Справа № 554/5197/15-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 25.05.2015
25 травня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мухіно Зуєвського району Кіровської області РФ, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, пенсіонера, розлученого, не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
8 грудня 2014 року, приблизно о 08 год. 20 хв., обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи автомобілем ВАЗ-2101 д. н. з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. К. Лібкнехта від вул. Довженка у напрямку вул. Південної в м. Полтаві на спуску та в умовах ожеледиці під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався з керуванням транспортним засобом, допустив його виїзд на смугу зустрічного руху і за межі проїзної частини та в районі буд. № 87 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка рухалася в попутному напрямку по лівому краю проїзної частини, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правил), відповідно до яких під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1773 від 13 січня 2015 року були спричинені тілесні ушкодження у вигляді переломів лівої нижньої кінцівки та компресійного перелому Тh12, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які утворились від дії тупих обмежених предметів, якими могли бути і виступаючі частини транспортного засобу, що рухався, і по ступені тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Причиною дорожньо-транспортної події та її наслідків, згідно висновків судових авто-технічних експертиз № 493 від 22 грудня 2014 року, № 36 від 27 січня 2015 року, № 160/161 від 11 березня 2015 року, № 137 від 15 квітня 2015 року в даній дорожній обстановці в діях обвинуваченого вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 Правил, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної події.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати. Зазначив, що причиною скоєння ДТП явилась неуважність, яку він допустив під час руху по слизькій дорозі. Зазначив, що намагався відшкодувати завдану шкоду потерпілій, але умови, які та запропонувала були, на його погляд, перебільшеними, в зв`язку з чим пообіцяв, що виконає їх за рішенням суду, якщо потерпіла звернеться з позовом про відшкодування збитків.
Факт вчинення кримінального правопорушення за вказаних вище обставин підтвердила під час допиту в суді потерпіла ОСОБА_4 , яка зазначила, що обвинувачений дійсно в зазначений день та час, у вказаному місці, здійснив наїзд на неї, коли вона рухалась по тротуару в попутному напрямку. Зразу ж після наїзду, обвинувачений зупинився, надав їй допомогу та викликав карету швидкої медичної допомоги. У вирішенні питання про призначення покарання покладалась на розсуд суду.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_4 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Суд також враховує, що обвинувачений вперше вчинив злочин та притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, позитивну характеристику його особи, наявність обставин, що пом`якшують і відсутність тих, які обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити йому основне покарання у виді штрафу, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
Суд, враховуючи конкретні обставини справи, поведінку обвинуваченого під час скоєння кримінального правопорушення і після цього, його щире каяття, пенсійний вік останнього та стан його здоров`я, вважає за необхідне не позбавляти його права керування транспортними засобами.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого.
Речових доказів по справі немає.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_7 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнути з обвинуваченого на користь держави 1670,04 грн. судових витрат.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_8