Справа
№ 11а - 134 2008 р.
Головуючий у 1 інстанції Забураний Р.А. Категорія ст. 124 КК
Доповідач Коротченко В.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 березня 2008 року. Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області
в складі:

головуючого
судді Бевза Ю.Л.,

суддів: Коротченко В.В., Савіних
О.П.,

з участю прокурора Поліщука А.І.,

представника
потерпілого ОСОБА_1.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за апеляціями помічника
прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області, представника
потерпілого і цивільного позивача ОСОБА_2- ОСОБА_1. на вирок Новомиргородського
районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Турія
Новомиргородського району Кіровоградської області, українця, громадянина
України, з середньою освітою, одруженого, має на утримані неповнолітню дитину,
1994 року народження, проживаючогоАДРЕСА_1,
непрацюючого, раніше не судимого,

засуджено за ст.
124 КК України до обмеження волі строком на 2 роки.

На
підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням,
з іспитовим строком на 2 роки, покладено на нього обов'язок у відповідності до
ст.76 КК України періодично з'являтися в органи кримінально-виконавчої системи
для реєстрації.

У
відповідності до п. б ст.1 Закону України «Про амністію» від 31 травня 2005
року звільнено ОСОБА_3. від покарання.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Листопадове Новомиргородського
району Кіровоградської області, громадянина України, українця, з базовою вищою
освітою, одруженого, має на утримані двох неповнолітніх дітей, 1992 року
народження та 1996 року народження, проживаючого вАДРЕСА_2, непрацюючого,
такого, що не має судимості,

засуджено за ст.
124 КК України до обмеження волі строком на 2 роки.

На
підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4. від відбування покарання з випробуванням, з
іспитовим строком на 2 роки, покладено
на нього обов'язок у відповідності до ст.76 КК України періодично
з'являтися в органи
кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Листопадове Новомиргородського району
Кіровоградської області, громадянина
України, українця, з середньою освітою, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_3,
непрацюючого, такого, що не має судимості,

засуджено за ст.
124 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, за ч. 2 ст. 296 КК України
до обмеження волі строком на 3 роки.

На
підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених
покарань, остаточно призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 3
роки.

На
підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5. від покарання з випробуванням
строком на 3 роки, покладено на нього обов'язок у відповідності до ст.76 КК
України періодично з'являтися в органи
кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Стягнуто
солідарно із засуджених ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5. на користь потерпілого
ОСОБА_2. 15 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_3.,
ОСОБА_4. та ОСОБА_5. визнано винними та засуджено за те, що вони 4 квітня 2004
року, близько 21 години 20 хвилин, біля кафе - бару «Візит», яке розташоване по
вул. Горького в м. Новомиргороді Кіровоградської області під час сварки, яка
переросла в бійку, умисно заподіяли тілесні ушкодження, перевищили межі
необхідної оборони, а саме нанесли удари ногами і руками у різні частини тіла
потерпілим ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_2., тобто скоїли злочин передбачений ст.
124 КК України.

В
результаті спільних дій ОСОБА_3., ОСОБА_4., та ОСОБА_5. потерпілому ОСОБА_2.
спричинено тяжкі тілесні ушкодження, які поєднані зі стійкою втратою
працездатності не менш як на одну третину.

Крім
цього, засуджений ОСОБА_5., з мотивів явної неповаги до суспільства, зайшовши
до приміщення кафе-бару «Візит», яке розташоване по вул. Горького у м. Новомиргороді в нецензурній формі став
вимагати у повара кафе ОСОБА_8. телефон, а коли потерпіла відповіла, що
телефону немає, останній, грубо порушуючи громадський порядок та проявляючи
особливу зухвалість, підійшовши до неї та погрожуючи фізичною розправою, здавив
їй шию руками, поки вона не втратила свідомість, а потім наніс удар головою в
обличчя, завдавши їй фізичного болю, тобто скоїв злочин передбачений ч.1 ст.296
КК України.

В
апеляції помічник прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області
просить вирок суду скасувати через неправильне застосування кримінального
закону, а саме через неправильну кваліфікацію дій засуджених, постановити
вирок, призначивши міру покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.

Представник
потерпілого і цивільного позивача ОСОБА_2., - ОСОБА_1. просить вирок суду
скасувати і направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в
іншому складі суду, посилаючись на те, що під час судового слідства не було
досліджено всіх обставин і доказів по справі, не дано належної юридичної оцінки
показам засуджених та потерпілих. Крім того
в судове засідання не була доставлена і допитана одна із головних
свідків ОСОБА_9., покази якої мають важливе значення для з'ясування всіх
обставин справи.

Заслухавши
доповідача, засуджених ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., які просили залишити без
зміни вирок суду першої інстанції, думку прокурора, який підтримав апеляцію,
думку представника потерпілого і цивільного позивача, який підтримав свою
апеляцію та апеляцію прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

При досудовому розслідуванні та
розгляді справи судом першої інстанції засуджені ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5
вини у вчиненні хуліганства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень не визнали
і давали пояснення про те, що у вечірній час 4 квітня 2004 року утрьох приїхали
до кафе-бару «Візит» купити цигарки, оскільки ОСОБА_5. та ОСОБА_3. цього дня
вживали спиртні напої, за кермом автомобіля був ОСОБА_4. Коли ОСОБА_4. та
ОСОБА_5. стояли біля сходин бару на вулиці, а ОСОБА_3. відійшов у своїх
справах, раніше незнайомий їм потерпілий ОСОБА_2. став відправляти природні
потреби прямо з сходин кафе-бару «Візит». ОСОБА_5. зробив йому зауваження на що
ОСОБА_2. спустився вниз, схопив його руками за плечі і спробував вдарити
головою в обличчя, ОСОБА_5 ухилився і удар прийшовся у плече. Обидва впали на
землю, а коли піднялись, між ними став ОСОБА_4. з метою припинення бійки. У цей
час ОСОБА_2. сказав ОСОБА_6., який перебував у мікроавтобусі, щоб той покликав
з бару ОСОБА_7після цього потерпілий відштовхнув ОСОБА_4., вони з ОСОБА_5.
стали штовхати і тягнути один одного за одяг. Коли ОСОБА_6. разом з ОСОБА_7.
підбігли до місця події, ОСОБА_7став розмовляти з ОСОБА_4. а ОСОБА_6. декілька
разів спробував вдарити ОСОБА_3. дошкою по голові, але удари прийшлись по плечу
та руках, після того як у нього забрали дошку він узяв із мікроавтобуса два
металевих крюка, якими наніс удари по обличчю ОСОБА_4. та ОСОБА_3. Свідок
ОСОБА_10., якому стало відомо про події від ОСОБА_4., який йшов до дому, забрав
у ОСОБА_7який в свою чергу забрав крюк у ОСОБА_6.. Коробцов побіг за ОСОБА_6.,
але не здогнав його. ОСОБА_5. піднявся по східцях у запитав у ОСОБА_8. чи є в
барі телефон, щоб викликати працівників міліції

(т.2 а.с. 548-550).

Засуджені ОСОБА_3., ОСОБА_4. та
ОСОБА_5. пояснювали, що потерпілому ОСОБА_2. тяжких тілесних ушкоджень не
спричиняли, мікроавтобус не пошкоджували. ОСОБА_5. потерпілу ОСОБА_8. не бив.
Позов потерпілого ОСОБА_2. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
засудженні не визнають.

