Справа № 461/8430/25
Провадження № 1-кс/461/1132/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора -ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції).,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого зі прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000995 від 20.08.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду зі вказаним клопотанням, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з його подальшим утриманням у Львівській установі виконання покарань № 19, терміном на 60 діб, із можливістю внесення застави у розмірі 182 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605'696,00 грн., та, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 місяці.

В обґрунтування клопотання зазначає, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000995 від 20.08.2025, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні із 05:30 години 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку та триває до теперішнього часу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та сприяння в такому вказівками і порадами, діючи за попередньою змовою групою осіб зі невстановленими на теперішній час особами, з корисливим мотивом, достовірно знаючи, що в умовах воєнного стану чоловікам - громадянам України віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та усвідомлюючи, що у ОСОБА_7 відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах воєнного стану, розробив план незаконного переправлення останнього через державний кордон України згідно з яким:

- ОСОБА_7 , за вказівкою ОСОБА_4 , надає останньому фотокопії визначених ним документів, а саме: фотокопію паспорта громадянина України, фотокопію паспорта громадянина України для виїзду за кордон; фотокопію військово-облікового документа, фотокопію ідентифікаційного коду,

- у подальшому ОСОБА_4 пропонує ОСОБА_7 варіанти незаконного перетину державного кордону: а) через прикордонний пункт пропуску із проходженням митного та прикордонного контролів, б) в обхід прикордонного пункту пропуску без проходження митного та прикордонного контролів, від яких залежить розмір грошової винагороди;

- після цього, ОСОБА_4 залучає невстановлену особу, яка діє з ним за попередньою змовою групою осіб, яка вже безпосередньо займається організацією незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України та сприяє такому порадами та вказівками;

- ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа залучають третю особу, яка повинна отримати від ОСОБА_7 грошові кошти, як незаконну грошову винагороду за організацію та сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України, а також оригінал паспорту громадянина для виїзду за кордон, який протягом одного дня повинен був бути повернутий ОСОБА_7

- ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа після завершення усіх описаних вище дій організовують безперешкодний доїзд ОСОБА_7 до місця незаконного перетину кордону та сприяють у здійсненні такого порадами та вказівками.

Так, у період часу з 13.02.2026 по 14.02.2026, ОСОБА_4 перебуваючи у невстановленому місці, маючи умисел на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та сприяння в такому вказівками і порадами, діючи з корисливим мотивом, достовірно знаючи, що в умовах воєнного стану чоловікам - громадянам України віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, під час телефонних розмов із ОСОБА_7 запропонував останньому за грошові кошти організувати незаконний перетин державного кордону України через прикордонний пункт пропуску із проходженням митного та прикордонного контролів або в обхід прикордонного пункту пропуску без проходження митного та прикордонного контролів, на що останній погодився та за вказівкою ОСОБА_4 відправив йому у месенджер «вотсап» фотокопії визначених ним документів, а саме: фотокопію паспорта громадянина України, фотокопію паспорта громадянина України для виїзду за кордон; фотокопію військово-облікового документа, фотокопію ідентифікаційного коду.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 17.02.2026 ОСОБА_4 за невстановлених обставин залучив до вчинення кримінального правопорушення невстановлену особу, яка вже безпосередньо повинна займатись організацією незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України та сприяти такому порадами та вказівками.

17.02.2026 ОСОБА_4 , під час телефонної розмови із ОСОБА_7 повідомив останньому що для подальшого спілкування та узгодження додаткових деталей з приводу організації незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_7 , надасть останньому контакти невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка буде використовувати мобільний телефон « НОМЕР_1 ». В подальшому до ОСОБА_7 із м.т. НОМЕР_1 зателефонувала невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка представилась ОСОБА_8 , яка вже більш детально розказала обставини та умови кожного із можливих варіантів незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, де серед іншого, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , запропонувала ОСОБА_7 за незаконну грошову винагороду в розмірі 14 000 доларів США, терміном до 1 місяця організувати йому незаконний перетин державного кордону України шляхом проходження митного та прикордонного контролю у відповідному пункті пропуску, на що ОСОБА_7 погодився.

