Справа № 455/215/26
Провадження № 1-кс/455/21/2026
У Х В А Л А

17 лютого 2026 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю: слідчого СВ відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області (далі СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області) ОСОБА_3 , погоджене з прокуроромЛьвівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хирів Старосамбірського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, молодшого сержанта Збройних сил України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2026 слідчий СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням із прокуроромЛьвівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0001357 від 28.11.2025, звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням, покликаючись на те, щоОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зазначає, що 17.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

Стверджує, що під час досудового розслідування щодо підозрюваногоОСОБА_5 було здобуто відомості про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме те, що останній може: переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за яке, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину,останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки свідки разом з ним проходили військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, у тому числі з метою набуття ніби-то законного права не з`являтися на виклики до органу досудового розслідування, прокуратури та/або суду; продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підтверджується тим, що підозрюваний перебуваючи на волі буде ухилятися від виконання обов`язків військової служби, оскільки перебуватиме поза межами військової частини та місця служби.

Слідчий вважає, що з урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, враховуючи те, що на даний час проводяться слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановлення обставин вчиненняОСОБА_5 кримінального правопорушення, тому, в разі не обрання підозрюваномуОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чинити тиск на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що у свою чергу негативно вплине на хід досудового розслідування у даному кримінальному проваджені, є необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не в силі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З огляду на наведене, просить винести ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваногоОСОБА_5 терміном на 60 діб.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали дане клопотання та просили таке задовольнити, з підстав, викладених у ньому.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на тривалість перебування ОСОБА_5 на військовій службі, наявність у останнього міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо клопотання про застосування запобіжного заходу просив обрати відносно нього запобіжний захід із заставою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів кримінального провадження, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, прихожу до наступних висновків.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Згідно вимог статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, шо тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, що узгоджується з вимогами частини 5 статті 9 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Разом із цим, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий суддя своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від слідчого судді більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, із витягу із кримінального провадження №0001357, в рамках якого було подано клопотання, відомо, що28.11.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, орган досудового розслідування по даному кримінальному провадженні ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області, слідчі, які здійснюють досудове розслідування, ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , прокурори, які здійснюють процесуальне керівництво, ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Як вбачається із матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням по даному кримінальному провадженні встановлено, що молодший сержант Збройних сил України, який мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_2 за призовом під час мобілізації від 11.04.2022, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11.04.2022 №87 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду сержанта резерву взводу резерву роти резерву, з 11.04.2022 справи на посаді прийняв і приступив виконання службових обов`язків за посадою.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Згідно до статті 65 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16.07.2025 №202 молодший сержант ОСОБА_5 звільнений від займаних посад і зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, 13.10.2025 близько 14:00 год. (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) молодший сержант ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, бажаючи ухилитися від подальшого проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташоване в АДРЕСА_2 , та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 , тривалістю понад три доби і проводить час на власний розсуд.

Таким чином, встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_5 в самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 5 статті 407 КК України.

17.02.2026 органом досудового розслідування було повідомлено про підозруОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

Матеріали поданого клопотання свідчать про те, щоОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 щодо самовільного залишення військової частини молодшим сержантом ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 04.02.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 06.02.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 06.02.2026; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

Слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи їх в сукупності з тяжкістю покарання, що загрожує відповідній особі, даними про особу підозрюваного, окрім того, оцінюючи ризики, якими прокурор та слідчий обґрунтовують клопотання, зауважує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які буду перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду.

При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, або в майбутньому.

Отже, ризики, які дають достатньо підстави, слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, беручи до уваги наявність обґрунтованої підозриОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, яке відносяться до категорії тяжкого злочину, також беручи до уваги фактичні обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, за якепередбачено покарання у виді позбавлення волі на строк відп`яти до десяти років, а також беручи до уваги особу підозрюваного, який характеризується негативно, не має міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов до висновку про доведення слідчим та прокурором обставин, які свідчать про існування ризиків можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом спілкування з іншими особами, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, а також може вчиняти тиск на свідків кримінального правопорушення, з метою їх спонукання змінити свідчення, перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, може переховуватись від органів досудового розслідування, тому вважає необхідним застосувати до підозрюваногоОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді та попередить вчинення ним дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

ОскількиОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк відп`яти до десяти років, то відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до нього може бути застосований.

Також, в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість триманняОСОБА_5 під вартою.

Будь-яких даних про відсутність чи зменшення вищевказаних ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Слідчий суддя вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, зокрема й цілодобовий домашній арешт, не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного та є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно вимог частини 3 статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Крім того, відповідно до частини 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто у вигляді тримання під вартою.

Положеннями частини 4 статті статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення,майнового та сімейного стану підозрюваного та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, відповідно до вимог частини 3 статті 183 КПК України визначає підозрюваному заставу у межах, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560 гривень.

При цьому, у разі внесення застави у розмірі визначеному в ухвалі, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Відповідно до частини 2 статті 197 КПК України строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його затримання 17.02.2026.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 176-178, 183, 186, 193, 194, 196-197, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокуроромЛьвівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто з 17 лютого 2026 року до 17 квітня 2026 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560 (шістдесят шість тисяч пятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави у розмірі, визначеному в ухвалі, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 : не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від будь-якого спілкування з особами, яких в рамках даного кримінального провадження допитано в процесуальному статусі свідків; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду в залежності від стадії досудового розслідування; зобов`язати ОСОБА_5 здати до органів ДМСУ належні йому паспортні документи громадянина України для виїзду за кордон.

Роз`яснити, що згідно з положеннями частини 7 і частини 8 статті 182 КПК України, підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Строк дії даної ухвали встановити до 17 квітня 2026 року включно.

Копію ухвали направити для відома начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Копію даної ухвали негайно після її оголошення вручити ОСОБА_5 .

Виконання даної ухвали доручити ВП №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1