Справа №1-13-254/10 24.06.2010 24.06.2010 24.06.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-372/ 10р. Головуючий І-ї інстанції
Категорія: ч.1 ст.286 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого Дзюби Ф.С.

суддів Кателіна В.П., Олещук Т.Л.

за участю прокурора Іванова А.О.

засудженого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік 6 міс., з покладенням на нього обовязків відповідно ст. 76 КК України повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично зявлятися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 3343,68 грн. на користь держави, на користь потерпілого ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9384, 29 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що

13 листопада 2009 року о 09 год. 10 хв. в м. Миколаєві ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, їхав по вул.. Фалєевській у напрямку вул. Набережної. В цей час по вул. Адміральській, яка є головною дорогою по відношенню до вул. Фалєевської, у напрямку вул. Пушкінської рухався мопед під керуванням потерпілого ОСОБА_4.

При проїзді нерегульованого перехрестя вулиць Фалєевської та Адміральської ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. п. 8.4 «б», 10.1., 12.1., 12.3., 16.11., дорожнього знаку 2.2. ( Проїзд без зупинки заборонено) додатку №1 Правил дорожнього руху України, тобто проявив неуважність, не обрав безпечну швидкість руху з урахуванням обстановки, яка склалася на дорозі, не врахував ширину проїзної частини та габарити свого транспортного засобу, перед перехрестям нерівнозначних доріг, не переконавшись у безпеці подальшого руху, не виконавши вимоги знаку 2.2. (Проїзд без зупинки заборонено), продовжив рухатися по другорядній дорозі, не надавши дорогу мопеду під керуванням потерпілого, який наближався до даного перехрестя по головній дорозі. При цьому ОСОБА_3 при виникненні небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча обєктивно був спроможний виявити перешкоду руху та уникнути зіткнення з мопедом.

В результаті зіткнення водій мопеду потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Настання вказаних наслідків заходиться у причинному звязку із зазначеними порушеннями Правил дорожнього руху ОСОБА_3

В апеляції засуджений ОСОБА_3 просить скасувати вирок в частині призначення покарання , а також в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_4. Вважає, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та за своїм видом занадто суворим. Посилається на те, що потерпілий також проявив необережність та самовпевненість, не вжив заходів, що б уникнути зіткнення, але суд не врахував це при призначенні покарання та при вирішенні цивільного позову. Вважає, що відповідальність у даному випадку повинна бути обоюдною. Також просить взяти до уваги, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, він та його дружина є студентами, 15.04.2010 року в їх сімї народилась дитина, його батько інвалід.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_3 на підтримку апеляції, пояснення потерпілого ОСОБА_4 та його представника, які заперечували проти задоволення апеляції, думку прокурора, який вважав необхідним залишити вирок без зміни, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину при обставинах, установлених судом, є обґрунтованими, відповідає дослідженим в судовому засіданні доказам, в тому числі показаннями потерпілого ОСОБА_4, даними протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди та схемою до нього від 13.11.2009 року ( а.с. 3 -9), висновками автотехничних експертиз та транспортно-трасологічеської експертизи ( а.с. 27-31, 37-39, 45-49).

Як вбачається з показань потерпілого, так і засудженого, що узгоджується з даними протоколу огляду місця ДТП та схеми до нього, які були складені без заперечень в присутності ОСОБА_3 та понятих, засуджений ОСОБА_3, керуючи автомобілем, рухався по другорядній дорозі, не надавши дорогу мопеду під керуванням потерпілого, який наближався до перехрестя вул. Адміральській з вул. Фалєеською по головній дорозі, допустив зіткнення з мопедом потерпілого. Таким чином, засуджений порушив вимоги п. п. 8.4. «б», 10.1., 12.1., 12.3., 16.11., дорожнього знаку 2.2. додатку № 1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості ( а.с. 21-22).

Суд 1-ої інстанції правильно зробив висновок, що саме порушення Правил дорожнього руху засудженим знаходиться у прямому причинному звязку з наслідками ДТП. А тому доводи апеляції про обоюдну вину учасників даного ДТП є безпідставними.

Щодо призначеного засудженому покарання, то суд 1-ої інстанції також дійшов правильного висновку про вид та міру покарання, враховуючи відповідно ст. 65 КК України ступень тяжкості вчиненого злочину, а також особу винного.

Враховуючи ті обставини, на які засуджений посилається в апеляції, а саме те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, його сімейне положення, судом 1-ої інстанції було прийняте рішення про звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Що стосується вирішення цивільного позову потерпілого, то розмір відшкодування спричиненої злочином матеріальної та моральної шкоди визначений правильно, відповідно до наданих суду доказів про матеріальні витрати потерпілого у звязку з ДТП, а щодо моральної шкоди - з врахуванням характеру та тривалості страждань потерпілого у звязку з отриманими ним тілесними ушкодженнями, порушеннями життєвого ритму та втратою можливості за станом здоровя повноцінно забезпечувати свою сімю.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що підстав для скасування вироку не вбачається.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2010року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Головуючий

Судді