154/380/15-к
1-кп/154/49/15
ВИРОК
іменем України
02 липня 2015 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілого: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя
Українця, громадянина України, освіта середня-
спеціальна, одруженого, на утриманні троє малолітніх
дітей, не працюючого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.187 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Володимир-Волинського міського суду від 07.05.2014 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років і 6 місяців позбавляння волі, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнений від відбування покарання, та 12.12.2014 року Володимир-Волинським міським судом за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді п`яти місяців арешту, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, а знову вчинив злочин однорідного складу.
Так, ОСОБА_6 , 01.12.2014 року близько 14 год. 40 хв. знаходячись в супермаркеті «Салют», що по вул. Данила Галицького, 12, в м. Володимир-Волинський, Волинської області, керуючись прямим умислом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно таємно викрав із торгової полиці пляшку текіли «Сієрра Сільвер» 0.7 л., вартістю 250 грн. 14 коп., чим спричинив ПП ТД «Салют» матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Він же, 04.12.2014 року близько 14 год. 00 хв., знаходячись в супермаркеті «Салют», що по вул. Данила Галицького, 12, в м. Володимир-Волинський, Волинської області, керуючись прямим умислом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів повторно таємно викрав із торгової полиці пляшку настоянки «Абсент Ксента» 0,5 л., вартістю 207 грн. 44 коп., чим спричинив ПП ТД «Салют» матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Він же, 10.12.2014 року близько 15 год. 00 хв., знаходячись в супермаркеті «Салют», що по вул. Данила Галицького, 12, в м. Володимир-Волинський, Волинської області, керуючись прямим умислом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів повторно таємно викрав із торгової полиці пляшку віскі «Джоні Уокер Блек» 0.5 л., вартістю 336 грн. 44 коп., чим спричинив ПП ТД «Салют» матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Він же, 29.12.2014 року близько 16 год. 52 хв., знаходячись в магазині «М`ясна Точка», що по вул. Ковельській, 46, в м. Володимир-Волинський, Волинської області, керуючись прямим умислом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно таємно викрав із торгової полиці пляшку лікеру «Старий Талін» 0,5 л., вартістю 213 грн. 59 коп. і пляшку лікеру «Баілес» 0,5 л., вартістю 275 грн. 49 коп., чим спричинив ТзОВ «Українські Торгівельні мережі», матеріальну шкоду на суму 489 грн. 08 коп.
Окрім цього, досудовим слідством ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 07 грудня 2014 року близько 04 години, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись по вулиці Роксолани, м. Володимира-Волинського, керуючись корисливим мотивом та реалізуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, здійснив напад на ОСОБА_5 , з метою заволодіння його майном, що виразилися у нанесенні ударів кулаком в обличчя, внаслідок яких спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців, саден, забійних ран обличчя, синців кінцівок, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я та в результаті чого останній втратив свідомість і впав на поверхню землі, після чого ОСОБА_6 дістав із кармана штанів потерпілого і заволодів його шкіряним гаманцем вартістю 400 грн., грошима в сумі 280 грн., 200 Польських злотих, що згідно курсу НБУ становить 912 грн., пластикову картку поляка, посвідчення водія, розрахункову та кредитну картку банку «WBK», спричинивши ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1592 грн. Досудовим слідством дії обвинуваченого за цим епізодом кваліфіковано за ч.1 ст.187 КК України як умисні протиправні дії, котрі виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.2 КК України винним повністю. Суду показав, що 01грудня 2014 року він з приміщення супермаркету «Салют», що по вул. Данила Галицького, 12, в м. Володимир-Волинський таємно викрав із торгової полиці пляшку текіли «Сієрра Сільвер» 0.7 л., а 04 грудня 2014 року, знаходячись в тому ж магазині таємно викрав із торгової полиці пляшку настоянки «Абсент Ксента» 0,5 л., крім цього 10 грудня 2014 року знаходячись в тому ж супермаркеті, таємно викрав із торгової полиці пляшку віскі «Джоні Уокер Блек» 0.5 л. Окрім цього, 29 грудня 2014 року, знаходячись в магазині «М`ясна Точка», що по вул. Ковельській, 46, в м. Володимир-Волинський, таємно викрав із торгової полиці пляшку лікеру «Старий Талін» 0,5 л. і пляшку лікеру «Баілес» 0,5 л. Він свідомо викрадав дорогі спиртні напої, які в подальшому збував, а виручені кошти витрачав на прожиття та утримання сім`ї. У вчиненому щиро розкаюється, про вчинення даних злочинів повідомив правоохоронні органи добровільно, завдану шкоду відшкодував у повному обсязі, просить врахувати його сімейний стан та стан здоров`я та не карати суворо. Свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.187 КК України не визнав, викладені в обвинувальному акті обставини заперечив та показав, що 06 грудня 2014 року поблизу магазину «Маяк» в м.Володимир-Волинський він близько 23 год побачив бійку групи молодих людей, кількох з яких він знав, оскільки навчався з ними в одній школі і втрутився щоб припинити цю бійку. Коли хлопці заспокоїлись, він пішов по своїх справах, однак через деякий час, коли він йшов по вул. Ковельській поблизу приміщення пошти, знов зустрів цю компанію хлопців та припинив їхній конфлікт. Після чого потерпілий по справі ОСОБА_8 запропонував в знак подяки випити пива і вони, а також друг Свистуна на ім.»я ОСОБА_9 , пішли разом до магазину «Ельф», де ОСОБА_8 купив пива, а згодом горілки та мандарини. Після розпиття спиртного, близько 03 год ОСОБА_9 вирішив йти додому і вони всі разом пішли в напрямку центра міста, поблизу площі Героїв ОСОБА_9 повернув у двір свого будинку на вул.. Шевченка, що навпроти площі Героїв, Свистун пішов в напрямку магазину «Маяк», а він пішов на вул. Луцьку, а згодом звернув на вул. Гайдамацьку, де він з сім`єю винаймав житло. Жодних протиправних дій відносно потерпілого ОСОБА_5 не здійснював, його особисті речі та грошові кошти не брав.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів за епізодами вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що за епізодами викрадення спиртного з полиць супермаркетів своїми умисними протиправними діями, котрі виразились у таємному викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_6 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Разом з тим, суд вважає, що за епізодом вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_5 , інкриміноване йому обвинувачення не знайшло свого об`єктивного підтвердження в судовому засіданні, оскільки не здобуто переконливих доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.1 КК України, а можливість отримання інших доказів вичерпана.
Так, потерпілий ОСОБА_5 в суді показав, що він з шкільних років знає ОСОБА_10 , оскільки разом вчились в одній школі та грали в футбол. 06 грудня 2014 року він з компанією друзів, серед яких був ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відпочивали та вживали спиртне. Пізно ввечері поблизу магазину «Маяк» в м.Володимир-Волинський почалась бійка між його компанією та незнайомими йому людьми, при цьому ОСОБА_13 було нанесено побої, однак в дану бійку втрутився обвинувачений та припинив цю бійку, після чого ОСОБА_14 пішов по своїх справах, а вони викликали міліцію та звернулись в лікарню за наданням допомоги ОСОБА_15 . Через деякий час, коли він з ОСОБА_16 йшов по вул. Ковельській поблизу приміщення пошти, знов зустріли компанію з якою в них була бійка поблизу «Маяка», і між ними знов виник конфлікт, в який згодом втрутився ОСОБА_14 , який знаходився неподалік і заспокоїв хлопців. За це він запропонував ОСОБА_17 в знак подяки випити пива і вони всі разом пішли до магазину «Ельф», де він купив пива, а згодом горілки та дещо закусити та разом розпивали спиртне. Близько 03 год ОСОБА_9 вирішив йти додому і вони всі разом пішли в напрямку центра міста, де в дворі будинку в якому проживає ОСОБА_9 , розпрощались, однак він не встиг вийти на вул. Шевченка, як його хтось схопив, повів у темне місце і там повалив на землю і почав наносити удари в обличчя, після чого заволодів його гаманцем, в яком були гроші та документи. Вказану особу він впізнав, це був обвинувачений. Після нетривалої з ним розмови чому він це зробив, обвинувачений пішов додому, а він прийшов до себе додому де повідомив про напад батькові і звернувся в лікарню та міліцію, де по фотознімку відразу впізнав ОСОБА_18 по стрижці і кольору волосся та рисам обличчя як особу, яка здійснила напад.
