Справа №587/2662/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/103/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транпортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000942 від 12 жовтня 2014 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 07.11.2013 року Сумським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , в яких:

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в апеляційній скарзі з доповненнями, просить дослідити наявні у кримінальному провадженні докази та скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 07.11.2013 року у виді 1 року позбавлення волі, і за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

- захисник ОСОБА_7 , посилаючись на однобічність судового слідства, що призвела до невідповідності призначеного судом ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості, просить вирок суду змінити, призначивши обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано покарання призначене вироком Сумського районного суду Сумської області від 07 листопада 2013 року, і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Запобіжний захід обрано тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги з доповненнями прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що суд при призначенні обвинуваченому покарання безпідставно визнав пом`якшуючою покарання обставину добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки це не відповідає дійсності, та застосував таким чином вимоги ст.69 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Також прокурор вказує, що при призначенні обвинуваченому покарання за тяжкий злочин, судом не було взято до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який характеризується негативно, як особа, схильна до вчинення крадіжок та зловживання спиртними напоями, а також ним вчинення злочину в період відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 зазначає, що суд призначаючи покарання ОСОБА_8 залишив поза увагою стан здоров`я обвинуваченого, який знаходиться на обліку в Сумському обласному психоневрологічному диспансері та потребує регулярного нагляду й лікування, що, на думку сторони захисту, дає можливість звільнити останнього від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 11 жовтня 2014 року, близько 23.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом проникнення до незачиненого гаражу домоволодіння АДРЕСА_2 , вчинив незаконне заволодіння належного ОСОБА_10 мопеду сірого кольору, моделі «Альфа-мото Мустанг», вартістю 6000 грн., який після невдалої спроби завести, сховав на узбіччі дороги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , на підтримку поданої останньою апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з наданих матеріалів, це кримінальне провадження розглядалось відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, і доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України, в апеляційних скаргах сторонами кримінального провадження не оспорюється.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд належним чином врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, особу винного, його характеризуючи дані, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що за наявності низки обставин, які пом`якшують покарання, з якими і погоджується колегія судів - це повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого його активне сприяння розкриттю злочину, суд першої інстанції обґрунтовано, визнав їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і вірно призначив ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.2 ст.289 КК України, застосувавши вимоги ст.69 КК України, а тому доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність в цій частині є безпідставними.

При цьому, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, який, зокрема раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 пов`язаного з ізоляцією його від суспільства, призначивши покарання йому у виді позбавлення волі.

Також і твердження в апеляційній скарзі прокурора про безпідставне визнання судом пом`якшуючою покарання обставиною добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно обвинувального акту (а.п.4), орган досудового розслідування сам зазначив, що завдані кримінальним правопорушенням збитки для потерпілого склали 6000 грн., які були відшкодовані, цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Що стосується апеляційних вимог захисника ОСОБА_7 про застосування ст. 75 КК України до призначеного покарання та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_8 знаходиться на обліку в Сумському обласному психоневрологічному диспансері, то колегія суддів вважає їх безпідставними виходячи з наступного.

Так, згідно з матеріалів провадження до ОСОБА_8 вже застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України - за вироком Сумського районного суду Сумської області від 07 листопада 2013 року, проте в період іспитового строку він вчинив новий злочин, за який був засуджений вироком, який є предметом даного апеляційного провадження, у зв`язку з чим підстав для застосуванням ст. 75 КК України, про що зазначає в своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, немає.

Та обставина, що обвинувачений ОСОБА_8 знаходиться на обліку в Сумському обласному психоневрологічному диспансері, не є підставою, відповідно до вимог ст. 75 КК України для її застосування і звільнення обвинувачення від призначеного покарання з випробуванням.

З урахуванням викладеного, доводи апелянтів про призначення судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 надмірно суворого чи несправедливо м`якого покарання є необґрунтованими, тому апеляційні скарги прокурора ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають. Також судова колегія не вбачає підстав для скасування вироку та призначення обвинуваченому іншого виду та міри покарання, чим призначене вироком суду першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, що тягнуть скасування оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

Разом з тим, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції, згідно зі ст. 407 ч.1 КПК України має право змінити вирок.

Відповідно до ст.408 ч.1 п.4 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок, у тому числі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Так, санкцією ч.2 ст. 289 КК України передбачено, що за скоєння цього злочину призначається покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією майна або без такої.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст. 289 КК України зобов`язаний був вирішити питання про призначення, або ж не призначення додаткового покарання і при цьому повинен був навести відповідні мотиви такого рішення. В порушення вимог зазначеного закону, суд у вироку взагалі не оговорив вказаного питання.

Оскільки, колегія суддів не вбачає підстав для призначення більш суворого покарання, як про це ставиться питання в апеляції прокурора, а погоджується з видом та розміром покарання призначеного судом першої інстанції, а також не вважає за необхідне й застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді конфіскації майна, бо згідно матеріалів справи, мопед, яким незаконно заволодів обвинувачений був повернутий потерпілому і шкода відшкодована, тому вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні, з вказівкою в резолютивній частині про призначення покарання без конфіскації майна, оскільки така зміна не погіршує становище обвинуваченого

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 вважати засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України , до покарання призначеного судом першої інстанції, із застосуванням ст.69 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати покарання призначене вироком Сумського районного суду Сумської області від 07 листопада 2013 року, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць без конфіскації майна.

В інший частині Вирок Сумського районного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4