Справа № 641/4241/19
Провадження № 1-кп/643/45/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №000686 від 10.03.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Калбазабацького району Таджикистану, громадянина Таджикистану, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 358 КК України, -

у с т а н о в и в :

В провадженні Салтівського районного суду м. Харкова з березня 2023 року знаходиться зазначене кримінальне провадження, яке ухвалою суду 26.03.2023 було зупинено у зв`язку із оголошенням у розшук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до розшуку обвинуваченого.

30.12.2025 прокурор подав через систему «Електронний суд» клопотання про оголошення у міжнародний розшук обвинуваченого та застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обгрунтування клопотання зазначив, що ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області 14.12.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено у розшук та заведено оперативно-розшукову справу. Від начальника ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області отримано інформацію, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.03.2022 перетнув державний кордон України з Польщею через ПП «Угринів» як пішохід та до теперішнього часу не повертався. Ураховуючи вимоги КПК України та Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої наказом МВС України, Офісу Генерального прокурора, НАБУ, СБУ, ДБР, МФУ, МЮУ №613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020, оголошення особи в міжнародний розшук на стадії судового розгляду кримінального провадження, тобто за умови перебування такої особи в процесуальному статусі обвинуваченого, можливе лише ухвалою суду, який здійснює розгляд такого провадження. Ухвала суду про оголошення особи в міжнародний розшук є умовою, за якою правоохоронні органи України можуть ефективно використовувати інформаційну систему Інтерполу задля виконання завдань кримінального провадження, зокрема, встановлення місцезнаходження осіб, які переховуються від правосуддя у разі, коли всі можливості внутрішньодержавного розшуку вичерпані.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 358 КК України, та на теперішній час його місце знаходження невідоме, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , прокурор вважав, що ці обставини свідчать про можливість з боку останнього переховуватися від суду. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор просив врахувати, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та проступку, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років, систематично і тривалий час без поважних причин до суду не з`являється та з урахування даних про перетин ним державного кордону, то обвинувачений свідомо ухиляється від явки до суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Вищевикладені обставини, а також фактичне перебування ОСОБА_5 за межами України протягом тривалого часу свідчать про існування реальної можливості переховування останнього від суду за кордоном з метою уникнення можливого покарання. Ураховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, дані про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, існують підстави вважати, що запобігти вказаному ризику у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, неможливо.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, з погрозою застосуванням насильства, тому прокурорн зазначив про неможливість визначення застави на даній стадії розгляду.

Ухвалою суду від 09.01.2026 провадження у кнримінальному провадженні було відновлено.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, з підстав, викладених у клопотанні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, оскільки воно суперечить інтересам її підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в матеріалах справи наявні відомості, що він перебуває за межами України.

Суд, вислухавши думку прокурора, захисника, вважає за необхідне оголосити обвинуваченого у міжнародний розшук, з огляду на таке.

В жодне з призначених судом засідань обвинувачений не з`явився, його місце знаходження органом досудового розслідування встановлено не було, у зв`язку з чим його було оголошено у розшук.

Відповідно до листа відділу поліції ХРУП №1 ГУНП в Харківській області від 15.10.2025, доданого прокурором до клопотання, в ході проведення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 01.03.2022 перетнув державний кордон України з Польщею, що підтверджується довідкою з ІП «Аркан».

Відповідно до ч. 1 ст. 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Водночас чинним КПК України не регламентовано поняття «міжнародний розшук» та не розкрито зміст зазначеного терміну. Проте термін «міжнародний розшук» використовується в цьому кодексі як обов`язкова підстава для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia) (ч. 5 ст. 139, 297-1, 297-4, 323 КПК України).

Установлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для розгляду кримінального провадження в розумні строки. З цією метою відповідними суб`єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду.

Розшук є родовим поняттям, він може здійснюватися на території України, бути міждержавним та/або міжнародним. Метою для усіх видів розшуку є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних осіб. У свою чергу, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави-ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних органів запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Відповідно до розділу ІІ Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісом Генерального прокурора, Національного антикорупційне бюро України, Службою безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020, міжнародне співробітництво правоохоронних органів України з органами Інтерполу, НЦБ іноземних держав, компетентними органами іноземних держав та міжнародними установами з використанням інформаційної системи Інтерполу здійснюється з питань та у формах, визначених правилами Інтерполу.

Цілями міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу є, зокрема установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення ч. 1 ст. 21 КПК України гарантують кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Розумність строків є однією із засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 01.03.2022 покинув територію України, інформація щодо його повернення на територію України відсутня, таким чином є підстави вважати, що ОСОБА_6 ухиляється від суду, суд вважає за необхідне оголосити його у міжнародний розшук.

При вирішенні клопотання прокурора про обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд керується таким.

Чинним кримінальним процесуальним законом України передбачено спеціальну процедуру вирішення питання, коли особа, щодо якої ставиться питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошена у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно зі ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_7 та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.

З огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується - у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, враховуючи те, що дії ОСОБА_5 , за вчинення яких він обвинувачується, носять характер тяжкого злочину, поєднаного з насильством, ухилився від судового розгляду та покинув територію України, суд доходить висновку, що ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують та доведені прокурором.

Суд ураховує, що характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме тримання під вартою. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, суд враховує, що положеннями п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України визначено, що до клопотання про видачу особи в Україну, у тому числі, в обов`язковому порядку додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності. Таку ж вимогу закріплено і у ст. 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року та в ІV розділі Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол.

З огляду на викладене, враховуючи, що наявні відомості про перетин обвинуваченим кордону України та неповернення в Україну станом на теперішній час, а його подальше затримання за посередництвом НЦБ Інтерполу з метою подальшої законної видачі (екстрадиції) в Україну компетентними органами іноземної держави, без обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є неможливим, суд доходить висновку, що наявні обґрунтовані підстави для обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 193, 197, 335, 371-372 КПК України, -

постановив :

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 - задовольнити.

Оголосити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Калбазабацького району Таджикистану, громадянина Таджикистану, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2 , - у міжнародний розшук.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 358 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше ніж через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження (Салтівського районного суду м. Харкова) розглянути за участю обвинуваченого питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000686 від 10.03.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 358 КК України, зупинити до розшуку ОСОБА_5 .

Організацію виконання розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доручити відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Копію ухвали направити керівнику Слобідської окружної прокуратури м.Харкова та для здійснення контролю за її виконанням.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1