Справа № 204/775/26
Провадження № 1-кс/204/166/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпрау складі:

Слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, клопотанняпрокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000079 від 26.02.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000079 від 26.02.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що сектором дізнання відділу поліції № 3 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000079 від 26.02.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за фактом вчинення невстановленими мешканцями м. Дніпро підроблення та збуту посвідчень співробітників ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області серії НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , з метою їх використання іншими особами.Відповідно до постанови слідчого від 21 січня 2025 року, вилучені 20 січня 2025 року під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , предмети, а саме: мобільний телефон марки «Iphone SE», номер моделі MO7T2LL/A, серійний номер: НОМЕР_3 , IMEI-1: НОМЕР_4 ; MEID: НОМЕР_5 ; сім картку з номером телефону НОМЕР_6 ; грошові кошти у сумі 14200 доларів США, 17000 Євро визнано речовими доказами, оскільки можуть бути визнані доказом встановлення факту чи обставин, що встановлюються під час досудового провадження.Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення є достатні підстави вважати, що вищезазначені речі вилучені під час обшуку відповідають критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України та в подальшому можуть бути використані як докази вчинення злочину.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.З метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, з метою запобігання можливості його знищення, використання, перетворення, відчуження, прокурор звертається до суду з даним клопотанням та просить накласти арешт на вищевказане майно.

На адресу суду від адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 , надійшли письмові заперечення на клопотання прокурора про арешт майна.Вважає, що арешт майна (грошових коштів), а також іншого майна (мобільного телефону із сім-картою) не відповідає тяжкості і санкції кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, не встановлює справедливого балансу між інтересами суспільства і інтересами власників майна, які тривалий час несуть особистий і надмірний тягар, і по своєму каральному і явно надмірному характеру є невиправданим, надмірним, непропорційним та незаконним.У зв`язку із чим просиввідмовити у задоволенні клопотання прокурората повернути вилучене майно власникам.

У судовому засіданні прокурор клопотання про арешт майна підтримала та просила задовольнити, обґрунтування надала аналогічні тексту клопотання.

Захисник у судовому засіданні підтримав свої письмові заперечення та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, письмовими запереченнями, заслухавши прокурора та захисника, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно зі ст. 4 Конвенції Ради Європи «Про відмивання, виявлення, вилучення і конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, та про фінансування тероризму» (ратифіковану Законом України N 2698-VI від 17.11.2010) - «слідчі і тимчасові заходи» - Кожна Сторона зобов`язана вжити такі заходи, які можуть знадобитися для можливості її здатності швидко визначити, виявити, заблокувати або заарештувати майно, яке підлягає конфіскації для того, щоб, зокрема, сприяти здійсненню конфіскації надалі.

Згідно зі ст. 5 даної Конвенції, держава Україна зобов`язана вжити заходів, які можуть знадобитися для того, щоб забезпечити застосування заходів щодо блокування, арешту та конфіскації також до:a) майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи;b) майна, отриманого із законних джерел, якщо до нього було повністю або частково приєднані доходи, отримані злочинним шляхом; c) прибутку або інших вигод, отриманих від доходів, від майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи, отримані злочинним шляхом, або від майна, до якого залучені доходи, отримані злочинним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В судовому засіданні встановлено, щосектором дізнання ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000079 від 26.02.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.У даному кримінальному провадженні 20.01.2025 року за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone SE», номер моделі MO7T2LL/A, серійний номер: НОМЕР_3 , IMEI-1: НОМЕР_4 ; MEID : НОМЕР_5 ; сім картку з номером телефону НОМЕР_6 ; грошові кошти у сумі 14200 доларів США, 17000 Євро. Згідно постанови слідчого від 21 січня 2025 року, вищезазначені предмет визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000277. Постановою прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 26 лютого 2025 року з матеріалів кримінального провадження №0000277 виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Виділеному кримінальному провадженню в системі ЄРДР присвоєно № 0000079. Відповідно до постанови дізнавача від 03.12.2025 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000079, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Постановою заступника керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра від 18.12.2025 року, постанову дізнавача від 03.12.2025 року про закриття кримінального провадження скасовано, матеріали кримінального провадження, скеровано начальнику сектору дізнання ВП № 3 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області для організації досудового розслідування. Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 19 грудня 2025 року задоволено клопотання дізнавача про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000079 від 26.02.2025 року та накладено арешт на майно, яке вилучене в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 . Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2026 року скасовано ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 19 грудня 2025 року про арешт майна та постановлено нову ухвалу, якою клопотання дізнавача про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, протягом 72 годин з часу отримання копії повного тексту цієї ухвали.

В судовому засіданні прокурор, підтримуючи клопотання про арешт майна, зазначила, що є достатні підстави вважати, що речові докази, а саме: грошові кошти в сумі 17000 Євро та 14200 доларів США, є коштами одержаними внаслідок вчинення кримінального правопорушення або внаслідок скоєння аналогічних кримінальних правопорушень, а в телефоні міститься інформація про вчинення злочину.

Доводи захисника,щодо належностівилучених грошових коштівне знайшли свого підтвердження в ході судового засідання.

Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до знищення, використання, перетворення, відчуження вищезазначеного майна.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, а також прокурором підтверджено, що триває досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000079 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, запобігання зникнення чи відчуження майна, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину. Доказів негативних наслідків від застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, адвокатом не надано та в судовому засіданні не встановлено.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, а саме з метою забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості його знищення, використання, перетворення, відчуження, у зв`язку з чим, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 107, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 376 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000079 від 26.02.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 17.01.2025 року, за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Iphone SE», номер моделі MO7T2LL/A, серійний номер: НОМЕР_3 , IMEI-1: НОМЕР_4 ; MEID: НОМЕР_5 ; сім картку з номером телефону НОМЕР_6 ; грошові кошти у сумі 14200 доларів США, 17000 Євро, шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1