23.02.2026 близько о 15:30 год. ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, в ході спілкування із ОСОБА_7 , підтвердив останньому про можливість організувати за незаконну грошову винагороду в розмірі 14 000 доларів США незаконний перетин державного кордону України останнім, способом, який озвучила невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_8 , а також надав усні гарантії взятих на себе зобов`язань, та сказав, щоб ОСОБА_7 дотримувався вказівок невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я ОСОБА_8 .

У подальшому, в період часу з 15:20 год. по 18:05 год. невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, вказала що ОСОБА_7 необхідно прибути за адресою: АДРЕСА_2 , навпроти входу у спортивний клуб, близько о 18:00 год. та передати залученій ним та ОСОБА_4 третій особі файл, у якому буде конверт з грошовими коштами в сумі 14 000 доларів США та оригінал паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_7 , при цьому повідомивши, що особу, яка буде забирати грошові кошти та документи звати ОСОБА_9 , та який повинен озвучить словесний пароль - «Столичне шосе», що ідентифікує учасників зустрічі.

Так, ОСОБА_7 , 23.02.2026, діючи на виконання вказівок ОСОБА_4 та невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я ОСОБА_8 , близько о 18:00 год. направився до входу у спортивний клуб, що за адресою: АДРЕСА_2 , де близько о 19:00 год. зустрівся із особою ОСОБА_10 реальні анкетні дані якого - ОСОБА_11 , після чого озвучивши відповідний словесний пароль - «Столичне шосе», передав останньому файл, в середині якого був конверт, в якому були грошові кошти в сумі 14 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 23.04.2026 становить 605 845 гривень 80 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 спільно зі невстановленою на теперішній час досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_8 , отримали від ОСОБА_7 за організацію незаконного переправлення останнього через державний кордон України, грошові кошти в загальній сумі - 14 000 доларів США, однак в подальшому їхня протиправна діяльність була зупинена правоохоронними органами, а грошові кошти в зазначеній сумі вилучені у ОСОБА_11 під час проведення огляду місця події, за адресою: м. Львів, вул. Шафарика.

Викладені обставини, на думку органу досудового розслідування, свідчать про наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та сприянні його вчиненню порадами та вказівками, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому з корисливих мотивів.

24.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

На теперішній час, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , необхідно обрати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на ризики, що дали підстави для звернення до суду з цим клопотанням.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, орган досудового розслідування приходить до висновку, що:

- наявні докази, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку;

- у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

- вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосування до нього запобіжного заходу з позбавленням волі;

- враховуючи характеристику останнього, зокрема те, що в умовах дії на території України правового режиму воєнного стану та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року, №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років, виїзд за межі України заборонено, вчинив кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, в супереч відомим заборонам.

Оцінюючи особу підозрюваного та обставини вчинення інкримінованого останньому кримінального правопорушення, у якому він підозрюється та його тяжкість, орган досудового розслідування приходить до переконання в тому, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому є підстави для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з цим враховуючи вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наявність обґрунтованої підозри, є підстави вважати, про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У ході документування злочинної діяльності підозрюваного ОСОБА_4 встановлений факт передачі неправомірної вигоди останньому в сумі 14 000 доларів США, що станом на момент вчинення злочину - 23.02.2026 становило 605 845 гривень 80 копійок. Окрім цього, дії, розмови підозрюваного ОСОБА_4 свідчать про системність вчинення вказаного кримінального правопорушення та отримання такої неправомірної вигоди за організацію ним незаконного перетину громадянами України призовного віку, державного кордону України.

А тому, відносно підозрюваного ОСОБА_4 просять застосувати заставу у розмірі сто вісімдесяти двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. Саме такий розмір застави, на думку органу досудового розслідування, та покладення вказаних вище обов`язків забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, належну процесуальну поведінку та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема незаконно виїхати за межі державного кордону України.

На підставі викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування та судового провадження, просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 , який брав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, підтримав клопотання за вищевказаними підставами та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили проти клопотання, вважають підозру ОСОБА_4 в інкримінованому йому правопорушенні необґрунтованою. Також вважають, що прокурор та слідчий не довели наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просять обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Окрім цього, просили слідчу суддю врахувати майновий стан підозрюваного, його міцні соціальні зв`язки, зокрема те, що підозрюваний має неповнолітню дитину, а також те, що розмір застави, визначений у клопотанні, є завідомо непомірним для підозрюваного, оскільки його дохід становить приблизно 10'000,00 грн на місяць.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників провадження, слідча суддя приходить до такого висновку.