Дані показання потерпілого є непослідовними, суттєво різняться із іншими доказами, дослідженими у даній справі та містять суперечливі відомості в частині обставин, часу та місця нападу, а тому не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку з огляду на наступне.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_19 ствердив в суді, що близько 2-3 години 07 грудня 2014 року вони на площі Героїв розійшлись з ОСОБА_8 та ОСОБА_14 по домівках, а вже вранці потерпілий повідомив йому, що його невідомі особи побили і забрали його гаманець з грішми та документами. Він з даного приводу звернувся в лікарню та міліцію, де по фотографії, яку йому показали працівники міліції, він упізнав ОСОБА_18 як особу яка вчинила напад.
Допитаний в якості свідка батько потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_20 суду показав, що о 4 год 15 хв 07 грудня 2014 року його син прийшов додому побитий і повідомив про те, що в нього невідомі особи забрали гаманець з грішми та документами. На його запитання хто це вчинив, син відповів що не знає. Згодом від сина йому стало відомо, що нападника він десь раніше бачив, розповів про бійку поблизу «Маяка», а впізнав він цю особу вже в міліції по фотографії в день написання заяви.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_21 ствердив, що в потерпілого ОСОБА_22 після бійки поблизу «Маяка» була розбита губа, а вранці 07 грудня 2014 року він йому повідомив, що на нього вчинив напад ОСОБА_14 зі своїм другом, побили його і забрали гаманець з грішми та документи.
Показання даних свідків щодо обставин нападу на потерпілого ґрунтуються виключно на інформації, одержаній від самого потерпілого ОСОБА_5 , а тому на думку суду містять суперечності та розбіжності.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення, він 07 грудня 2014 року о 5 год 45 хв повідомив працівників міліції про те, що близько 04 год невідома особа перебуваючи в дворі будинку по вул.. Роксолани, нанесла йому декілька ударів кулаками по обличчі, внаслідок чого спричинила йому тілесні ушкодження, при цьому вказано розмір матеріальної шкоди 1592 грн., зазначено що дану особу він бачив, однак нікого конкретно у вчиненому не підозрює.(а.с.12)
З повідомлення №236 приймального відділення Володимир-Волинського ТМО, вбачається, що ОСОБА_5 звернувся за медичною допомогою о 04 год 55 хв з забоєм м`яких тканин голови, забою верхньої та нижньої губи, перебував в стані алкогольного сп`яніння, та повідомив, що його побили невідомі поблизу магазину «Ельф» (а.с.13)
Консультаційним висновком спеціаліста стверджується, що 07 грудня 2014 року о 05 год 40 хв ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння 1,7% алкоголю, (а.с.14)
З висновку судово-медичної експертизи №256, з описової частини вбачається, що підекспертний повідомив експерта, що 07 грудня 2014 року біля 04 год на вулиці був побитий одним відомим і одним невідомим. Били руками по голові та обличчю, падав, втрачав свідомість. За медичною допомогою звертався.(а.с.32).
З дослідженого судом відеозапису з камер спостереження магазину «Ельф» вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 в інкримінований йому період був одягнутий в шапку, яка повністю покривала його голову, в приміщенні магазину спиртне купував потерпілий, а поряд знаходились ОСОБА_19 та ОСОБА_6 (а.с.57-58).
Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 грудня 2014 року, згідно якого потерпілий по худорлявому обличчю, короткій стрижці, темному волоссю та кривому носу упізнав серед пред`явлених йому фотознімків під №3 ОСОБА_6 як особу, яка вчинила на нього розбійний напад, суд визнає недопустимим доказом, оскільки з показань самого потерпілого та свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 вбачається, що в день вчинення злочину та написання заяви про вчинений злочин, тобто 07 грудня 2014 року, працівники міліції пред`являли потерпілому фотознімки із зображенням ОСОБА_6 , якого потерпілий до того знав особисто, про що стверджували ряд допитаних свідків та сам потерпілий, що є грубим порушенням вимог ст.228 КПК України.
Суд, дослідивши всі обставини кримінального провадження оцінивши всі надані стороною обвинувачення докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про недоведеність вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопрушення за ч.1 ст.187 КК України.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
-подія кримінального провадження (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
-винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
-вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
-обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.
Аналізуючи зібрані докази, та оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку, що всі вони базуються на показаннях потерпілого ОСОБА_5 , який в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень перебував у стані алкогольного сп`яніння, напередодні отримав тілесні ушкодження за інших обставин поблизу приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », про обставини нападу на нього за різних обставин потерпілий давав показання та повідомляв інших осіб, при цьому ці його твердження містили розбіжності та суперечності щодо обставин, часу, місця та осіб, причетних до вчинення на нього нападу, а його доводи в суді про те, що вказаний розбійний напад вчинив саме ОСОБА_6 не підтверджені іншими належними та допустимими доказами.
Аналіз зібраних по справі доказів свідчить, що висновки досудового слідства про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України не ґрунтуються на законі та не підтверджені обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, жодних інших доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_5 досудовим слідством не встановлено, а можливість отримання інших доказів вичерпана.
Згідно ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.62 Конституції України та ч.2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України та ч.4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
За умови, що всі можливості збирання додаткових доказів судом вичерпані і сторони про це клопотань не заявляли, недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення тягне постановлення виправдувального вироку в частині пред`явленого обвинувачення за ст. 187 ч.1 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому за ч.2 ст.185 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Злочин, вчинений обвинуваченим за ч. 2 ст.185 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю даного злочину та добровільне відшкодування завданої злочином шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обвинувачений характеризуються посередньо, тяжких наслідків від вчинених злочинів не настало, має сім`ю, на його утриманні перебуває трьох малолітніх дітей, страждає на важке хронічне захворювання. З урахуванням зазначених обставин та даних про особу обвинуваченого, зокрема що він вчинив злочин за ч.2 ст.185 КК України під час невідбутого покарання за попереднім вироком, суд не знаходить підстав для застосування до нього ч.1 ст.69 КК України, а тому з урахуванням заяв представників потерпілих які просять суворо ОСОБА_6 не карати, суд вважає за можливе призначити йому мінімальне покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, що на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення нових злочинів, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.
Процесуальні витрати відсутні, цивільні позови не заявлялись.
Речові докази вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-
засудив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати невідбуте покарання, призначене за попереднім вироком Володимир-Волинського міського суду від 12 грудня 2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді п`яти місяців арешту, та остаточно призначити до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк один рік та п`ять місяців.
Строк відбування покарання за цим вироком рахувати з 02 липня 2015 року, зарахувавши в строк відбутого покарання час тримання ОСОБА_6 під вартою з 19 січня 2015 року по 02 липня 2015 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.
ОСОБА_6 за ст.187 ч.1 КК України виправдати у зв`язку з недоведеністю його вини.
Речові докази диски для лазерних систем зчитування з відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати відсутні, цивільні позови не заявлялись.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий:/-/ підпис.

З оригіналом згідно.
Суддя Володимир-Волинського
міського суду ОСОБА_1