УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001108 від 23.10.2024, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1, ч.5 ст.191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.02.2026 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене начальником другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України без визначення розміру застави строком на 60 (шістдесят) діб.

Слідчий в обґрунтування клопотання вказав, що СУ ГУНП в Харківській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001108 від 23.10.2024, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 332 КК України.

В клопотанні слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що заступник директора з експлуатації Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» ОСОБА_9 , будучи службовою особою комунального підприємства, за попередньою змовою з іншими службовими особами цього ж підприємства, зокрема ОСОБА_5 (заступник начальника відділу логістики та диспетчеризації КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» з 01.12.2022 по 28.02.2025, начальник відділу матеріально-технічного забезпечення з 01.03.2025), начальником автоколони № 1 КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» ОСОБА_10 та іншими невстановленими на цей час службовими особами вказаного підприємства, зловживаючи службовим становищем, шляхом фіктивного працевлаштування осіб, які не виконували свої трудові обов`язки та яким необґрунтовано здійснювалося нарахування і виплата заробітної плати, вчинив розтрату грошових коштів територіальної громади міста Харкова в особливо великому розмірі, в умовах воєнного стану, чим спричинив матеріальну шкоду територіальній громаді міста Харкова на загальну суму 1 257 607,82 грн, що є особливо великим розміром.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 20.08.2025, ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Світла, 5, на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, виконуючи свою злочинну роль, одержав та в подальшому передав ОСОБА_11 в якості неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 400 доларів США за вплив на прийняття рішення в інтересах ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення дій щодо видалення відомостей в АІТС «Оберіг» про порушення правил військового обліку за ст. 210, 210-1 КУпАП (зняття з розшуку), не здійснення призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період до моменту працевлаштування та бронювання на підставі Постанови КМУ від 27 січня 2023 року № 76 «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та безперешкодного залишення ними ТЦК.

Також, виконуючи вимоги ОСОБА_9 , 18.08.2025, близько 09:00 год. ОСОБА_15 прибув за адресою: м. Харків, майдан Захисників України, 16, де в автомобілі ОСОБА_12 , діючи під контролем правоохоронних органів, передав для ОСОБА_9 неправомірну вигоду грошові кошти в сумі 3 000 доларів США (згідно курсу НБУ, станом на 18.08.2025 складає 124 020 грн.) у тому числі 1 000 доларів США за прийняття рішення уповноваженою особою директором ОСОБА_16 щодо працевлаштування ОСОБА_15 до КП «КВПВ», яку ОСОБА_9 фактично одержав 18.08.2025, в вечірній час (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) поруч з відділенням «Нової пошти» за адресою: м. Харків, вул. Польова, 67.

В подальшому ОСОБА_16 , який не був обізнаний про злочинну діяльність ОСОБА_9 , наказом № 305/1 від 18.08.2025 призначив ОСОБА_15 на посаду водія автоколони № 1 КП «КВПВ».

Окрім цього, в результаті протиправних дій ОСОБА_9 , який діючи спільно та в групі з ОСОБА_17 та ОСОБА_5 , військовозобов`язані громадяни України у зв?язку з фіктивним працевлаштуванням у комунальному підприємстві та безпідставним бронюванням в ТЦК та СП уникли заходів, спрямованих на призов громадян України до лав Збройних Сил України, що призвело до перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом сприяння зі сторони підозрюваних особам призовного віку в уникненні призову на військову службу під час мобілізації та як наслідок ухиленню від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність, а також зменшенню мобілізаційного ресурсу країни в період дії правового режиму воєнного стану.

