Справа № 944/1058/26
Провадження №1-кс/944/179/26
УХВАЛА

03.03.2026 рокум.Яворів

Слідчий суддя Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові клопотання слідчої Слідчого відділення Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2026 року за № 0000115, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 Кримінального кодексу України,

встановив:

Слідча СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2026 року за № 0000115, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 259 Кримінального кодексу України.

Клопотання обґрунтовує тим, що 01 березня 2026 року приблизно о 00 годині 35 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи за місце проживання в АДРЕСА_1 бажаючи дезорганізувати діяльність Верховної Ради України, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 5, яка відповідно до ст. 75 Конституції України є єдиним органом законодавчої влади в Україні та тим самим посягнути на громадську безпеку, вирішив зробити завідомо неправдиве повідомлення про вибух.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про вибух, ОСОБА_5 , 01 березня 2026 року о 00 годині 35 хвилини, перебуваючи за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій, бажаючи дезорганізувати діяльність Верховної Ради України, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 5, з мобільного телефону марки Xiaomi HyperOS, в якому знаходилася картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , зателефонував по номеру спецлінії поліції «102» та з`єднавшись з оператором «102» ГУ НП у Львівській області, яке знаходиться в приміщенні ГУ НП у Львівській області за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 83, та не називаючи себе, зробив завідомо неправдиве повідомлення про вибух будівель чи споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади, а саме про те, що він зірве приміщення Верховної Ради України, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 5.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у завідомо неправдивому повідомленні про вибух об`єктів чи споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , вилученими речовими доказами, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, яке є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, неодружений, на утриманні малолітніх, або неповнолітніх дітей не має, тобто в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки, також в останнього наявна 2 група інвалідності, що надає йому можливість перетину державного кордону України, враховуючи тяжкість передбаченого кримінального покарання та вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що не взявши під варту ОСОБА_5 , останній буде мати реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Окрім того, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, відповідно до якого передбачено максимальне, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, у випадку не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як засобу стримування від вчинення неправомірних дій, може вчинити нові кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При визначені розміру застави необхідно врахувати: обставини кримінального правопорушення; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням. Вважає, що розмір застави 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (133 120 грн.) буде співмірним із встановленими під час розгляду клопотання обставинами.

Слідчий, прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, наведених у ньому, просили таке задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив. Вказав, що підозрюваний є інвалідом 2 групи з дитинства, страждає на психічне захворювання, крім цього вину у вчиненому визнає, сприяє слідству. Доказів існування ризиків, зазначених у клопотанні, немає. Зокрема, підозрюваний не може виїхати за межі України, оскільки не має паспорту для виїзду за кордон. Також зазначив, що відносно нього необхідно провести психічну експертизу, для встановлення того, чи усвідомлює він значення своїх дій. Просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Додатково пояснив, що працює на будівництві, розуміє свою помилку, шкодує щодо вчиненого, обіцяв більше подібного не вчиняти. Повідомив суд, що вживає медичні препарати для стабілізації психічного стану.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно зі змістом ст. ст. 131, 132 Кримінального процесуального кодексу України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України, яке є найтяжчим з числа вчинених, є нетяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , вилученими речовими доказами, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Крім того, встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме те, що: ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, яке є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, неодружений, на утриманні малолітніх, або неповнолітніх дітей не має, тобто в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки, також в останнього наявна 2 група інвалідності, що надає йому можливість перетину державного кордону України, враховуючи тяжкість передбаченого кримінального покарання та вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що не взявши під варту ОСОБА_5 , останній буде мати реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Окрім того, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, відповідно до якого передбачено максимальне, покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, у випадку не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як засобу стримування від вчинення неправомірних дій, може вчинити нові кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, на думку слідчого судді, прокурором та слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам.

При аналізі встановлених та зазначених вище ризиків, слідчий суддя дійшов до висновку про їх обґрунтованість з огляду на фактичні обставини кримінального провадження.

Водночас, слід зазначити, що наведені ризики є суттєвими, однак, на думку слідчого судді, їм можливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Приймаючи рішення про обрання відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує факт того, що останній не судимий, є інвалідом 2 групи з дитинства, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи наведене вище, на думку слідчого судді, запобіжний захід у виді тримання під вартою є надмірним засобом забезпечення кримінального провадження, тому слідчий суддя дійшов висновку про можливість досягнення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладення обов`язків: не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово, без дозволу слідчого; прибувати на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;.

В даному випадку слідчий суддя враховує також, що згідно з правовою позицією ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції, разом з тим, цілодобовий домашній арешт є менш суворим запобіжним заходом порівняно з тримання під вартою та в сукупності з вищевказаними процесуальними обов`язками на думку слідчого судді, забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку про часткове задоволення клопотання та доцільність обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 176-178, 181, 182-184, 186, 193, 194, 196, 197 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, інваліда ІІ групи з дитинства, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів - до 29 квітня 2026 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово, без дозволу слідчого;

- прибувати на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали надіслати для виконання до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчу Слідчого відділення Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1