Під час досудового слідства
потерпілий ОСОБА_2. давав пояснення про те, що 4 квітня 2004 року разом із
своїми знайомими ОСОБА_7. та ОСОБА_6. перебували у м. Новомиргороді, близько 20 години на
мікроавтобусі марки «Hyundai» вони приїхали до приміщення кафе-бару «Візит» щоб
повечеряти, до цього ОСОБА_7. та ОСОБА_6. розпили пляшку горілки, у барі вони
зробили замовлення і сили за стіл, через деякий час вийшовши з приміщення бару
він помітив біля свого мікроавтобуса автомобіль «Москвич» і незнайомих йому
осіб. На його запитання «що їм потрібно», хтось вдарив його ззаду якимось
предметом по голові. Внаслідок отриманого удару він втратив свідомість і впав
на землю. Коли лежав на землі, хтось наніс йому удар в область ока металевим
предметом, що відбувалось далі він не бачив, бо лежав без свідомості. Внаслідок
нанесених тілесних ушкоджень він втратив
ліве око та став інвалідом 3 групи

(т.1 а.с. 58; а.с. 60-61).

Потерпілий ОСОБА_7. давав пояснення
про те, що увечері 4 квітня 2004 року вони на мікроавтобусі приїхали до
кафе-бару «Візит», щоб повечеряти. Коли він танцював зі ОСОБА_9., ОСОБА_2.
вийшов на вулицю, потім до приміщення забіг ОСОБА_6. і крикнув: «Нас б'ють», -
він вибіг на вулицю і побачив, що троє незнайомих осіб штовхали ОСОБА_2. і
наносили йому удари. Він підбіг до них і запитав: «У чому справа?». В цей час
на нього ззаду наїхав автомобіль «Москвич», від отриманого удару він упав на
землю, а коли хотів піднятись, то не зміг цього зробити оскільки був під
автомобілем, у цей час його стали бити по голові, а потім хтось зверху наніс
удар якимось важким предметом по лобі і він на деякий час втратив свідомість.
Коли прийшов до тями, то поряд уже нікого не було, ОСОБА_2. лежав на землі із
закривавленим обличчям та одягом.

(т.2 а.с. 566-567).

Потерпілий ОСОБА_6. давав пояснення
про те, що увечері 4 квітня 2004 року
він разом з ОСОБА_2. та ОСОБА_7. приїхали до кафе-бару «Візит» повечеряти. Вони
підійшли до стійки бару, де він замовив і випив пляшку пива, а ОСОБА_2. замовив
вечерю, у цей час йому стало погано і він вийшов з бару та сів до
мікроавтобуса. Почувши якийсь шум навколо машини, побіг у бар і сказав
ОСОБА_2.: «К нам лезут!». Коли він вийшов з бару то ОСОБА_5. ударив його рукою
в голову, тоді ОСОБА_2. заступився за нього і
між ними почалася бійка. Побачивши, що ОСОБА_5. та ОСОБА_4. б'ють
ОСОБА_2. ногами, він схопив дошку, але ОСОБА_11 відібрала її у нього, коли він
побачив, що ОСОБА_7. лежить під автомобілем «Москвич», то побіг за металевим
крюком, проте нікого цим крюком не вдарив, бо його в нього відібрав ОСОБА_10.
Він бачив як ОСОБА_5. бив ОСОБА_2. автомобільним насосом по голові та іншим
частинам тіла, ОСОБА_3. бив ногами ОСОБА_7. по голові і тулубу, коли той лежав під
автомобілем, особисто він ударив рукою ОСОБА_4.

(т.2 а.с. 554-556).

