Провадження № 1-кс/127/6079/26
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника особи, яка подала скаргу, адвоката ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_4 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає в невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення за заявою адвоката ОСОБА_3 від 30 січня 2026 року, поданої в інтересах ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_4 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноважених осіб Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає в невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення за заявою адвоката ОСОБА_3 від 30 січня 2026 року, поданої в інтересах ОСОБА_4 .

Скарга мотивована тим, що 30 січня 2026 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до ТУ ДБР у м. Хмельницькому із заявою про вчинення тяжких злочинів, передбачених ст. 127 (катування), ст. 146 (незаконне позбавлення волі), ст. 376 (втручання в діяльність судових органів) КК України, яка в подальшому була скерована до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому.

Зокрема, у заяві було детально описано факти викрадення ОСОБА_4 27.01.2026 р. на блокпосту у Вінницькій області, його незаконного утримання, а також отримання ним під такого утримання тяжких тілесних ушкоджень: переломів VI та VII ребер зліва та забою лівої легені (підтверджено рентгенограмою № 938223). Всупереч вимогам ст. 214 КПК України, відомості до ЄРДР протягом 24 годин внесені не були. Натомість Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР була надана відповідь від 12.03.2026 р. про те, що заява розглянута як звернення громадян і підстав для реєстрації кримінального провадження не вбачається.

У зв`язку з наведеним адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою.

В судове засідання представник (уповноважена особа) Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, в судове засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку.

Згідно вимог ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є також диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом.

З огляду на наведене, зважаючи на наявність в матеріалах скарги доказів належного повідомлення сторін по справі, слідчий суддя не бачить перешкод для здійснення розгляду даної скарги за відсутності представника (уповноваженої особи) органу, бездіяльність якого оскаржується.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні свою скаргу підтримав в повному обсязі за викладених у ній обставин та просив її задовільнити.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше обмеження прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Так згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В ході судового розгляду справи слідчим суддею встановлено, що 30 січня 2026 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Бездіяльність щодо невнесення на підставі зазначеної вище заяви відомостей до ЄРДР заявником було оскаржено до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, ухвалою якого від 25 березня 2026 року скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 було повернуто у зв`язку з непідсудністю цьому суду.

Окрім того, як зазначено в мотивувальній частині ухвали Хмельницького апеляційного суду від 14 квітня 2026 року «Колегією суддів встановлено, що заява ОСОБА_3 подана в інтересах ОСОБА_4 від 30.01.2026 року про вчинення кримінальних правопорушень, розглядалася четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому…».

Як зазначається в скарзі та не встановлено в ході судового розгляду протилежного, відомості за заявою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 30.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, не вносились.

Статтею 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач у строк, що не перевищує 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно з положеннями ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

За змістом ч. 1 ст. 25 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 09.11.2012 роз`яснив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення і саме в цьому контексті слід оцінювати доводи заявників в разі оскарження бездіяльності прокурора, слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, однак вказана заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Тож слідчий суддя приділяє особливу увагу змісту звернення заявника, в якому він повідомляє про конкретні обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Також варто зауважити, що якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Обставини щодо наявності або відсутності суспільно небезпечного караного діяння (дії чи бездіяльності), вчиненого суб`єктом злочину, можуть бути встановлені лише після проведення дій, передбачених главою 20 КПК України.

Дані обставини зобов`язували уповноважених осіб четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, внести передбачені законом відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

Водночас, суд звертає увагу, що у поданій до суду скарзі заявником окрім викладеного змісту обставин кримінального правопорушення наведено норми Кримінального кодексу України, за якими, на його переконання, повинні кваліфікуватися дії суб`єкта кримінального правопорушення.

В цьому контексті слідчий суддя вважає за необхідне зауважити, що порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про ЄРДР, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

І хоча точність правової кваліфікації кримінального правопорушення має суттєве значення для кримінального провадження, зокрема, для цілей визначення належної його підслідності, підсудності, визначення правового режиму здійснення негласних слідчих (розшукових) дій в конкретному кримінальному провадженні, застосування запобіжних заходів тощо, однак відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення відомостей до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Разом з тим, п.5 ч.5 ст.214 КПК містить поняття саме «попередня правова кваліфікація». Це свідчить про те, що кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного здійснення досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння.

Отже, визначення попередньої правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення належить до дискреційних повноважень особи, яка вносить відомості до ЄРДР (реєстратора заяви), що чітко передбачено вимогами п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України і Положення № 298.

Вимоги ж скарги про вжиття слідчим суддею заходів, передбачених ст.206 КПК України, виходять за межі предмету розгляду даної скарги, зокрема бездіяльності уповноваженої особи четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, яка полягає в невнесенні відомостей до ЄРДР. Тож вимоги скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У відповідності до ст.94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись 22, 214, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, у відповідності до ст.214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за заявою адвоката ОСОБА_3 від 30 січня 2026 року, поданої в інтересах ОСОБА_4 , розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику відповідний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_5