Справа № 11-26/11 Головуючий у І інстанції Мурашко
Категорія - ст. 289 ч.2 КК Доповідач Щербаков О. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів Григорєвої В.Ф., Акуленко С.О.

з участю прокурора Гапєєвої Н.

засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2010 року.

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, працює токарем у ТОВ „МіСПО, раніше судимий: 02.02.2010 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 309, 104, 76 КК України до 1 року позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,-

засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до ст.71 КК України, до покарання призначеного ОСОБА_2 за новим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2010 року і остаточно йому призначено покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, яке є власністю засудженого.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 258 грн. судових витрат.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до ст. 81 КПК України.

Цим же вироком визнані винними та засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які вирок суду в апеляційному порядку не оскаржили.

Як встановив суд, 16.06.2010 року, у нічний час, ОСОБА_3, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та невстановленою досудовим слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою заволодіння транспортним засобом прибули на стоянку автомобілів біля будинку № 121 по вул. Пухова м. Чернігова, де ОСОБА_3 за допомогою ключа від своєї кімнати, який він приніс з собою, відчинив передні двері салону автомобіля „ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1, ринкова вартість якого, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 1536-к від 18.08.2010 року станом на час скоєння злочину 16.06.2010 року, складала 9466,91 грн., що належить ОСОБА_5, та шляхом штовхання зрушили з місця вищевказаний автомобіль проти волі власника ОСОБА_5 та законного користувача ОСОБА_6, відкотили його на відстань 3 м до бордюру, але побачивши підїжджаючий автомобіль, з місця злочину втекли.

В апеляції засуджений ОСОБА_2, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити, помякшити призначене йому покарання. Просить врахувати його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та обставину, що злочин вчинено неповнолітньою особою. Зазначає, що судом не в повній мірі було враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його роль у вчиненні злочину, вартість транспортного засобу, дані про його особу, позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, відсутність будь-яких претензій до нього з боку потерпілого. Також вказує, що судом не взято до уваги те, що він є єдиним годувальником у родині, а його бабусі, ІНФОРМАЦІЯ_5, буде тяжко без його допомоги.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, а апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши кримінальну справу, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції засудженого.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, що не оспорюється в апеляції.

Судом вірно кваліфіковано дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Покарання ОСОБА_2 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України.

Як вбачається з вироку, суд призначив більш м'яке покарання, ніж передбачено санкцією статті, яка передбачає відповідальність за вчинені злочини, із застосуванням ст. 69 КК України. Суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, вартість транспортного засобу, роль підсудного при вчиненні злочину, відсутність цивільного позову по справі та будь-яких претензій з боку потерпілого, особу винного його вік, сімейний стан, освіту, умови життя та виховання, його загальний розвиток, стан здоровя, відповідно до даних, що є у справі, його формально позитивну характеристику за місцем проживання, матеріальний стан його сімї, що він працює і вчинив злочин у період звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Суд також врахував обставини, що помякшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, умови життя та виховання засудженого.

Всі доводи викладені в апеляції засудженого були враховані судом при постановленні вироку.

Оцінивши всі обставини справи у сукупності, суд обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. 71 КК України, призначив ОСОБА_2 саме такий строк та вид покарання.

Підстав для зміни вироку суду та помякшення покарання, як про це йдеться у апеляції засудженого, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.365, 366 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_2 без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_8