Потерпіла ОСОБА_8. давала пояснення
про те, що 4 квітня 2004 року знаходилась у кафе-барі «Візит», оскільки на той
час працювала поваром, близько 21 години бармен ОСОБА_11. повідомила, що
приїхали мешканці м. Миколаєва, для яких треба приготувати вечерю. Коли вона
винесла замовлення до бару, то в залі нікого не було, вона вийшла на вулицю і
побачила бійку. ОСОБА_6. підійшов до мікроавтобуса і достав металевий крюк, але
в цей час хтось підбіг до нього і забрав крюк, потім він підбіг до неї, його
обличчя було в крові. ОСОБА_8. сказала ОСОБА_9. щоб та побігла і викликала
міліцію, через деякий час вона помітила що ОСОБА_7. стояв на колінах перед
синім «Москвичем», двигун був заведений і фари були включені, через деякий час
з багажного відділення автомобіля хтось дістав насос. В цей час до неї підбіг
ОСОБА_5. і став вимагати телефон, щоб викликати міліцію, вона відповіла, що в
барі телефону немає, почувши таке, він образив її нецензурною лайкою, а потім
схопив за горло і став душити, коли вона почала задихатись ОСОБА_5. відштовхнув
її і вона впала на ганок бару. Після цього ОСОБА_5. знову став вимагати у неї
телефон, а потім ударив головою в обличчя, внаслідок чого у неї з носа пішла
кров, вона побігла до кухні щоб вмитися, зачинивши двері за ОСОБА_11., яка
побігла викликати міліцію. Після цього вона підійшла до вікна і побачила як
ОСОБА_5. та ще двоє чоловіків наносили удари ногами та руками у різні частини
тіла ОСОБА_2., який лежав на землі біля автобусу, у цей час у когось був в
руках якийсь предмет, але що саме вона на помітила. Внаслідок зазначених дій,
було тимчасово припинено роботу розважального закладу

(т.2 а.с. 551-552; т.2 а.с.560-562).

Свідок ОСОБА_11. дала пояснення про
те, що працювала у кафе-барі «Візит» барменом, 4 квітня 2004 року, близько 22
години до бару приїхали потерпілі, які зробили замовлення, у цей час до бару
зайшла ОСОБА_9. з молодим чоловіком циганської зовнішності. Коли ОСОБА_2. стояв
біля стійкі бару, а ОСОБА_7. танцював з ОСОБА_9., ОСОБА_6. сказав, що чекає на
них у автомобілі і вийшов з бару. Потім до приміщення забіг ОСОБА_6. і сказав:
«Наших обижают». Вони вибігли на вулицю, де почалась бійка між мешканцями с.
Листопадове ОСОБА_5., ОСОБА_4., ОСОБА_3. і потерпілими. Поряд з ними знаходився
ОСОБА_10., який участі в бійці не приймав. Спочатку вони смикали один одного за
одяг і кричали, а потім ОСОБА_6. дістав з мікроавтобуса дерев'яну дошку, якою
хотів ударити ОСОБА_3., але вона її вихопила, ОСОБА_7. намагався припинити
бійку. Потім вона надала допомогу ОСОБА_4., у якого було обличчя в крові, а
решта осіб продовжувала бійку, ОСОБА_6. дістав з мікроавтобуса металевий крюк,
однак ОСОБА_10. наблизився ззаду до нього і забрав крюк. ОСОБА_5. сказав їй щоб
вона дала телефон, але вона відповіла, що в барі телефону немає, потім підсудні
підійшли до ОСОБА_2. і стали бити його руками, поваливши потерпілого на землю,
наносили удари ногами в область голови та інші частини тіла, також вона бачила,
як ОСОБА_2. били автомобільним насосом.

ОСОБА_5. підійшов до неї і знову
став вимагати телефон, потім він став питати телефон у потерпілої ОСОБА_8.,
став душити її за горло, а потім ударив головою в обличчя, в наслідок чого у
потерпілої з носа пішла кров. ОСОБА_4. і ОСОБА_3. продовжували бити ОСОБА_2.
потім до них приєднався ОСОБА_5., коли до бару прийшла ОСОБА_9. і сказала, що
не змогла викликати міліцію, вона побігла до своїх родичів і від них викликала
міліцію та працівників швидкої допомоги. Через поведінку ОСОБА_5. вони були
змушені зачинити бар задовго до кінця роботи. Зазвичай бар працює до 1 години
ночі

(т.2 а.с. 563-564).

