УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року

м. Київ

справа № 725/1923/26

провадження № 51-942 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 03 березня 2026 року,

встановив:

Як убачається зі змісту касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення, ухвалою слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівців від 26 лютого 2026 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову дізнавача про відмову у задоволенні клопотання.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оскаржили її в апеляційному порядку.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 03 березня 2026 року (справа № 725/1923/26; провадження № 11-сс/822/96/26), на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівців від 26 лютого 2026 року, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ставлять питання про скасування ухвали Чернівецького апеляційного суду від 03 березня 2026 року як незаконної у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначають, що усі їх клопотання та скарги адресовані дізнавачу, слідчому судді на усунення порушень ч. 1 ст. 214 КПК України у вказаному кримінальному провадженні в частині скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення. Тому вони стверджують, що суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за їхньою апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівців від 26 лютого 2026 року, порушила ст. 370 КПК України, ст. 129 Конституції України та право на справедливий суд.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно ч. 3 статті 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 309 КПК України містять перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді і цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Водночас ч. 3 ст. 309 КПК України встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Проте, як убачається із копій судових рішень, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оскаржили ухвалу слідчого судді про відмову в задоволенні їх скарги на постанову дізнавача про відмову у задоволенні клопотання про витребування документів щодо права власності на домоволодіння у вказаному кримінальному провадженні.

Це рішення слідчого судді постановлено в порядку статей 303-307 КПК України і не належить до передбачених ч. 3 ст. 307 КПК України переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відтак, суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, з посиланням на положення ч. 4 ст. 399 КПК України правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження. Таке рішення є обґрунтованим, оскільки воно постановлене із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, з огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівців від 26 лютого 2026 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову дізнавача про відмову у задоволенні клопотання, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, тому рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим.

Тому доводи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, а саме, безпідставної відмови у відкритті провадження за їх апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу слідчого судді, не заслуговують на увагу.

Таким чином, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівців від 26 лютого 2026 року, діяв відповідно до вимог закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення їх скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 03 березня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3