Справа № 591/1890/15-к
Провадження № 1-кп/591/150/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2015 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження: №0001078 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Лозоватка, Первомайського району, Миколаївської області, одруженого, з середньою спеціальною освітою, військовозобов`язаного, працюючого трактористом у ТОВ Опрядбуд-2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 26.07.2011 року Лебединським районним судом Сумської обл. за ст. 185 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік; 21.03.2012 року Лебединським районним судом Сумської обл. за ст. 185 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, 03.07.2014 року звільнений за ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.06.2014 року, згідно ст. 2 ЗУ Про амністію у 2014 році, обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
16.02.2015 року близько 18 год.15 хв., ОСОБА_4 , 1971 р.н., знаходячись по вул. Харківська у м. Суми, діючи таємно, шляхом вільного доступу, із корисливих мотивів, із метою подальшого викрадення грошей, викрав, тобто незаконно заволодів банківською карткою "Приват Банк" рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , та є офіційним документом.

Цього ж дня, ОСОБА_4 о 18 год. 26 хв., скориставшись викраденою у ОСОБА_5 банківською карткою ПриватБанку, завідомо знаючи комбінацію цифр пін коду, діючи умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, із корисливих мотивів та реалізуючи єдиний умисел на заволодіння чужим майном, а саме грошима в сумі 1050 грн., які знаходились на рахунку банківської картки, підійшов до банкомату Приватбанку по вул. Козацький Вал, в м. Суми, та зняв гроші з рахунку потерпілого в сумі 1050 грн., чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вказану суму. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, пояснив суду, що дійсно 16.02.2015 року вживав з потепілим алкогольні напої. Вдень ОСОБА_4 потерпілим разом знімали гроші, тоді обвинувачений запам`ятав пін-код від банківської карти потерпілого. Потім з потерпілим знов вживав алкогольні напої. Після відвідування кафе знаходячись по вул. Харківська у м. Суми, діючи таємно з кишені куртки ОСОБА_5 він викрав банківську картку "Приват Банк".

Пізніше обвинувачений з викраденої банківської картки, завідомо знаючи комбінацію цифр пін коду, підійшов до банкомату Приватбанку по вул. Козацький Вал, в м. Суми, та зняв гроші з рахунку потерпілого в сумі 1050 грн. Викраденими коштами розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений просив суворо не карати, розкаявся у вчиненому.

Також, обвинувачений повідомив, що на момент вчинення злочину мав непогашену судимість, оскільки засуджений 21.03.2012 року Лебединським районним судом Сумської обл. за ст. 185 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, 03.07.2014 року звільнений за ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.06.2014 року, згідно ст. 2 ЗУ Про амністію у 2014 році.

Дослідження інших доказів у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються, за згодою всіх учасників судового провадження та на підставі ухвали суду визнано недоцільним, положення ч.3 ст.349 КПК України та передбачені законом наслідки учасникам судового провадження роз`яснено.

Таким чином, суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_4 які виразились у викраденні банківської картки ПриватБанк рахунок № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , тобто офіційним документом за ст.357 ч. 1 КК України - викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Також, умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному повторному, з корисливою метою, викраденні грошових коштів в сумі 1050,00грн., які належать ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Завдана потерпілому ОСОБА_5 матеріальна шкода в сумі 1050,00 грн. відшкодована в повному обсязі. На відшкодуванні моральної шкоди та на суворому покаранні потерпілий не наполягав.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на суворому покаранні, з урахуванням пом`якшуючих обставин та відомостей про особу, просив визнати обвинуваченого винуватим та призначити покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: працює, одружений, має утриманців мати похилого віку та малолітнього онука, під наглядом у лікаря-психіатра, нарколога не перебуває, характеризується негативно, злочини вчинено повторно.

Суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, примирення з потерпілим. Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Тому, суд вважає, що зазначені пом`якшуючі обставини, конкретні відомості про особу значно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Незважаючи на ті обставини, що злочини вчинено в період непогашеної судимості, суд вважає, що ОСОБА_4 змінив своє середовище існування, має міцні соціальні зв`язки, сім`ю, утриманців, місце роботи. Також, обвинувачений усунув негативні наслідки вчинених злочинів: відшкодував завдані збитки, примирився з потерпілим. При визначенні конкретної міри покарання суд надає перевагу думці потерпілого, а не державного обвинувача. Так, ОСОБА_5 підтвердив, що пробачив обвинуваченого, претензій до нього не має, просив не обмежувати свободу ОСОБА_4 .

Також, відбування реального покарання може негативно вплинути на майновий стан родини обвинуваченого.

Тому, позбавлення обвинуваченого свободи не відповідатиме визначеній ч.2 ст.50 КК України меті призначення покарання.

Водночас, негативні відомості щодо попередніх судимостей обвинуваченого дають підстави для призначення найсуворіших видів покарань, передбачених санкціями ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України.

Отже, за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.357 КК України слід призначити покарання у виді обмеження волі, за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі. Остаточне покарання слід призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи перелічені вище обставини, котрі знижують тяжкість вчинених злочинів, обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши, з урахуванням повторного вчинення злочинів, іспитовий строк на рівні вище мінімального.

За відсутності клопотань прокурора підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Питання про долю речових доказів прокурором не ставилось.

Керуючись ст.ст.349, 368-371, 374-376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання:

? за ч.1 ст.357 України: у виді обмеження волі строком на 1 рік;

? за ч.2 ст.185 КК України: у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати.

Вирок суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення - з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1