Свідок ОСОБА_10. дав пояснення про
те, що увечері 4 квітня 2004 року повертався із с. Листопадове додому, зайшов
до парку, почув крики і підійшов до кафе-бару «Візит», там упізнав ОСОБА_4.,
ОСОБА_5. та ОСОБА_3. бо раніше їх знав. Запитав у ОСОБА_4., що трапилось той
відповів, що сам не може зрозуміти. Побачив, що чоловік високого зросту
намагається ударити металевим крюком ОСОБА_3. по обличчю, але той ухилився, потім
ОСОБА_3. сказав, що потерпілий зачепив його крюком за губу. Губа дійсно була
розірвана, з неї йшла кров, тоді він відібрав у чоловіка високого зросту крюк і
сказав дівчині, щоб викликала міліцію, вона відповіла, що у них немає телефону.
Потім він пішов викликати міліцію і швидку допомогу, а в подальшому його
наздогнав ОСОБА_3. на автомобілі і вони разом поїхали до нього до дому, звідки
його дружина зателефонувала до міліції. Коли він повернувся до бару, то
оглянувши мікроавтобус, побачив на ньому сліди крові на дверцятах пасажира,
також було відсутнє скло на дверцятах

(т.2 а.с. 556-558).

Органами досудового слідства
засуджені обвинувачувались у тому, що під час вчинення хуліганських дій
ОСОБА_3. сів за кермо власного автомобіля, а ОСОБА_4.- до салону і здійснили
наїзд на ОСОБА_7. збивши його з ніг.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи ні під час досудового слідства, ні під час розгляду справи судом першої
інстанції ні свідки, ні учасники бійки не вказали, що саме ОСОБА_3. сів за
кермо свого автомобіля, а ОСОБА_4. сів до салону, та що саме вони здійснили
наїзд на ОСОБА_7тому суд правильно виключив цей епізод з обвинувачення.

Крім того, органами досудового
слідства засудженні ОСОБА_4. та ОСОБА_3. обвинувачувались у хуліганстві, тобто
у грубому порушені громадського порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом,
вчинене групою осіб, тобто у скоєні злочину передбаченому ч. 2 ст. 296 КК
України.

Але суд першої інстанції, дослідивши
зібрані по справі докази в повному обсязі, правильно вказав про те, що в діях
засуджених ОСОБА_4. та ОСОБА_3. відсутній факт вчинення хуліганський дій, тобто
вчинення ними злочину передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, та правильно
перекваліфікував дії засудженого ОСОБА_5. з ч.2 ст.296 КК України на ч.1 ст. 296 КК України, а саме хуліганство,
тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Так, з матеріалів справи, а саме з
пояснень засуджених вбачається, що ОСОБА_2. відправляв природні потреби прямо з
ганку кафе-бару «Візит», ОСОБА_5. зробив йому зауваження на що ОСОБА_2.
спустився вниз, схопив його руками за плечі і спробував ударити головою в
обличчя, ОСОБА_5 ухилився і удар прийшовся у плече. Обидва упали на землю а
коли піднялись, між ними став ОСОБА_4. з метою припинення бійки.

Потерпілий ОСОБА_2., також давав
покази, що сварка між ним та засудженими почалась в наслідок того, що біля його
автомобіля знаходилися незнайомі йому два хлопці в чорних куртках, вони могли
пошкодити автомобіль. Крім того, згідно показів потерпілої ОСОБА_8. та свідків
ОСОБА_11., ОСОБА_10. засуджені під час бійки з потерпілими, з метою її
припинення, просили телефон, щоб викликати працівників міліції.

Згідно показів потерпілої ОСОБА_8.
даних, як на досудовому слідстві так і в суді першої інстанції, ОСОБА_5. під
час бійки два рази вимагав у неї телефон, щоб викликати міліцію, свідок
ОСОБА_11. також показала, що засуджений ОСОБА_5. просив і неї телефон, таким
чином ОСОБА_5. намагався викликати працівників міліції та швидку допомогу для
того щоб припинити бійку.

З матеріалів справи вбачається, що органами досудового
слідства засудженні обвинувачувались у спричиненні ОСОБА_2. тяжких тілесних
ушкоджень, тобто у скоєнні злочину передбаченому ч. 2 ст.121 КК України.