04.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

04.09.2025 ОСОБА_5 затриманий слідчим УСБУ в Харківській області в порядку ст. 615 КПК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: висновками судово-економічних експертиз, згідно з якими встановлено розмір необґрунтовано виплаченої заробітної плати; документами, отриманими у посадових осіб КП «КВПВ» на запит в порядку ст. 93 КПК України та в ході проведення обшуку щодо нарахування та виплати заробітної плати, наказами про призначення службових осіб на посади у вказаному підприємстві, платіжними документами, посадовими інструкціями; показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , які повідомили про обставини їх працевлаштування у КП «КВПВ» та те, що фактично трудові обов`язки за посадами не виконували, а деякі з них передали банківські картки, на які нараховувалася заробітна плата, з пін кодами до них ОСОБА_9 , а також повідомили про заходи конспірації, які від них вимагалися ОСОБА_9 та ОСОБА_5 ; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, в яких задокументовані відомості про розподіл злочинних ролей та обставини, за яких вищевказані особи фактично не виконують службові обов`язки, а організована ОСОБА_9 злочинна група розтратила грошові кошти територіальної громади міста Харкова на свою користь; показаннями 37 свідків працівників (водіїв) КП «КВПВ», які ніколи не працювали з фіктивно працевлаштованими особами; протоколом огляду комп`ютерної техніки та мобільних телефонів підозрюваних, фіктивно працевлаштованих осіб, в яких міститься відомості про вищевказану злочинну діяльність організованої злочинної групи; протоколом огляду відомостей з банківських установ, відповідно до яких ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_30 знімають грошові кошти за допомогою зарплатних карт фіктивно працевлаштованих осіб; інформацією стосовно надання телекомунікаційних послуг мобільними операторами «Vodafone», «Київстар» та «Лайфселл» щодо фігурантів справи та осіб, які були фіктивно працевлаштовані на КП «КВПВ»; показаннями підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , які повідомили про обставини вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

05.09.2025 стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 22.10.2025.

13.10.2025 постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001108 від 23.10.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 22.11.2025.

16.10.2025 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 22.11.2025.

Відповідно до ухвали Салтівського районного суду м. Харкова строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001108 від 23.10.2024 продовжено до шести місяців, тобто до 22.02.2026.

18.11.2025 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 16.01.2026.

14.01.2026 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 22.02.2026.

Разом з цим, слідчий вказав, що 22.02.2026 закінчується строк обраного запобіжного заходу.

Так, сторона обвинувачення зазначає, що строк обраного запобіжного заходу закінчується 22.02.2026, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не уявляється можливим, у зв`язку з необхідністю: отримати висновок судово-економічної експертизи, з метою підтвердження або спростування завданих збитків шляхом фіктивного працевлаштованих 12 осіб; отримати висновки судово-почеркознавчих експертиз, з метою дослідження 38 табелів обліку робочого часу за період з липня 2022 року по вересень 2025 року щодо встановлення автентичності підписів осіб, які їх підписали та затвердили; допитати в якості свідків осіб, яким може бути відома інформація про обставини вчинення кримінального правопорушення та які ще не були допитані, та як допитано 15 працівників КП «КВПВ», а відповідно до штатного розкладу на підприємстві працює близько 500 працівників; допитати фіктивно працевлаштованих осіб, яких ще не допитано, провести огляд їх мобільних телефонів; провести слідчі дії з метою надання належної правової оцінки іншим службовим особам КП «КВПВ», які можуть бути причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Зокрема встановлено коло осіб, які здійснювали зняття готівкових коштів з банкоматів; провести детальний огляд руху грошових коштів відповідно до вилученої інформації з банківських установ щодо проведених фінансових операції з грошовими коштами, які були перераховані на картки фіктивно працевлаштованих осіб. Встановити відомості, щодо можливого їх переведення у готівку, легалізації та подальшого розподілу; провести слідчі дії з метою встановлення службових осіб ТЦК та СП, в групі з якими вчинено кримінальне правопорушення, допитати їх та вилучити документи щодо бронювання фіктивно працевлаштованих осіб; зняти гриф секретності за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій та процесуальних документів, що стали підставою для їх отримання; з урахуванням встановлених обставин, отриманих висновків експертиз та наявності підстав, розглянути питання про повідомлення про зміну підозри та повідомлення про підозру іншим особам, вирішити питання щодо остаточної кваліфікації злочину та розміру завданої шкоди; виконати інші слідчі та розшукові дії, необхідність в проведенні яких може виникнути в ході досудового розслідування, з урахуванням висновків отриманих експертиз; завершити досудове розслідування, про що повідомити підозрюваних, та їх захисників; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, копії яких вручити підозрюваним та їх захисникам; виконати вимоги ст. ст. 283, 290 КПК України.

Разом з цим, результати проведення зазначених слідчих та інших процесуальних дій, мають важливе значення для повноти встановлення усіх обставин вчинення цих кримінальних правопорушень, одержання інших доказів причетності, зокрема, ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Окрім того, виконання вказаних процесуальних дій надасть змогу органу досудового розслідування одержати докази, які дозволяють всебічно, повно та неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, однак їх проведення потребує додаткового часу.. Сторона обвинувачення також посилається на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили про його задоволення.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 , недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, оскільки його підзахисний співпрацює зі слідством.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 також заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків зазначених у клопотанні та просив відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав доводи своїх захисників та просив відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001108 від 23.10.2024, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 332 КК України.

