Справа № 282/455/15-к
Провадження № 1-кп/282/49/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2015 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

представника потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт.Любар кримінальне провадження №0000098 від 11.03.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одружений , на утриманні одна неповнолітня дитина, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
11 березня 2015 року о 09 години 30 хвилин ОСОБА_4 з метою таємного викрадення чужого майна - дерев`яних дощок та дерев`яних брусків на автомобілі ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 із причепом д.н.з. НОМЕР_2 приїхав на територію цегельного заводу, належного ТОВ «ДМС - Цегельник» та розташованого в с. Стара Чортория по вул. Цегельній, 8 Любарського району Житомирської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 залишив автомобіль із причепом всередині приміщення столярного цеху, розташованого на території цегельного заводу, дістав із вказаного причепу розкладну металеву драбину та вийшов із приміщення цеху.

Скориставшись відсутністю власника майна та будь-яких інших осіб, ОСОБА_4 за допомогою металевої драбини, яку приставив до стіни із зовнішньої сторони будівлі столярного цеху, піднявся на дах. Перебуваючи на даху даної будівлі, ОСОБА_4 , розуміючи протиправність своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, за допомогою металевого лома та двох цвяховидирачів демонтував із перекриття даху 18 дерев`яних брусків довжиною 6 м кожен, 3 дерев`яні бруски довжиною 3 м кожен, 12 необрізаних дерев`яних дощок довжиною 6 м кожна, 4 необрізані дерев`яні дошки довжиною 3 м кожна. Кожну дерев`яну дошку та брусок, демонтовані із перекриття даху столярного цеху, ОСОБА_4 опускав на землю, спираючи одним кінцем на стіну приміщення, маючи намір в подальшому погрузити їх на причіп та перевезти до свого домогосподарства.

Близько 10 години 00 хвилин 11 березня 2015 року ОСОБА_4 на даху столярного цеху побачив ОСОБА_6 , який на автомобілі під`їжджав до цегельного заводу на прохання учасника ТОВ «ДМС - Цегельник» ОСОБА_5 . Під`їхавши до приміщення столярного цеху ОСОБА_6 побачив біля цеху ОСОБА_4 , який зрозумівши, що його помітили, сів у автомобіль та розпочав рух у напрямку виїзду з приміщення цеху.

З метою запобігання виїзду ОСОБА_4 з місця скоєння злочину, ОСОБА_6 своїм автомобілем заблокував виїзд автомобілю ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 із причепом д.н.з. НОМЕР_2 із приміщення столярного цеху та викликав працівників міліції, в результаті чого ОСОБА_4 не мав можливості довести злочин до кінця - вчинити крадіжку дерев`яних дощок та брусків.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Згідно довідки, виданої Любарським лісництвом ДП «Бердичівське лісове господарство» вартість 1 м3 соснової необрізаної дошки 3 сорту товщиною 30 см становить 1120 грн., вартість 1 м3 соснового бруска 3 сорту 100х50 мм становить 1390 грн. На підставі розрахунків, проведених спеціалістом, загальний об`єм демонтованих ОСОБА_4 дерев`яних брусків становить 0,585 м3, а їх вартість 813,15 грн., загальний об`єм демонтованих ОСОБА_4 дерев`яних дощок становить 0,504 м3, а їх вартість 564,48 грн.

Своїми умисними діями, які виразилися в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

24 квітня 2015 року між підозрюваним ОСОБА_4 та представником потерпілого по справі ОСОБА_5 укладено угоду про примирення між підозрюваним та потерпілим в кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та просив суд затвердити угоду про примирення від 24 квітня 2015 року, досягнуту між ним та потерпілим, за якою він визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України, примирився з потерпілим та сторони дійшли згоди щодо призначення йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він розуміє права, передбаченні п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього, у разі затвердження цієї угоди.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_4 , просив суд її затвердити, призначивши обвинуваченому покарання, визначене цією угодою. Також пояснив, що на даний час претензій до обвинуваченого не має, укладення угоди з його сторони є добровільним, наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України зрозумілі.

Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та закону, і підлягає затвердженню.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпілий також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст.473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України.

Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч.5 ст.469, п.1 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з вище наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ТОВ «ДМС-Цегельник» та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення між потерпілим ТОВ «ДМС-Цегельник» та обвинуваченим ОСОБА_4 від 24 квітня 2015 року.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_4 не застосовувався.

Речові докази:

-автомобіль марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, причіп д.н.з. НОМЕР_2 сірого кольору передані на зберігання ОСОБА_4 - повернути власнику;

- металевий лом довжиною 1,10 м, два цвяховидирачі довжиною 0,67 м, та 0,5 м. відповідно, металева драбина, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Любарського РВ УМВС знищити;

-18 дерев`яних брусків довжиною 6 м кожен, 3 дерев`яні бруски довжиною 3 м кожен, 12 необрізаних дерев`яних дощок довжиною 6 м кожна, 4 необрізані дерев`яні дошки довжиною 3 м кожна, які передані на зберігання ОСОБА_5 - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1