викрадав, а ОСОБА_14 оговорив
його на досудовому слідстві.

Суд
вважає, що факт проникнення в житло і викрадення майна у ОСОБА_15 ОСОБА_1 не
доведено.

Так
допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що крадіжку речей у
ОСОБА_15 він скоїв один, а показав на ОСОБА_1 під тиском працівників міліції.

Судом
встановлено, що від самого початку порушення кримінальної справи ОСОБА_1
заперечував свою причетність до скоєння вказаного злочину і доказів
беззаперечних на підтвердження його вини не встановлено.

Так
потерпілий ОСОБА_15 у своїх поясненнях (Т.1 а.с. 56) тільки припускав, що крадіжку
речей скоїли ОСОБА_14 та ОСОБА_1

При
допиті в якості потерпілого (Т.1 а.с.61 ) ОСОБА_15 вже припускав, що крадіжку
скоїв тільки ОСОБА_14

Через
об'єктивні причини (перебування в місцях позбавлення волі) судом не допитувався
свідок ОСОБА_16. Із оголошених в судовому засіданні пояснень (Т.1 а.с. 58) та
його показів у суді (Т.2 а.с. 278,279) вбачається, що ОСОБА_16 не вказував на
ОСОБА_1 як на особу, що продала йому шкіряну куртку.

Таким
чином у зв'язку із категоричними запереченнями своєї вини підсудним,
непослідовними і суперечливими показами свідка ОСОБА_14 та відсутністю
будь-яких інших доказів суд вважає не доведеною участь ОСОБА_1 у проникненні в
житло ОСОБА_15 та викраденні майна останнього.

При
призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує як обтяжуючу покарання
обставину скоєння злочинів у стані
алкогольного сп'яніння.

Обставин,
що пом'якшують покарання підсудного суд не знаходить.

Підсудний
ОСОБА_1 у вересні 2002 року був засуджений судом до позбавлення волі з
випробуванням відповідно до ст.75 КК України, скоїв злочини в період іспитового
терміну, тому остаточне покарання йому слід визначити відповідно до ст.71 КК
України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого
покарання за попереднім вироком.

Цивільні
позови потерпілими не заявлялись.

Речові
докази підлягають поверненню їх власникам шляхом анулювання схоронних розписок.

На
підставі наведеного, керуючись ст.323,324 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
за ст.185 ч.3 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. За ст.162 ч.1 КК
України до 1 ( одного) року обмеження волі.

На
підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді 3
(трьох) років позбавлення волі.

Відповідно
до ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до
призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком суду від 23
вересня 2002 року визначити ОСОБА_1 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох)
років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний
захід щодо ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередній -
тримання під вартою.

Термін
покарання рахувати з 27 травня 2005 року.

Речовий
доказ - підстібку сірого кольору (а.с.107 т.1) - знищити.

Речові
докази - шкіряну куртку чорного кольору та радіоприймач «КІРО» передати
власнику ОСОБА_15, анулювавши схоронну розписку.

На
вирок суду протягом 15 діб може бути подана апеляція до Апеляційного суду
Полтавської області засудженим з часу отримання копії вироку, рештою учасників
- з часу його проголошення.

Головуючий - підпис

ВІРНО

Голова Семенівського райсуду

Полтавської області В.О.Любицький