Справа № 456/2650/26
Провадження № 1-кс/456/623/2026
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

26 травня 2026 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 погоджене із прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0008315 від 22.11.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України про обрання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Гніздиців, Стрийського району, Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресом: АДРЕСА_2 , із середньо-спеціальною освітою, колишньому курсанту 4 навчальної роти зведеного навчального батальйону «Граніт-2» військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше не судимому, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий покликається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 , 16.04.2025 року близько 06 години 00 хвилин, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце розташування підрозділу - польовий табір зведеного навчального батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , що у АДРЕСА_3 та обов`язки військової служби не виконує по теперішній час, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того ОСОБА_5 , маючи умисел на отримання прибутку від незаконного збуту наркотичного засобу канабіс, при невстановлених органом досудового розслідування обставинах, але не пізніше 06.03.2026, придбав канабіс та незаконно зберігав по місцю свого проживання за адресом: АДРЕСА_2 , з метою збуту за грошові кошти жителям м. Стрий та Стрийського району Львівської області, за попередньо встановленими цінами.

Зокрема, 06.03.2026 о 11.40 год., діючи умисно, з метою власного збагачення, в приміщенні гаражу незаконно збув ОСОБА_7 за 20 000 грн суху речовину рослинного походження, в якій у відповідності до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речових, їх аналогів і прекурсорів, виявлено наркотичний засіб канабіс, який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено згідно Таблиці ІІ Списку №1 "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів прекурсорів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 - масою 84,47 грам, що згідно з Таблицею №1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України за №188 від 01.08.2000, є більшим за невеликі та меншим за великі розміри, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. І ст. 307 КК України - придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів.

Він же, маючи умисел на отримання прибутку від незаконного збуту наркотичного засобу канабіс, при невстановлених органом досудового розслідування обставинах, але не пізніше 26.03.2026, придбав канабіс та незаконно зберігав по місцю свого проживання за адресом: АДРЕСА_2 , з метою збуту за грошові кошти жителям м. Стрий та Стрийського району Львівської області, за попередньо встановленими цінами.

Зокрема, 26.03.2026 о 11 год 42 хв, діючи умисно та повторно, з метою власного збагачення, в приміщенні гаражу незаконно збув ОСОБА_7 за 20 000 грн суху речовину рослинного походження, в якій у відповідності до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речових, їх аналогів і прекурсорів, виявлено наркотичний засіб канабіс, який віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено згідно Таблиці ІІ Списку №1 "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 - масою 87,62 грам, що згідно з Таблицею №I «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України за №188 від 01.08.2000, є більшим за невеликі та меншим за великі розміри, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України - придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, вчинені повторно.

Відтак, 26 травня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

26 травня 2026 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 615 КПК України, з метою унеможливлення ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Наявні докази вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку.

З врахуванням обставин кримінальних правопорушень, у слідства є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відтак, слідчий вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання ним процесуальних рішень, більш м`який запобіжний захід унеможливить запобігання вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали. Вважають, що необхідність тримання під вартою підозрюваного є обґрунтованою, що стверджується наявністю ризиків передбачених ст.177 КПК України та матеріалами клопотання. Оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, тому просять таке задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили проти даного клопотання, просили не застосувувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважаючи такий надто суровим. Зокрема адвокат зазначила, що немає жодних даних, що її підзахисний може переховуватись від слідства та суду, а навпаки останній сприяє слідству та має намір повернутися на військову службу. Інші ризики, також нічим не підтвердженні, а відтак просила в задоволенні клопотання відмовити. А у випадку задоволення клопотання просила визначити для її підзахисного як альтернативу, заставу.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

У відповідності до п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Так, згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо кримінального провадження №0008315 вбачається, що 22.11.2025 року внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення ч. 5 ст. 407КК України, 22.01.2026 внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, 27.03.2026 внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення) дійсно свідчать й матеріали досудового розслідування, а саме: наказом командира ВЧ НОМЕР_2 №5061 від 26.08.2025, актом службового розслідування ВЧ НОМЕР_1 , рапортом зведеного батальйону «Граніт-2» ВЧ НОМЕР_1 від 16.04.2025, поясненнями командира ОСОБА_8 та інструктора ОСОБА_9 а, 6 навчального взводу 4 навчальної роти зведеного навчального батальйону «Граніт-2» ВЧ НОМЕР_1 від 20.04.2026, доповіддю командира ВЧ НОМЕР_1 по факту самовільного залишення військової частини, рапортом старшого оперуповноваженого ВКП Стрийського РУП ОСОБА_10 від 20.01.2026, протоколами огляду місця події від 06 та 26.03.2026, висновком експерта від 03.04.2026, протоколами про результату контролю за вчиненням злочину від 06 та 26.03.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01.04.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03.04.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 (змінені анкетні дані) від 02.04.2026, протоколом НСРД (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) від 23.04.2026, протоколом візуального спостереження від 17.04.2026, протоколами аудіо-, відеоконтролю від 14.04.2026, протоколами обшуку від 26.05.2026 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано у тому числі до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, санкція ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, санкція ч. 1 ст. 307 КК України передбачає позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Ризиками, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, зважаючи на суворість покарання, яке йому загрожує, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також те, що останній може впливати на свідків, у тому числі тих, які разом з ним проходять військову службу; продовжити злочинну діяльність, оскільки до моменту затримання не вчинив жодних дій для повернення на військову службу, та, перебуваючи на волі, може продовжити злочинну діяльність, пов`язану з незаконним обігом наркотичних засобів.

Поряд з цим, одне з інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, пов`язане із самовільним залишенням військової частини або місця служби в умовах воєнного стану, що безпосередньо посягає на встановлений порядок проходження військової служби та належне виконання військового обов`язку.

Суд враховує, що в умовах воєнного стану та ведення активних бойових дій належна військова дисципліна, безумовне виконання наказів командирів (начальників) та суворе дотримання принципу єдиноначальності є фундаментальними засадами функціонування Збройних Сил України та інших військових формувань. Саме принцип єдиноначальності забезпечує оперативність управління військами, узгодженість дій підрозділів, ефективність виконання бойових завдань і, як наслідок, обороноздатність держави в цілому.

При цьому, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею враховуються також вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, у поєднанні із сталою практикою Європейського Суду з прав людини, згідно з котрими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченої особи від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, що можуть підтверджувати існування такого ризику або ж свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У той-же час, у рішенні від 26.06.1991 року у справі «Летельє проти Франції» (Letellier v. France, заява № 12369/86) Європейський Суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину, є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Окрім цього, підозрювананий до затримання ніде не працював, не має постійного джерела доходів, що свідчить про відсутність у нього соціально - стримуючих факторів.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом на даному етапі не встановлено.

Тому враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 та виконання ним обов`язків, передбачених ст.177 КПК України.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 2 ст. 183 КПК України.

Обставини, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою відсутні.

Окрім того, відповідно до вимог абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Так, одне з кримінальних правопорушень у якому підозрюється ОСОБА_5 є кримінальним правопорушень за ознаками ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільного залишення військової частини або місця служби в умовах воєнного стану.

Враховуючи, що одне з інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушеннь прямо віднесене законом до переліку тих, у яких під час дії воєнного стану допускається не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя вважає за можливе та обґрунтоване не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Додатково слід зазначити, що слідчий у поданому клопотанні також наполягав на застосуванні до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативи у вигляді застави, що узгоджується з положеннями чинного кримінального процесуального законодавства та обставинами даного кримінального провадження.

Таким чином, з огляду на сукупність наведених обставин, правову кваліфікацію інкримінованих підозрюваному діянь, наявність ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 погоджене із прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0008315 від 22.11.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з часу його затримання, тобто з 26.05.2026 року.

Визначити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 до 24 липня 2026 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_13