Слідча суддя встановила, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000995 від 20.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

23.02.2026 о 19:44 год. ОСОБА_4 затриманий у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

24.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Мотиви і оцінка слідчої судді щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на цьому етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідча суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, вказаних у клопотанні, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, повністю доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_7 від 05.02.2026, 20.02.2026 та 24.02.2026; протоколом огляду місця події від 23.02.2026; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 від 23.02.2026; протоколом огляду речей (мобільного телефону ОСОБА_7 ); іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Сторона обвинувачення дотримала вимогу розумної підозри, оскільки наявні на теперішній час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 зі вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності у діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, оцінюючи особу підозрюваного, слідча суддя приходить до переконання про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

1) неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та/або суду.

Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на термін від 7 до 9 років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Окрім цього, тяжкість інкримінованих правопорушень та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого до втечі.

Водночас, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Слід констатувати, що у зв?язку з безпрецедентною військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей Указ затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-1X

У подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, у ОСОБА_4 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об?єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку підозрюваного.

Поряд з тим, підозрюваний здійснював дії щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, незаконним способом через прикордонний пункт пропуску зі проходженням митного та прикордонного контролів або в обхід прикордонного пункту пропуску без проходження митного та прикордонного контролів, та знає, яким чином уникнути контроль з боку правоохоронних органів.

2) неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

3) неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення. Оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин з корисливих мотивів, незаконно отримуючи за це кошти, не будучи при цьому працевлаштованим та не маючи офіційних доходів, що, у свою чергу дає підстави вважати, що підозрюваний може знову вчинити новий злочин.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу, відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрюваний, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення злочину та його наслідки, суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідча суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого є обґрунтованим, прокурор у судовому засіданні довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена у судовому засіданні.

Таким чином, слідча суддя дійшла до висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення у частині застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо розміру застави.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, слідча суддя виходить з того, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у розмірі від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У клопотанні орган досудового розслідування прийшов до висновку, що розмір застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього, є 182 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605'696,00 грн.

За вказаний обставин, на думку органу досудового розслідування, такий розмір застави, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів у цьому кримінальному провадженні, та є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам та не порушує права підозрюваного.

Європейський суд з прав людини вважає, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі» («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява № 54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява № 12050/04, § 78).

Водночас, обвинувачений, якого судові органи готові відпустити під заставу, повинен надати вірну інформацію, яку за необхідності можливо перевірити, щодо суми застави, яка може бути призначена (рішення у справах «Іванчук проти Польщі» (Ivanchuk v. Poland) від 15 листопада 2001 року, заява № 25196/94, § 66; «Тошев проти Болгарії» (Toshev v. Bulgaria) від 10 серпня 2006 року, заява № 56308/00, § 68).

Виходячи зі встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, слідча суддя переконана, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки. З іншого боку, розмір застави не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов застави, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке перетворилося б на безальтернативне.

Слідча суддя переконана, що застава застосовується не з метою забезпечити відшкодування шкоди, а, зокрема, задля належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Визначаючи розмір застави, слідча суддя приймає до уваги доводи захисника про те, що вказаний у клопотанні розмір застави є необґрунтованим та непомірним для підозрюваного. Враховуючи тяжкість злочину, його суспільну небезпечність та наслідки, особу підозрюваного, наявність на утриманні неповнолітньої доньки, майновий стан підозрюваного, зокрема те, що підозрюваний не має офіційного доходу, обставини вчинення злочину, слідча суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266'240,00 грн.

Цей розмір застави слідча суддя вважає достатнім та таким, що забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За наведених вище обставин, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

При цьому, слідча суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177,178, 182, 183 КПК України, слідча суддя -

УХВАЛИЛА:

1. Клопотання - задовольнити частково.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19», строком на 60 діб, тобто до 23 квітня 2026 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 80 (вісімдесять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266'240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) грн. 00 коп.

3. У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , строком на 2 місяці, тобто до 25 квітня 2026 року включно, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися зі Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьомуу кримінальному провадженні - ОСОБА_7 та ОСОБА_11 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

4. У задоволенні решти клопотання - відмовити.

5. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000995 від 20.08.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 26.02.2026 о 09:00 год.

Слідча суддя ОСОБА_12