Так, 04.09.2025 о 09 год. 06 хв. підозрюваного ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 615 КПК України.

04.09.2025 повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1 КК України у кримінальному провадженні № 0001108 від 23.10.2024.

05.09.2025 слідчим суддею Салтівського районного суду м. Харкова стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні № 0001108 від 23.10.2024 до 22.10.2025.

При цьому, постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 13.10.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001108 від 23.10.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 22.11.2025.

16.10.2025 слідчим суддею Салтівського районного суду м. Харкова стосовно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні № 0001108 від 23.10.2024 у межах строку досудового розслідування, тобто до 22.11.2025.

При цьому, 20.10.2025 о 10:00 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні № 0000614 від 07.05.2025.

Разом з цим, ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 18.11.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001108 від 23.10.2024 продовжено до 6 місяців, тобто до 22.02.2026.

Крім того, ухвалою від 18.11.2025 слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова стосовно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 16.01.2026 у кримінальному провадженні № 0001108 від 23.10.2024.

Також, 21.11.2025 о 14:05 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1 КК України у кримінальному провадженні № 0001108 від 23.10.2024.

При цьому, постановою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_31 від 17.12.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000614 від 07.05.2025 продовжено до трьох місяців, тобто до 20.01.2026.

Також, ухвалою від 14.01.2026 слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова стосовно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 22.02.2026 у кримінальному провадженні № 0001108 від 23.10.2024.

Крім того, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.01.2026 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000614 від 07.05.2025 продовжено до 6 місяців, тобто до 20.04.2026.

При цьому, постановою першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_31 від 22.01.2026 доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001108 від 23.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 332 КК України, іншому органу розслідування СУ ГУНП в Харківській області.

Так, постановою прокурора у кримінальному провадженні начальника другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 від 23.01.2026 об`єднано матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0001108 від 23.10.2024, № 0000614 від 07.05.2025 в одне кримінальне провадження за № 0001108.

Крім того, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.02.2026 було продовжено термін досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001108 від 23.10.2024 до 10 (десяти) місяців, тобто до 22 червня 2026 року включно.

За результатами розгляду даного клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 191 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів.

Так, щодо доводів сторони захисту про необґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб запобіжний захід по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання». В тому числі і оцінка свідчень, які отриманні адвокатом при опитуванні відповідних осіб.

Повідомлена ОСОБА_5 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, питання наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 та повідомлення її у встановлений законом порядок перевірялось слідчими суддями під час застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 05.09.2025, а також 16.10.2025, 18.11.2025, 14.01.2026 під час продовження строку його дії, та колегіями суддів Харківського апеляційного суду.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 191 КК України.

Вказане може бути підставою для продовження строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні виконаний певний обсяг слідчих дій.

Поряд з цим у клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою наведено підстави, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали Салтівського районного суду м. Харкова від 14.01.2026, у зв`язку з необхідністю отримати висновок судово-економічної експертизи, з метою підтвердження або спростування завданих збитків шляхом фіктивного працевлаштованих 12 осіб; отримати висновки судово-почеркознавчих експертиз, з метою дослідження 38 табелів обліку робочого часу за період з липня 2022 року по вересень 2025 року щодо встановлення автентичності підписів осіб, які їх підписали та затвердили; допитати в якості свідків осіб, яким може бути відома інформація про обставини вчинення кримінального правопорушення та які ще не були допитані, та як допитано 15 працівників КП «КВПВ», а відповідно до штатного розкладу на підприємстві працює близько 500 працівників; допитати фіктивно працевлаштованих осіб, яких ще не допитано, провести огляд їх мобільних телефонів; провести слідчі дії з метою надання належної правової оцінки іншим службовим особам КП «КВПВ», які можуть бути причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Зокрема встановлено коло осіб, які здійснювали зняття готівкових коштів з банкоматів; провести детальний огляд руху грошових коштів відповідно до вилученої інформації з банківських установ щодо проведених фінансових операції з грошовими коштами, які були перераховані на картки фіктивно працевлаштованих осіб. Встановити відомості, щодо можливого їх переведення у готівку, легалізації та подальшого розподілу; провести слідчі дії з метою встановлення службових осіб ТЦК та СП, в групі з якими вчинено кримінальне правопорушення, допитати їх та вилучити документи щодо бронювання фіктивно працевлаштованих осіб; зняти гриф секретності за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій та процесуальних документів, що стали підставою для їх отримання; з урахуванням встановлених обставин, отриманих висновків експертиз та наявності підстав, розглянути питання про повідомлення про зміну підозри та повідомлення про підозру іншим особам, вирішити питання щодо остаточної кваліфікації злочину та розміру завданої шкоди; виконати інші слідчі та розшукові дії, необхідність в проведенні яких може виникнути в ході досудового розслідування, з урахуванням висновків отриманих експертиз; завершити досудове розслідування, про що повідомити підозрюваних, та їх захисників; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, копії яких вручити підозрюваним та їх захисникам; виконати вимоги ст. ст. 283, 290 КПК України.

