Справа № 761/5224/26
Провадження № 1-кс/761/4432/2026
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши матеріали клопотання слідчого ГУ НП в місті Києві у кримінальному провадженні №0000764 від 13.06.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Покров (кол. назва м. Орджонікідзе) Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255; ч.4 ст. 28, ч.3 ст.307; ч.4 ст. 28, ч.2 ст.317 КК України

У С Т А Н О В И В:

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000764 від 13.06.2025 за підозрами ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ст. 255, ч.4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 317, ч.2 ст. 311 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ст. 255, ч.4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 317, КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 317 КК України, за підозрами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 317, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України, за підозрою ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст. 307 КК України, за підозрою ОСОБА_16 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 13.06.2025 (точний час органом досудового розслідування не встановлений), за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , володіючи організаторськими здібностями та якостями лідера, керуючись корисливим мотивом і прагнучі до отримання стабільного незаконного прибутку, зазіхаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, та суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" № 530-V від 22.12.2006, а також наказу Міністерства охорони здоров`я України № 481 від 20.08.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 23.09.2008 за № 886/15577, вирішив створити та очолити стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин та прекурсорів на території України та Республіки Польща, а саме: злочинів, пов`язаних із організацією та утриманням місць для незаконного виготовлення психотропних речовин (нарколабораторій) та систематичного вчинення незаконного виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах.

В цей же час, усвідомлюючи, що організація обраної протиправної діяльності потребує значних фінансових вкладень, спеціальних знань та навичок ОСОБА_6 залучив до своєї протиправної діяльності в якості співорганізатора ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із яким сумісно розробили злочинний план. Під час розроблення спільного злочинного плану ОСОБА_6 та ОСОБА_5 узгодили між собою обов`язки кожного з них при організації та керуванні учасниками злочинної організації. За з цією домовленістю ОСОБА_5 взяв на себе зобов`язання щодо безпосередньої організації, функціонування та подальшого утримання місць для незаконного виготовлення психотропних речовин (нарколабораторій) на території Республіки Польща, а також здійснення загального керівництва їхньою діяльністю.

ОСОБА_6 , у свою чергу, взяв на себе обов`язки щодо безпосередньої організації та утримання аналогічних об`єктів для виготовлення заборонених речовин на території України, здійснюючи керівництво учасників злочинної організації та координуючи їхню роботу в межах Київської області та інших регіонів України.

Також, з метою забезпечення життєздатності злочинної організації, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 погодили питання спільного фінансування діяльності підконтрольних ним нарколабораторій як в Україні, так і за її межами. При цьому фігуранти встановили принцип єдиноначальності, згідно з яким усі учасники організації зобов`язані беззаперечно виконувати вказівки обох співорганізаторів. Також, за домовленістю між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 грошові кошти, отримані як прибуток від незаконного збуту психотропних речовин як на території України, так і за її межами, підлягають розподілу між ними у рівних частинах.

На підставі зібраних доказів, 14.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч.4 ст. 28 ч.2 ст. 317 КК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, які у ньому наведені.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти клопотання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри. Крім того, зазначили, що обрання більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити мінімальний розмір застави.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, вислухавши прокурора, слідчого, захисника та підозрюваного доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - є однією з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер висунутого обвинувачення, тяжкість можливого покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Дослідивши надані матеріали слідчий суддя бере до уваги документи, що підтверджують причетність ОСОБА_5 до злочинної діяльності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

У матеріалах клопотання достатньо наявних даних, які указують на факти, що ОСОБА_5 міг вчинити вказане правопорушення і такі є переконливим для суду.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч. 1 ст. 276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.

З наведених обставин, проводячи оцінку наданих суду матеріалів, доводів учасників процесу, слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою, і доводи сторони захисту такої обґрунтованості не спростовують.

При вирішенні питання про ризики, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 інкримінується серед іншого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Також ґрунтуються на матеріалах клопотання і доводи сторони обвинувачення про наявність ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою безпідставної зміни, або відмови їх від раніше наданих показань, оскільки на даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії, а відтак ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя також вважає, про високу ймовірність існування ризику того, що ОСОБА_5 може перешкоджати досудовому розслідуванню іншим чином.

Відтак, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 58 днів, в межах строку досудового розслідування.

Так, вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відтак, суд вважає, що на даний час з урахуванням, обставин, які інкримінуються ОСОБА_5 відсутні підстави для визначення розміру застави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів, тобто до 14 квітня 2026 року, включно, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1