КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа № 552/3014/26
Провадження № 1-кс/552/629/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.26

13 квітня 2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Полтави 13.04.2026 звернувся слідчий СВ відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенант поліції ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим із прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275 від 12.04.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на вилучений 12.04.2026 у ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , предмет, схожий на корпус гранати «7-89 т» та предмет, ззовні схожий на запал від гранати із маркуванням «386-164-81».

Своє клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні СВ відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275 від 12.04.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 11.04.2026 до ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно зберігає предмет, схожий на гранату.

12.04.2026 у період часу з 01 год 10 хв до 01 год 45 хв проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 . У ході огляду виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на корпус гранати з маркуванням «7-89 Т», а також предмет, схожий на запал до гранати з маркуванням «386-164-81».

Під час допиту в якості свідка громадянка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово не працює, повідомила, що 11.04.2026 близько 22 год 00 хв за місцем проживання між нею та її співмешканцем ОСОБА_5 виник конфлікт. Під час конфлікту останній тримав у руках предмет, схожий на гранату. Походження даного предмета їй невідоме. Після цього вона зателефонувала матері ОСОБА_5 , яка наразі перебуває в Німеччині.

У ході надання пояснень ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який проходить службу в Національній гвардії України на посаді муляра у військовій частині НОМЕР_1 , повідомив, що у травні 2025 року, перебуваючи у відпустці, отримав від знайомого вказаний предмет як трофей. З того часу він зберігав його як сувенір, у бойовий стан не приводив та не використовував.

12.04.2026 року постановою старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_7 , вилучений під час огляду предмет, схожий на корпус гранати «7-89 т» та предмет, ззовні схожий на запал від гранати із маркуванням «386-164-81» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно, оскільки відсутність такого заходу може спричинити його зникнення, втрату або пошкодження.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав повністю та просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 та прокурор Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Водночас, прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 подано заяву, у якій він просив задовольнити клопотання та проводити розгляд без його участі (а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття у судове засідання слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не перешкоджає розгляду клопотання.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази та матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 5 статті 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з частиною 1 статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Матеріалами, доданими до клопотання, а саме: витягом з ЄРДР від 12.04.2026 (а.с. 4), рапортом працівників поліції від 12.04.2026 (а.с. 5), протоколом огляду місця події, проведеного 12.04.2026 у період часу з 01 год 10 хв до 01 год 45 хв за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7), дозволом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8), постановою старшого слідчого СВ ВП № 1 капітана поліції ОСОБА_7 від 12.04.2026 року про визнання речовим доказом (а.с. 9) доведено наявність достатніх підстав вважати, що дійсно було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000275 від 12.04.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Предмет, схожий на корпус гранати «7-89 т» та предмет, ззовні схожий на запал від гранати із маркуванням «386-164-81» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000275 від 12.04.2026 (а.с. 9).

Отже, вказане майно має значення для забезпечення кримінального провадження, оскільки існують розумні підозри вважати, що воно є доказом у кримінальному правопорушенні. Крім того, наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, і підлягає арешту. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити його належному проведенню. На виконання вимог частини 1 статті 173 КПК України, слідчий у своєму клопотанні обґрунтував необхідність арешту зазначеного майна, а також довів наявність ризиків, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України.

Як вбачається із клопотання слідчого, накладення арешту на вилучене майно він обґрунтовує як необхідну процесуальну міру для забезпечення всебічного, повного та неупередженого розслідування вказаного кримінального правопорушення. Зазначене обумовлено потребою збереження речових доказів та можливістю їх використання під час проведення подальших слідчих (розшукових) дій.

На даному етапі досудового розслідування наявні потреби кримінального провадження виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою належного його забезпечення. При цьому слідчий суддя на цій стадії не має повноважень вирішувати питання, які підлягають розгляду судом під час розгляду справи по суті, зокрема не має права оцінювати докази з точки зору їх достатності чи допустимості для встановлення вини або невинуватості фізичної чи юридичної особи. Завдання слідчого судді полягає у здійсненні розумної оцінки сукупності наданих матеріалів на предмет наявності вірогідних даних про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, що є достатньою підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 131, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275 від 12.04.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.

Накласти арешт на предмет, схожий на корпус гранати «7-89 т» та предмет, ззовні схожий на запал від гранати із маркуванням «386-164-81», вилучений у ході проведення огляду 12.04.2026 року, в період часу з 01 год 10 хв по 01 год 45 хв, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити місцем зберігання вказаного речового доказу кімнату зберігання речових доказів Відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Решетилівська, 30.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали негайно направити прокурору, слідчому та власнику майна.

Роз`яснити, що відповідно до статті 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Полтавського апеляційного суду з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1