Суд першої
інстанції правильно перекваліфікував дії засуджених ОСОБА_4., ОСОБА_5. та
ОСОБА_3. з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України, оскільки засуджені в
процесі самооборони від неправомірних дій потерпілих заподіяли ОСОБА_2. тяжкі
тілесні ушкодження.

Так, засуджені показали, що на них
було вчинено напад зі сторони потерпілих, і вони захищаючись від неправомірних
дій останніх наносили удари у відповідь.

Потерпілий ОСОБА_6. показав, що між
ним, ОСОБА_2., ОСОБА_7., та засудженими відбулась бійка під час якої він
намагався завдати ударів засудженим дерев'яною дошкою та металевим крюком.

Свідок
ОСОБА_10. давав покази про те, що під час бійки потерпілі наносили удари
засудженим кулаками по обличчю, а потерпілий ОСОБА_6. намагався завдати ударів
металевим крюком підсудному ОСОБА_3., зачепивши його крюком за губу, яка була
розірвана і з неї йшла кров.

Свідок
ОСОБА_11. пояснювала, що потерпілий ОСОБА_6. дістав з мікроавтобуса дерев'яну
дошку, а потім металевий крюк з метою спричинення ними ударів засудженим.

Потерпіла
ОСОБА_8. також підтвердила покази свідків ОСОБА_10., ОСОБА_11. і давало покази
про те, що 4 квітня 2004 року, біля кафе-бару «Візит» в якому вона працювала
поваром, відбулася бійка між засудженими та потерпілими. Під час бійки вони
завдавали удари один одному, в різні частини тіла, потерпілий ОСОБА_6. дістав з
мікроавтобуса металевий крюк, засуджені намагались припинити бійку, так як
просили викликати працівників міліції по телефону.

Згідно
висновків судово-медичної експертизи від 30 квітня 2004 року за № 20 у
засудженого ОСОБА_3. виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів правого
і лівого передпліч, надлопаточної області зліва, садна нижньої губи справа,
рана нижньої губи справа

(т.1 а.с. 81).

Згідно висновків судово-медичної експертизи
від 30 квітня 2004 року за № 19 у засудженого ОСОБА_5. виявлені тілесні
ушкодження у вигляді крововиливу 1-го пальця правої ступні, саден пальців
правої і лівої кісті

(т.1 а.с. 89).

Згідно
висновків судово-медичної експертизи від 30 квітня 2004 року за № 18 у
засудженого ОСОБА_4. виявлені тілесні ушкодження у вигляді садини носа,
перелому носової кістки, крововиливу правої ступні

(т.1 а.с. 97).

За викладених обставин районний суд правильно перекваліфікував дії засуджених
ОСОБА_4., ОСОБА_5. та ОСОБА_3. з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України,
тобто умисне заподіяння тілесних ушкоджень вчинене у разі перевищення меж
необхідної оборони.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, дослідивши всі докази по справі правильно дійшов до висновку про
винність ОСОБА_3., ОСОБА_4., у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК
України, а ОСОБА_5. у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України та ч.2
ст. 296 КК України.

Призначаючи
покарання суд в повній мірі врахував, що ОСОБА_3. скоїв злочин невеликої
тяжкості, за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не
притягався, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, має на
утримані неповнолітню дитину; ОСОБА_4. скоїв умисний злочин невеликої тяжкості,
його визнано таким, що не має судимості, за місцем проживання характеризується
позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину; ОСОБА_5. скоїв два злочини невеликої
тяжкості його визнано таким, що не має
судимості, за місцем проживання характеризується позитивно.

З урахуванням викладеного колегія
суддів не знаходить підстав для задоволення апеляцій помічника прокурора
Новомиргородського району Кіровоградської області та представника потерпілого і
цивільного позивача.

Керуючись ст.ст. 362, 365 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляції помічника прокурора
Новомиргородського району Кіровоградської області та представника потерпілого і
цивільного позивача ОСОБА_1. залишити без задоволення.

Вирок Новомиргородського районного
суду Кіровоградської області від 20 листопада 2007 року відносно ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - залишити без зміни.

Судді: