16.04.2015 Справа № 756/4599/15-к
Провадження № 1-кп/756/386/15
Унікальний № 756/4599/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2015 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився в м. Острог Рівненської області, громадянина України, українця, такого, що має середньо-спеціальну освіту, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 205-1, ч.2 ст. 205-1 КК України, -
Оболонський районний суд м. Києва, -

в с т а н о в и в:
Органом досудового розслідування встановлено, що 07.03.2014 р., в невстановлений час, ОСОБА_6 , перебуваючи біля станції метро «Оболонь» в м. Києві, погодився на пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), зареєструвати на своє ім`я суб`єкт підприємницької діяльності юридичної особи, а саме: ТОВ «Охоронне підприємство «Дев`ятка» () в органах державної влади за грошову винагороду, в розмірі 200 грн.
В цей час у громадянина БІЛОУСА виник намір, спрямований на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а саме: ТОВ «Охоронне підприємство «Дев`ятка» () за грошову винагороду, в розмірі 200 грн., без наміру здійснювати господарську діяльність, передбачену статутом вказаного товариства, з метою його подальшого використання іншою особою.
Реалізовуючи свій, вказаний вище намір, ОСОБА_6 , 07.03.2014 р., в денний час доби, перебуваючи в нотаріальній конторі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дружби Народів, 3, оф. 6,усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи наміру здійснювати господарську діяльність, переслідуючи корисливу мету, вніс до офіційного документу, який видається та посвідчуються засновником ТОВ «Охоронне підприємство «Дев`ятка» (), який посвідчує факти, що мають юридичне значення та надає певні права, а саме статуту ТОВ «Охоронне підприємство «Дев`ятка» (), завідомо неправдиві відомості щодо:

· у п.3.1 про те, що учасником товариства є громадянин України ОСОБА_6 , який фактично, наміру створювати дане підприємство і бути його учасником не мав, і в подальшому, права учасника товариства не використовував та обов`язки учасника товариства не виконував.

· у п.7.2, предмету діяльності ТОВ «Охоронне підприємство «Дев`ятка» (), які фактично ОСОБА_6 виконувати наміру не мав;

· у п.9.1 частка ОСОБА_6 , яка становить 100% статутного капіталу товариства, що становить 100% голосів загальних зборів учасників дорівнює 60 592,00 грн., який нібито належить ОСОБА_6 , однак вказані кошти фактично у власності ОСОБА_6 , не перебували, і, відповідно, до статутного капіталу товариства, ним не вносились.

Справжність підпису ОСОБА_4 у статуті ТОВ «Охоронне підприємство «Дев`ятка» () було посвідчено, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , яка здійснила відповідний запис в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за номером 403 від 07.03.2014 року, в якому ОСОБА_6 поставив свій підпис.

В той же час та день, ОСОБА_6 , перебуваючи біля станції метро «Оболонь» в м. Києві, після підписання статуту ТОВ «Охоронне підприємство «Дев`ятка» (), передав вищевказаний статут невстановленій досудовим розслідуванням особі, отримавши від неї грошову винагороду у розмірі 200 гривень.

11.03.2014 р., на підставі підписаних ОСОБА_6 документів ТОВ «Охоронне підприємство «Дев`ятка» () у відділі Державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Солом`янського району реєстраційної служби ГУЮ в м. Києві, що за адресою: м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 41, невстановленою слідством особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) надані вказані документи тапроведено державну перереєстрацію ТОВ «Охоронне підприємство «Дев`ятка» (), про що здійснено відповідний запис за номером 7016806. В подальшому ОСОБА_6 ніякої участі у веденні господарської діяльності ТОВ «Охоронне підприємство «Дев`ятка» не приймав.

Згідно з висновком експерта №466 від 27.03.2015 року, підпис в графі «Підпис Учасника:/БІЛОУС ОСОБА_8 », статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Дев`ятка» - виконаний, ймовірно, ОСОБА_9 .

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 205-1 КК України.
Крім того, 25.07.2014 р., в невстановлений час, ОСОБА_6 , перебуваючи біля станції метро «Оболонь» в м. Києві, погодився на пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), зареєструвати на своє ім`я суб`єкт підприємницької діяльності юридичної особи, а саме: ПП «Євромед» () в органах державної влади за грошову винагороду, в розмірі 400 грн.
В цей час у ОСОБА_4 виник намір, спрямований на повторне внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а саме: ПП «Євромед» () за грошову винагороду, в розмірі 400 грн., без наміру здійснювати господарську діяльність, передбачену статутом вказаного товариства, з метою його подальшого використання іншою особою.
Реалізовуючи свій, вказаний вище намір, ОСОБА_6 , 25.07.2014 р., в денний час доби, перебуваючи в нотаріальній конторі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дружби Народів, 3, оф. 6,усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи наміру здійснювати господарську діяльність, переслідуючи корисливу мету, повторно вніс до офіційного документу, який видається та посвідчуються засновником ПП «Євромед» (), який посвідчує факти, що мають юридичне значення та надає певні права, а саме статуту ПП «Євромед» (), завідомо неправдиві відомості щодо:

- у п.2.1 про те, що власником підприємства є громадянин України ОСОБА_6 , який фактично, наміру створювати дане підприємство і бути його власником не мав, і в подальшому, права власника товариства не використовував та обов`язки власника товариства не виконував.
- у п.6.1, мету та види діяльності ПП «Євромед» (), які фактично ОСОБА_6 виконувати наміру не мав;
- у п.7.1 частка ОСОБА_6 , яка становить 100% статутного капіталу підприємства та дорівнює 50 000,00 грн., які нібито належать ОСОБА_6 , однак вказані кошти фактично у власності ОСОБА_6 , не перебували, і, відповідно, до статутного капіталу підприємства, ним не вносились.
Справжність підпису ОСОБА_4 у статуті ПП «Євромед» () було посвідчено, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , яка здійснила відповідний запис в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за номером 1210 від 25.07.2014 року, в якому ОСОБА_6 поставив свій підпис.

В той же час та день, ОСОБА_6 , перебуваючи біля станції метро «Оболонь» в м. Києві, після підписання статуту ПП «Євромед» (), передав вищевказаний статут невстановленій досудовим розслідуванням особі (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), отримавши від неї грошову винагороду у розмірі 400 гривень.

28.07.2014 року, на підставі підписаних ОСОБА_6 документів ПП «Євромед» (), у реєстраційній службі Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Арсенічева, 64, невстановленою слідством особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) надані вказані документи тапроведено державну перереєстрацію ПП «Євромед» (), про що здійснено відповідний запис за номером 5003990. В подальшому ОСОБА_6 ніякої участі у веденні господарської діяльності ПП «Євромед» не приймав.

Згідно з висновком експерта №466 від 27.03.2015 року, підпис в графі «Підпис Власника Підприємства:/БІЛОУС ОСОБА_8 », статуту ПП «Євромед» - виконаний, ймовірно, ОСОБА_10 .

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 205-1 КК України.
31 березня 2015 р. між прокурором прокуратури Оболонського району міста Києва ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0001692, та гр. ОСОБА_10 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

У відповідності до даної угоди, прокурор та підозрюваний ОСОБА_6 , дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_6 за ч.1 ст.205-1, ч.2 ст.205-1 КК України. Підозрюваний ОСОБА_6 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме:

- за ч. 1 ст. 205-1 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 205-1 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі, без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі, без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з визначенням іспитового строку 2 роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, а також отримана згода підозрюваного на його призначення. Підозрюваний також взяв на себе інші зобов`язання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 205-1, ч.2 ст. 205-1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним і конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 91 КПК України в обвинуваченні повинні бути зазначені форма вини, мотив і мета вчинення злочину.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 червня 1990 року, зі змінами та доповненнями, обвинувачення повинно бути сформульовано з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

У порушення вищезазначених вимог, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 містить численні недоліки, що зумовлює неконкретність пред`явленого йому обвинувачення.

Так, обвинувачений, визнаючи свою провину, суду пояснив, що дійсно 07.03.2014 р. та 25.07.2014 р., часу за збігом певного терміну він же не пам`ятає, під час перебування біля станції метро «Оболонь» в м. Києві, двічі погоджувався на пропозицію свого наглядно знайомого підписати пакет документів двох різних фірм. Кошти в статутний капітал він не вносив, займатися господарською діяльністю не збирався. Що відбувалося далі з документами він не знає, а лише бажав отримати за це матеріальну винагороду в розмірі 200 та 400 грн. відповідно.
Крім того обвинувачений також зазначив, що ніяких інших відомостей в реєстраційні документи вказаних вище двох підприємств, крім свого підпису, у тому числі будь-яких недостовірних відомостей у будь-якому вигляді він не вносив.
При цьому суд враховує, що, вказуючи на спосіб вчинення злочину, орган досудового розслідування не зазначає яким саме шляхом, беручи до уваги місце вчинення (нотаріальна контора), БІЛОУСвчинив даний злочин, зокрема у який спосіб та які саме недостовірні відомості були внесені. Не пояснив дану обставину і сам обвинувачений.

