Справа №754/7888/20Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1867/2026Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника в режимі відеоконференції - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2025року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0002832 обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого в ТОВ «Папакарло» вантажником, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого: - 18.06.1998р. Дарницьким районним судом м.Києва за ст.101 ч.1, 206 ч.3 КК України (1960р.) до 4-х років позбавлення волі, - 21.12.1998р. Бориспільським районним судом Київської області за ст.229-6 ч.1, 43 КК України (1960р.) до 5-ти років позбавлення волі, - 16.02.2005р. Дніпровським районним судом м. Києва за ст.395, 185 ч.3, 187 ч.4 КК України до 10-ти років позбавлення волі, - 17.05.2019р. Дарницьким районним судом м. Києва за ст.15 ч.2, 185 ч.2 КК України до 6-ти місяців арешту, покарання відбув, судимого: - 16.01.2024р. Дніпровським районним судом м. Києва за ст.309 ч.1 КК України до 6-ти місяців арешту, ухвалою Київського апеляційного суду від 16.04.2024р. вирок змінено, пом`якшено покарання до штрафу в сумі 17000грн., штраф не сплачено,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначенойому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України покарання ОСОБА_8 за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2024 р., яким його засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України, яке було пом`якшено ухвалою Київського апеляційного суду від 16.04.2024 р. до штрафу розміром 17000грн., та покарання за даним вироком суду, ухвалено виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту затримання в порядку виконання вироку.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за наступних обставин.

Так, 05.03.2020р. приблизно в 21.30 годин ОСОБА_8 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту біля супермаркету «Новус» по вул.Г.Хоткевича, 1-А в м.Києві, з метою повторного відкритого викрадення чужого майна підійшов до ОСОБА_10 та правою рукою вихопив з його рук, тим самим повторно відкрито викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон «ІPhone 6S» вартістю 3107,67грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Не погоджуючись з вказаним вироком,обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, застосувавши ст. 75 КК України, звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням.

Зазначає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню в частині призначання покарання, у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Вважає, що йому слід призначити покарання без позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки ним добровільно відшкодовано завдану матеріальну шкоду, він став на шлях виправлення, за місцем свого проживання характеризується позитивно, скарг стосовно нього до правоохоронних органів не надходило, веде звичний спосіб життя, офіційно працює.

ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про час і місце апеляційного розгляду належним чином повідомлений. Захисник та прокурор не заперечували щодо апеляційного розгляду без участі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог зазначених норм кримінального закону. Зокрема, суд врахував ступіньтяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, те, що він раніше неодноразово судимий, в тому числі і за аналогічні злочини, однак після відбуття покарання за попередніми вироками належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення по даній справі, після вчинення якого також вчинив інше кримінальне правопорушення, його вік, те, що він працює, позитивно характеризується по місцю проживання та місцю роботи, його сімейний стан та склад сім`ї, наявність на утриманні дружини, неповнолітнього сина дружини та спільної малолітньої дитини - ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходження ним протягом тривалого часу відповідного добровільного лікування в громадському об`єднанні після вчинення ним даного кримінального правопорушення, відсутність збитків у зв`язку з поверненням потерпілому викраденого майна, тривалий час, який пройшов після вчинення ним даного кримінального правопорушення. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, обставиною, що обтяжує покарання суд визнав рецидив злочинів.

Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

На переконання колегії суддів, таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

Також апеляційний суд погоджується з тим, що суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, оскільки досліджені судом в сукупності обставини свідчать про неможливість його виправлення без реального відбуття покарання.

При цьому, зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого обставини не знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо призначеного обвинуваченому покарання та свідчили б про наявність підстав для застосування до нього положень ст. 75 КК України в апеляційній скарзі не наведено та за матеріалами кримінального провадження не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни вироку, в апеляційній скарзі не наведено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя