ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/2744/26 (1-кс/953/1710/26) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/498/26 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2026 року, якою частково задоволено клопотання прокурора про арешт майна у межах кримінального провадження № 0001888 від 21.01.2026 за ч.5 ст. 407, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 209, ст. 368-5 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону ОСОБА_6 у межах кримінального провадження № 0001888 від 21.01.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченихч.5 ст. 407, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 209, ст. 368-5 КК України, про накладення арешту на майно.

Накладено арешт на майно, вилучене 14.03.2026 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заборони володіння, користування та розпорядження майном, а саме:флеш носія чорного кольору ТМ «Vega», об`ємом 128 Gb; планшетного пристрою ТМ «Samsung», ІМЕІ: НОМЕР_1 IMEI2 S/ НОМЕР_2 ; мобільного телефона ТМ «One +», NorolN10 S6 IMEI НОМЕР_3 з сім картою мобільного оператору «Водафон» НОМЕР_4 ; мобільного телефона Xiaomi, синього кольору; предметів, ззовні схожих на патрони калібру 5,45 у кількості 347 шт.; предметів, ззовні схожих на патрони калібру 5,56 у кількості 171 шт.; предмету, ззовні схожого на ніж у чохлі; предметів, ззовні схожих на запали УЗРГМ у кількості 2 шт.; предметів, ззовні схожих на корпус гранати Ф-1 у кількості 3 шт.; предметів, ззовні схожих на запал Pro у кількості 1 шт.

Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру схову речових доказів Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.

Також, цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти в сумі 680000 Євро, щ вилучені 14.03.2026 року під час проведення обшуку за місцем фактичного перебування підозрюваного ОСОБА_9 .

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив її змінити, а саме виключити з мотивувальної частини цієї ухвали вказівку щодо проведення комплексу слідчих дій, як підставу для повернення грошових коштів, а в решті залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що слідчим суддею об`єктивно встановлено, що вилучені грошові кошти не можуть бути доказами у цьому кримінальному провадженні, не є предметом кримінального правопорушення, не одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, до них не може бути застосована конфіскація майна як виду покарання чи спеціальна конфіскація. Однак вказував, що слідчий суддя необґрунтовано надав вказівки органу досудового розслідування чи прокурору, які повинні провести необхідні слідчо-розшукові дії для встановлення дійсного власника грошових коштів та лише після встановлення та оцінки зібраних доказів питання про проведення тимчасово вилученого майна вирішити в порядку визначеному КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з висновками слідчого судді які наведені в мотивувальній частині ухвали щодо вказівок про необхідність проведення комплексу слідчих дій, після проведення яких можливо вирішити питання про повернення грошових коштів в порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи ці відомості, а також вимоги ч.1 ст. 404 КПКУ країни, колегія суддів переглядає оскаржувану ухвалу лише в цій частині.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001888 від 21.01.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 209, ст. 368-5 КК України.

27.03.2024 року прокурор звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 14.03.2026 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення заборони на володіння, користування та розпорядження майном.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на фактичні обставини кримінального провадження, а також зазначав, що вилучені під час обшуку предмети можуть бути знаряддям та об`єктами вчинення кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а грошові кошти, можуть бути отримані злочинним шляхом, необхідні стороні обвинувачення при проведенні досудового розслідування для проведення ряду процесуальних та слідчих (розшукових) дій, у зв`язку з чим є необхідність в накладенні арешту на вказане майно.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення клопотання прокурора, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що вилучені під час обшуку матеріальні об`єкти, а саме флеш носій, планшетний пристрій, мобільні телефони можуть містити інформацію, що може бути використана як доказ в кримінальному провадженні за фактом нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з відпустки, тривалістю понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану. Предмети ззовні схожі на боєприпаси можуть бути доказами у кримінальному провадженні щодо придбання, зберігання боєприпасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Поряд з цим слідчий суддя відмовив в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на вилучені грошові кошти, оскільки вони не можуть бути доказами у цьому кримінальному провадженні, не є предметом кримінального правопорушення, не одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, до них не може бути застосована конфіскація майна, як виду покарання, чи спеціальна конфіскація, оскільки не передбачена санкціями ст.ст.407 ч.5, 263 ч.1 КК України, саме за якими ОСОБА_9 оголошено підозру.

Разом з цим, відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на гршові кошти, слідчий суддя зазначив, що при вирішенні питання про повернення тимчасово вилученого майна, а саме 680000 Євро орган досудового розслідування чи прокурор повинні провести необхідні слідчо-розшукові дії для встановлення дійсного власника грошових коштів, а саме: допитати осіб, які передавали грошові кошти ОСОБА_10 про обставини, час, розмір, мету передачі коштів ОСОБА_10 ; встановити можливих свідків передачі грошових коштів від ОСОБА_10 ОСОБА_9 ; дослідити можливо наявні відеозаписи в місці передачі коштів від ОСОБА_10 ОСОБА_9 ; встановити особу, яка передала гроші ОСОБА_9 (за його версією); з`ясувати факт і обставини перевезення через державний кордон України 680 000 євро ( вилучити митну декларацію); допитати представників військової частини на користь яких повинно було б поставлене військове обладнання щодо осіб, які мали це вчинити, наявності договорів про виготовлення та постачання пересувних казарм, банно мобільних комплексів та автомобілів, про джерела фінансування для закупівлі вказаного військового обладнання. Після встановлення та оцінки зібраних доказів питання про повернення тимчасово вилученого майна вирішити в порядку визначеному КПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Поряд з цим, відповідно до п.2 ч.1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Оцінюючи положення цих статей колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя встановивши відсутність підстав для накладення арешту на майно, повинен повернути вилучене майно особі, у якої воно було вилучено без встановлення будь-яких умов для повернення цього майна.

Проте, належить врахувати, що оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на грошові кошти в сумі 680 000 Євро, а сторона обвинувачення не зверталась з апеляційною скаргою на цю ухвалу слідчого судді, тобто погодилась з цим рішенням, що позбавляє суд апеляційної інстанції процесуальної можливості переглядати оскаржувану ухвалу в цій частині.

Враховуючи очевидне порушення слідчим суддею вимог чинного КПК України щодо встановлення вказівок про виконання комплексу процесуальних дій стороною обвинувачення перед поверненням грошових коштів особі, у якої вони були вилучені, а також відсутність апеляційної скарги сторони обвинувачення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги в частині незгоди з вказівками слідчого судді про необхідність виконання стороною обвинувачення певних процесуальних дій перед поверненням грошових коштів, які підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали.

Між тим, грошові кошти, а саме купюри номіналом 100 євро у кількості 5800 шт., купюри номіналом 50 євро у кількості 200 шт., загальною сумою 680000 Євро, які були вилучені у ОСОБА_9 під час проведення обшуку, відповідно до постанови слідчого від 14 березня 2026 року визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Ця постанова слідчого будь-яким процесуальним чином не скасована та на час апеляційного перегляду є чинною.

Між тим, Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Враховуючи, що слідчий суддя суду першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на грошові кошти, однак враховуючи також існування постанови слідчого про визнання цих грошових коштів речовими доказами, колегія суддів дійшла висновку про необхідність повернення вилучених грошових коштів ОСОБА_9 на відповідальне зберігання, заборонивши їх відчуження та передачу іншим особам до прийняття остаточного рішення у межах цього кримінального провадження.

Попередити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України щодо необхідності збереження повернутих грошових коштів, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001888 від 21.01.2026 року.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 395, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Виключити з ухвали Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2026 року вказівку про проведення комплексу слідчих дій , а саме: «..при вирішенні питання про повернення тимчасово вилученого майна, а саме 680000 євро орган досудового розслідування чи прокурор повинні провести необхідні слідчо-розшукові дії для встановлення дійсного власника грошових коштів, а саме: допитати осіб, які передавали грошові кошти ОСОБА_10 про обставини, час, розмір, мету передачі коштів ОСОБА_10 ; встановити можливих свідків передачі грошових коштів від ОСОБА_10 ОСОБА_9 ; дослідити можливо наявні відеозаписи в місці передачі коштів від ОСОБА_10 ОСОБА_9 ; встановити особу, яка передала гроші ОСОБА_9 (за його версією); з`ясувати факт і обставини перевезення через державний кордон України 680 000 євро ( вилучити митну декларацію); допитати представників військової частини на користь яких повинно було б поставлене військове обладнання щодо осіб, які мали це вчинити, наявності договорів про виготовлення та постачання пересувних казарм, банно мобільних комплексів та автомобілів, про джерела фінансування для закупівлі вказаного військового обладнання. Після встановлення та оцінки зібраних доказів питання про повернення тимчасово вилученого майна вирішити в порядку визначеному КПК України».

Вилучені грошові кошти, згідно протоколу обшуку, у сумі 680000 Євро повернути ОСОБА_9 на відповідальне зберігання, попередивши його про кримінальну відповідальність, передбачену чинним Кримінальним кодексом України.

В решті ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 31 березня 2026 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді