.
Справа № 297/2143/13-к
1-кп/303/181/15
Номер рядка стат. звіту - 2

В И Р О К
1)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2015 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачеві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000882 від 19.07.2013 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, угорця, з середньою освітою, працює менеджером ТОВ «Едельвейс - ЕКО», одруженого, який має неповнолітню дитину, раніше несудимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 18 липня 2013 року, біля 22 години 30 хвилин, знаходячись в приміщенні кафе-бару «Бодон», що розташований в м. Берегово по вул. Стефаника, 33, в ході сварки, яка виникла між ним та ОСОБА_7 , на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс долонею правової руки декілька ударів по різним частинам тіла ОСОБА_7 , чим самим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синців верхньої губи зліва, верхньої повіки губи зліва зі сторони переддвер`я рота та двох саден правого ліктьового суглоба.
В результаті своїх умисних дій ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження без короткочасного розлад здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичного експерта № 449 від 24.07.2013 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю та показав суду, що між ним та потерпілою, з якою раніше перебували у стосунках, склалися неприязні відносини. Того вечора зайшов у кафе-бар «Бодон», де в той час перебувала потерпіла, і між ними виникла суперечка, в ході якої наніс їй декілька ударів по різним частинам тіла. Також просив застосувати відносно нього Закон України «Про амінстію у 2014 році» та звільнити його від відбування покарання на підставі п. «в» вказаного Закону. Цивільний позов потерпілої не визнав.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, подалу суду заяву, в якій просила розглянути дане кримінальне провадження у її відсутності, цивільний позов підтримала та просила його задоволити.
Суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснено обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження правові наслідки такого розгляду і встановлено наступний порядок дослідження доказів у порядку ст. 348 КПК України: допитати обвинуваченого та дослідити докази, які характеризують особу обвинуваченого, а також цивільний позов потерпілої та докази, якими вона його обгрунтовує, оскільки учасники судового провадження правильно розуміють фактичні обставини справи, немає сумнівів у добровільності їх позиції і такі ніким не оспорювались.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, кваліфіковані вірно.
Згідно вимоги ВОІ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_4 раніше не судимий.
Відповідно до ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується задовільно.
На обліку у психіатра та нарколога ОСОБА_4 не перебуває.
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про його особу, який характеризуються задовільно, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину та приходить до висновку, що необхідне і достатнє покаранням для його виправлення і попередження нових злочинів слід обрати в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді штрафу.
Щодо заявленого в судовому засіданні обвинуваченим клопотання про застосування відносно нього акту амністії і звільнення його від покарання ОСОБА_8 приходить до такого висновку.
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», який набув чинності 19 квітня 2014 року, підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.01.2012 року.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Згідно ст.12 КК України злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до злочину невеликої тяжкості, він є раніше не судимим, до категорії осіб, відносно яких не може бути застосована амністія, визначених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», ОСОБА_4 не відноситься.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_4 амністії і звільнення його від призначеного судом покарання
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування запобіжний захід не обирався.
Що стосується поданого потерпілою ОСОБА_7 цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ст. 16 ч. 2 п. 9 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, яка кореспондується з ст. 23 цього кодексу, згідно якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частиною 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Так, неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій було завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних переживаннях у зв`язку з спричиненням їм тілесних ушкоджень, яка підлягає відшкодуванню.
При цьому не заслуговують на увагу посилання захисника на те, що при застосуванні амністії цивільний позов не розглядається, а залишається без розгляду, оскільки відповідно до ст. 129 КПК України цивільний позов вирішується по суті у разі ухвалення обвинувального вироку.
Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» цивільні позови залишаються без розгляду у випадку закриття провадження з передбачених законом підстав.
Так, ОСОБА_7 просить стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в сумі 400 гривень та моральну в розмірі 10000 гривень, а також витрати на правову допомогу у розмірі 3500 гривень. Натомість, на підтвердження своїх вимог про стягнення матеріальної шкоди не подала суду доказів, а саме щодо пошкодження її телефону, а тому в цій частині позов не підлягає до задоволення. Що стосується моральної шкоди, яка їй була завдана, то з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд вважає, що з обвинуваченого на її користь слід стягнути 1500 гривень моральної шкоди.
Крім того, відповідно до ст.ст.120,124 КПК із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 слід стягнути понесені нею та документально підтверджені витрати на правову допомогу.
Інші процесуальні витрати відсутні .
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 94, 124, 370, 371, 373, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень .
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році».
Цивільний позов ОСОБА_7 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 та користь ОСОБА_7 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень на відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 та користь ОСОБА_7 витрати на правову допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.
На вирок може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Головуюча ОСОБА_1