Крім того, в обвинувальному акті відсутня інформація стосовно часу вчинення обвинуваченим злочину, а беручи до уваги пояснення обвинуваченого з приводи динаміки розвитку фактичних обставин, в тому числі і оформлення документів у нотаріуса, подальше їх переоформлення в реєстраційній службі, суд приходить до висновку, що орган досудового розслідування не вчинив жодної обов`язкової процесуальної дії з даного приводу.

Крім того, при викладі формулювання обвинувачення, орган досудового розслідування не в повному обсязі встановив і фактичні обставини події, оскільки з долучених до провадження документів видно, що обвинуваченим також підписувались, реєстраційні картки підприємств, протоколи загальних зборів, однак в провину останньому дана обставина не ставилась, що на думку суду свідчить про упередженість та однобічність дій органу досудового розслідування.

Зазначені недоліки обвинувального акту та угоди на думку суду є суттєвими, наявність яких унеможливлює призначення їх до судового розгляду, оскільки беззаперечним правом обвинуваченого є право бути обізнаним у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, із зазначенням фактичних обставин інкримінованого правопорушення.

Таким чином, враховуючи неконкретність обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_11 , суд вважає, що призначення обвинувального акту та угоди до розгляду порушить його право на захист.

При цьому, органом досудового розслідування за реального існування вищезазначених обставин та реальної можливості не встановлено особу, на яку БІЛОУСОМ у нотаріуса оформлено доручення, та на підставі якої в подальшому «начебто невідомою особою» в реєстраційній службі проводилась подальша перереєстрація ТОВ «Охоронне підприємство «Дев`ятка» та ПП «Євромед».

Будь-яких процесуальних рішень з даного приводу органом досудового розслідування не прийнято.
Про формальне відношення органу досудового розслідування до розслідування провадження у відношенні БІЛОУСА свідчить і та обставина, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить вказівки про виділення матеріалів досудового розслідування щодо «невстановленої особи» в окреме провадження за ч.2 ст.205-1 КК України.
Також суд враховує, що обвинувачення БІЛОУСУ пред`явлено в тому, що в 2014 р. він мав намір зареєструвати ТОВ «Охоронне підприємство «Дев`ятка» та ПП «Євромед», у той же час при цьому не взято до уваги, що вказані підприємства зареєстровані в 2008 та 2002 роках, відповідно.

Крім того, беручи до уваги, що обвинувальний акт та угода про визнання винуватості не містять жодних відомостей, що безспірно свідчили про те, що ТОВ «Охоронне підприємство «Дев`ятка» та ПП «Євромед» ліквідовані чи знаходяться в стані банкрутства, санації, ліквідації, припинення, і дана обставина органом досудового розслідування взагалі не з`ясована, то така вибіркова та однобічна позиція органу досудового розслідування в з`ясуванні фактичних обставин справи на думку суду є додатковою та самостійною обставиною, яка ставить під сумнів обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_12 .
Більш того, при визначенні обсягу пред`явленого обвинувачення, органом досудового розслідування взагалі не визначено, які саме недостовірні відомості внесені обвинуваченим в статутні документи.
За таких обставин, зважаючи на системний аналіз зазначеного вище, суд приходить до висновку, про те, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1, ч.2 ст.205-1 КК України, при цьому обвинувачення ОСОБА_4 в цілому має сумнівну основу, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом»(див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), і дана обставина на думку суду є достатньою підставою для відмови у затвердженні угоди.

З урахуванням викладеного та керуючись ч. 7 ст. 474, ч. 3 ст. 314 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 31 березня 2015 р. укладеної між прокурором прокуратури Оболонського району міста Києва ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_10 .
Повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження про недопущення повторного звернення з угодою в одному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: ОСОБА_13