Слідчий суддя погоджується з вказаними доводами сторони обвинувачення.

Щодо продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, який є особливо тяжким злочином; ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1 КК України, який є тяжким злочином. Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Санкція ч. 1 ст. 114-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, експертів, інших підозрюваних та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Окрім того, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, зокрема, незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Тому, доводи сторони захисту про недоведеність вищезазначених ризиків не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

При цьому, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК є недоведеним органом досудового розслідування, оскільки слідчим та прокурором не обґрунтовано яким саме чином і за допомогою яких реальних дій або хоча б спробами таких підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати даному кримінальному провадженню. Так, відповідно до Постанови ККС ВС від 15.12.2022 у справі № 991/4902/22, прокурор зобов`язаний обґрунтувати, яким саме чином і за допомогою яких конкретних дій підозрюваний/обвинувачений може перешкоджати провадженню. Якщо цього немає ризик вважається недоведеним. Крім того, в Постанові ККС ВС від 07.10.2021 у справі № 761/25583/20 вказано, що тяжкість інкримінованого злочину чи суспільний резонанс справи самі по собі не свідчать про існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного виконання процесуальних рішень у справі.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 вказав на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі. Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.

Разом з цим, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, особливого тяжкого кримінального правопорушення проти власності, покарання за вчинення яких, за умови визнання його винуватим, передбачене, зокрема, у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а також враховуючи, що встановлені ухвалами слідчих суддів від 05.09.2025, 16.10.2025, 18.11.2025, 14.01.2026 та ухвалами колегій суддів Харківського апеляційного суду ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя приймає вищевказані обставини до уваги, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, оскільки ці обставини існували і під час вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють вчинення дій підозрюваним, пов`язаних з вищенаведеними ризиками при обранні певної моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчиненню дій, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_5 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, особливого тяжкого кримінального правопорушення проти власності, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд продовжує відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доказів, які б вказували на неможливість підозрюваного перебувати в умовах СІЗО за станом здоров`я, на час розгляду клопотання слідчому судді не надано.

Так, щодо визначення розміру застави слідчий суддя зазначає наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Вирішення даного питання є виключною дискрецією суду.

Якщо притримуватись тієї думки, що під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд не має права розглядати питання щодо розміру застави, необхідно буде визнати, що таке тримання під вартою особи перетворюється для неї на безальтернативний запобіжний захід.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88 від 26.01.1993, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04 від 08.01.2009, розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

Так, Європейський суд з прав людини приділяє увагу питанню визначення розміру застави, яка за своїм характером не буде надмірною та зможе забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на них обов`язків.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях наголошував на тому, що таке питання є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, тому органи влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави, в т.ч. під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України визначений розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак, відповідно до положень ч.6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Як було зазначено вище, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Разом з цим, відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим доведені обставини, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобіганням ризикам у кримінальному провадженні, оскільки, дії ОСОБА_5 мають підвищену суспільну небезпеку, що обґрунтовує необхідність застосування до ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Тому, слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183, ч. 6 ст. 176 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_5 при продовженні йому строку тримання під вартою, оскільки останній підозрюється, зокрема, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 114-1 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів.

При цьому, всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів до 18 квітня 2026 року включно, без визначення застави.

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про продовження тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали до 18 квітня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_5 - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1