АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 668/5869/13-к
Номер провадження : 11-кп/791/554/15 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця 23 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

З участю секретаря : ОСОБА_5

Прокурора : ОСОБА_6

Обвинуваченого : ОСОБА_7

Захисника : ОСОБА_8

Представника потерпілого : ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальне провадження №0000103 за апеляційними скаргами прокурора з доповненнями, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, обвинуваченого та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона 28 квітня 2015 року щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
в с т а н о в и л а :
Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 28.04.2015 р. ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права управління транспортними засобами на 3 роки з відбуванням покарання в КВУ закритого типу.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обрано взяття під варту.
Строк відбування покарання обчислювати з 28.04.2015р. В строк відбування покарання зараховано час перебування під вартою з 16.03.2015р. по 14.04.2015р.
За вироком суду вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат по справі.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він 25.11.2012 року близько 12.00 години, керуючи автобусом «Богдан», номер НОМЕР_1 , в м. Херсоні, рухаючись по вул. Покришена зі сторони вул. 49 Гвардійської дивізії в напрямку вул. Ворошилова, порушив вимоги п.2.3.б, 18.4 ПДР, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, в момент виникнення для нього об`єктивної небезпеки, яка проявилась в не зменшенні швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, на пішохідному переході, не впевнився у відсутності пішоходів, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , 1939 р.н., яка переходила проїжджу частину дороги по пішохідному переходу з права наліво за ходом руху автомобіля, а також допустив зіткнення з автомобілем «БАЗ 22184 СПГ». В результаті даної ДТП потерпілій заподіяні тяжкі тілесні пошкодження у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, забиття головного мозку, легенів, крововиливу під м`яку мозкову оболонку, в м`які покриви голови, двосторонніх переломів ребер, перелому лівого поперечного відростка 9-го грудного хребця, осколкових переломів лівої вертлюжної западини, крововиливи в корені легенів, зв`язки печінки, брижі тонкого кишечнику, приниркову жирову клітковину, в м`які тканини в області переломів, садна обличчя, грудної клітки, правої кисті, синців нижніх кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень критерієм небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок відкритого перелому кісток склепіння черепа, забоїв головного мозку.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор не оспорюючи правильність кваліфікації дій засудженого, вважає, що вказаний вирок є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що судом обвинуваченому не було надано останнє слово.

Просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_7 , вважає вирок суду невідповідним діючому законодавству у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, у вироку суд вказує, що враховує і ступень суспільної небезпеки скоєного правопорушення, визнання вини, щире каяття, дані про особу обвинуваченого, його стан здоров`я, наявність тяжких захворювань, характеристику, часткове відшкодування завданої шкоди, те, що обвинувачений раніше судимий, хоча ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у зв`язку з чим суд мабуть і зробив хибний висновок, що обвинувачений може бути виправлений тільки в місцях позбавлення волі.

При цьому вказані пом`якшуючи обставини суд зовсім не взяв до уваги.

Просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання на підставі ст.75 КК України, яке буде не пов`язане з позбавленням волі.

Аналогічну апеляційну скаргу з такими же вимогами як у захисника ОСОБА_8 подав обвинувачений ОСОБА_7 .
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляцій, думку прокурора, який підтримав апеляцію з доповненнями та вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого необхідно задовольнити частково, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги, представника потерпілого який частково підтримав апеляцію прокурора, заслухавши сторони в судових дебатах, під час яких вони залишилися на своїх позиціях, обвинуваченого, який в судових дебатах та останньому слові просив застосувати до нього ст.75 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги прокурора підлягає задоволенню, захисника та обвинуваченого підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 365, ст.366 КПК України після оголошення судових дебатів закінченими суд надає обвинуваченому останнє слово, а після останнього слова обвинуваченого суд негайно виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, про що головуючий оголошує присутнім у залі судового засідання.

Вказані вимоги закону при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції не були дотримані.

Так, відповідно до запису судового засідання, яка міститься на технічному носії інформації, 24.04.2015 року після судових дебатів та реплік в судовому засіданні було оголошено перерву до понеділка, тобто до 27 квітня 2015 року. З журналу судового засідання від 24.04.2015 року вбачається, що суд надає останнє слово обвинуваченому та видаляється до нарадчої кімнати, що не відповідає дійсності. Крім того, наступне судове засідання відбулося 28.04.2015 року, тобто у вівторок, яке почалося з проголошення вироку, відповідно до журналу судового засідання та запису судового засідання на технічному носії інформації.

Таким чином, суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України визначений перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів виходить з загальних засад кримінального провадження і вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, оскільки судом були порушенні права обвинуваченого.

За таких обставин колегія суддів, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню, оскільки суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Що стосується запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , колегія суддів, бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого та вважає доцільним змінити запобіжний захід обравши відносно нього особисте зобов`язання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.7, ч.6 ст.9, 404, 405, 407, ч.1 ст.412, ч.2 п.7 ст.412, ст.419 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги прокурора з доповненнями задовольнити, а обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 28 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в тому ж суді, але в іншому складі суддів.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Головуючий : (підпис)

Судді: (дві підпис)