АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/833/15 Справа № 200/1610/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження №0000927 за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився у м.Дніпропетровську,

проживає за адресою

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч.1 ст.259 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Заступником прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 принесена апеляційна скарга на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 , в якій пркурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить ухвалу суду скасувати з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 лютого 2015 року ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.259 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. На підставі ст.76 КК України покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року в порядку ст.379 КПК України у вироку суду щодо ОСОБА_7 виправлено описку в резолютивній частині вироку, якою до обвинуваченого при призначенні покарання у виді обмеження волі застосовано статтю 69 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що судом порушено вимоги ст.ст.370, 374, 379 КПК України, оскільки при виправленні опискою суд вийшов за межі повноважень, наданих ст.379 КПК України і виправив не описку, а вирішив по суті питання про призначення ост міри покарання, що не передбачено КПК України у цій стадії.

Вироком суду встановлено, що 09.12.2014 року о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля кінотеатру «Січ», розташованому за адресою м.Дніпропетровськ вул.Панікахі буд.59, достовірно знаючи, що розповсюджена ним інформація завідомо неправдива, розуміючи, що подібне повідомлення викликає обстановку страху у населення, порушує громадську безпеку,

шляхом використання свого мобільного телефону марки «Nokia Xpress Music 5130с-2», imei - НОМЕР_1 , з карткою мобільного оператора «Life» № НОМЕР_2 , здійснив дзвінок на спеціальну телефону лінію "102" Дніпропетровського міського управління МВС України в Дніпропетровській області та повідомив про мінування залізничного вокзалу ст.Дніпропетровськ-Головний Придніпровської залізниці, що загрожувало загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками. Згідно акта перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв №09/2-1 від 09.12.2014 відділу вибухотехнічних та пожежотехнічних експертиз НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області в приміщеннях залізничного вокзалу ст.Дніпропетровськ-Головний та прилеглої до нього території вибухових речовин, пристроїв та предметів не виявлено.

Повідомлення ОСОБА_7 призвели до тимчасової зупинки роботи всіх підрозділів вокзалу, порушення технології обслуговування пасажирів, виїзду одного відділення 2-ї державної пожежно-рятувальної частини 8-го державного пожежно-рятувального загону та оперативно-координаційного центру ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області, виїзду однієї бригади Центральної підстанції КЗ «Дніпропетровської станції швидкої медичної допомоги» ДОР», що потягло за собою понесення даними організаціями матеріальних збитків, так як факт мінування залізничного вокзалу не підтвердився.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та зазначив, що в скоєному він розкаявся, а призначене покарання вважає справедливим, дослідивши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно вимог п.1 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу.

Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 лютого 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.259 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.259 КК України, суд порушив вимоги п.1 ч.1 ст.65 КК України, і призначив вид та розмір покарання, не передбачені санкцією ч.1 ст.259 КК України, без застосування ст.69 КК України, оскільки санкція зазначеного кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від двох до шести років.

В подальшому, ухвалою від 19 лютого 2015 року суд в порядку, встановленому для виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішення, застосував ст.69 КК України, фактично при цьому вирішивши питання, яке відноситься до призначення покарання та вирішується при ухваленні вироку суду.

Відповідно ст.379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Таким чином, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та що є підставою для скасування судового рішення відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, ч.1 ст.412 КПК України, на що обґрунтовано вказує в апеляційній скарзі прокурор.

Враховуючи наведене, колегія суду приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 скасуванню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді