Справа № 128/1091/15-к

ВИРОК
Іменем України
16 квітня 2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000165, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 22.10.2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, з приміненням ст.ст.70, 71 КК України, до 4-х років 4-х місяців позбавлення волі; звільнений по закінченню строку відбування покарання з місць позбавлення волі 21.05.2014 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Гагаріна в с. Степанівка Вінницького району Вінницької області, 03.02.2015 року близько 08:00 год., маючи умисел на позбавлення волі малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та всупереч її волі взяв її на руки, закрив рот рукою, щоб остання не кричала, та заніс до нежилого будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_8 . Перебуваючи у вказаному домоволодінні, утримуючи малолітню ОСОБА_4 в одній із кімнат проти її волі, посадив останню на диван, де утримуючи її за плечі, гладив рукою по внутрішній стороні лівої ноги. Вказані дії ОСОБА_6 тривали близько 15 хвилин, чим було порушено право малолітньої потерпілої ОСОБА_4 на свободу пересування.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому та показав, що не може пояснити з яких причин він вчинив даний злочин, просить пробачення в законного представника потерпілої, обіцяє, що більше такого не повториться.

Законний представник потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що до цього часу дитина переживає через те, що сталося, погано спить, боїться обвинуваченого.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, законного представника потерпілої, дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.146 КК України, як незаконне позбавлення волі, кваліфікуючою ознакою є вчинення щодо малолітньої.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення, особу винного, який раніше судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі, на диспансерному наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 71 від 10.03.2015 року в період вчинення злочину ОСОБА_6 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, в теперішній час на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, він є особою з акцентуацією рис характеру по демонстративному типу, що є варіантом психічної норми, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосуванню примусових заходів медичного характеру не потребує, за місцем проживання характеризується негативно, думку законного представника потерпілої щодо покарання обвинуваченого.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача та думку законного представника потерпілої щодо обрання йому покарання у виді позбавлення волі, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе виключно за умови ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті обвинувачення., що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.

Відносно обвинуваченого досудовим слідством було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, підстав для його скасування чи зміни до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання, тобто з 03.02.2015 року.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: (підпис) ОСОБА_1

"З оригіналом вірно"

Суддя:

Секретар: