Дата документу 12.02.2026Справа № 554/7596/18
Провадження № 1-кс/554/2545/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м.Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , розглянувши в приміщенні суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В :

12.02.2026 року до мого провадження, відповідно протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду, надійшла скаргаОСОБА_2 на постанову дізнавача СД ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 20.12.2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 20.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Також, в надісланій заяві ОСОБА_2 просить поновити строк для оскарження постанови від 20.12.2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 20.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, оскільки особисто у неї був емоційний, психічний стан.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність дізнавача, слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Правова природа строку оскарження до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого учасники виконавчого провадження можуть звернутися до суду зі скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Встановлення строків оскарження до суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників провадження, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

У своїх позиціях Верховний Суд неодноразово зазначив, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Існує також презумпція знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) - кожен вважається таким, що знає закони.

Правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в ч. 1 ст.68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в ч. 2 ст. 68 Конституції України.

Зі змісту положень п. 3 ч. 2 ст. 304, 117 КПК України вбачається, що у ньому не визначено граничні межі, у яких суди можуть приймати рішення про поновлення строку звернення до суду. Не містить й конкретних підстав та критеріїв, за якими можливо оцінити поважність причин пропуску відповідного строку.

З цього приводу у ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа «Салов проти України»), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа «Сутяжник проти росії», п. 38).

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи «Бочан проти України», «Смірнова проти України», «Федіна проти України», «Матіка проти Румунії» та інші).

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Загалом, згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

Отже, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Верховний Суд безальтернативно вказує, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Зі скарги заявниці, яка надійшла до Шевченківського районного суду міста Полтави 12.02.2026 року, та доданих до неї матеріалів, вбачається, що вона звернулася до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження поза межами десятиденного строку, визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України, оскільки, постанова про закриття кримінального провадження №0000199 від 20.02.2018 року винесена дізнавачем СД ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 20.12.2022 року. Більше того, додані до неї матеріали не містять будь-яких доказів для визначення поважності причин пропуску строку оскарження постанови за період понад три роки.

З наведеного вбачається, що заявник не довела підстав, щоб визнати поважними причини пропуску строку оскарження постанови. У зв`язку з цим фактично слідчий суддя позбавлений можливості знайти підстави для поновлення строку оскарження постанови.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

На підставі зазначеного і відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скаргу слід повернути.

Повернення скарги не є перешкодою для повторної подачі. Заявник може повторно подати скаргу з урахуванням зауважень наведених вище.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 про скасування постанови про закриття кримінального провадження - повернути особі, яка її подала.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання до Полтавського апеляційного суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_1