ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/237/26
Номер провадження: 11-кп/819/345/26
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000292 за апеляційною скаргою з доповненнями адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 березня 2026 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10 березня 2026 року задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 08 травня 2026 року включно. Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу залишено без задоволення.

Вимоги та узагальнені доводи апеляційної скарги .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 березня 2026 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід, який не пов`язаний з реальним позбавленням волі з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Вказує, що суд припустився неповноти судового розгляду; невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що загалом є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Посилається на те, що суд допустив істотне порушення норм процесуального права, розглянув клопотання прокурора, який у встановленому законом порядку не набув процесуальних повноважень і був формально включений до групи прокурорів вже на стадії судового розгляду за відсутності підстав, передбачених ст. 37 КПК України та порушення ст. 110 КПК України. Прокурора ОСОБА_10 було залучено до цього провадження відповідною постановою про зміну групи прокурорів, якої у сторони захисту не має.

Зазначає, що оскільки прокурор Вижницької окружної прокуратури ОСОБА_11 не був включений до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні у встановленому законом порядку на стадії досудового розслідування під час визначення першої групи прокурорів кримінального провадження, він не наділений процесуальними повноваженнями у вказаному кримінальному провадженні і підлягав відводу.

Однак суд безпідставно відмовив в задоволенні поданої стороною захисту заяви про відвід прокурора, чим фактично став на бік сторони обвинувачення та намагався виправити порушення, допущені стороною обвинувачення під час призначення особи, яка буде підтримувати обвинувачення в суді.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 не визнає вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, так як в його діях відсутні ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України

Сторона захисту вважає підозру і обвинувачення мінімально формально обґрунтованими, що повинно бути взято до уваги судом .

Саме по собі обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення не є достатньою підставою для застосування та продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що усі заявлені «ризики» є формально заявленими, так як передбачені ст. 177 КПК та є виключно припущеннями, так як суду не було надано жодного доказу, в розумінні процесуального закону на підтвердження їх існування.

Як у клопотанні прокурора, так і в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення відсутні обґрунтування висновку про недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказує, що суд при продовженні застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім тяжкості обвинувачення, має врахувати продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, однак матеріали справи таких доказів не містять.

Прокурором не виконано вимоги ст. 178 КПК України щодо обставин, які враховуються при обрані запобіжного заходу.

Вказує на обвинувальний ухил ходу даного кримінального провадження, спрямованого виключно на притягнення до кримінальної відповідальності без виключення та без врахування аргументів та доводів сторони захисту.

В доповненнях до апеляційної скарги просить врахувати долучені документи та викладені обставини при ухваленні рішення за результатами апеляційного розгляду. Зазначає, що ОСОБА_8 має низку важких хронічних захворювань, йому рекомендовано оперативне лікування, а саме ендопротезування . В умовах слідчого ізолятора не є можливим, належне надання йому медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора та може бути розцінено як порушення статті 3 Конвенції .

Також зазначає, що ОСОБА_8 має на утриманні матір похилого віку яка потребує сторонньої допомоги.

За місцем проживання ОСОБА_8 характеризується виключно позитивно, як неконфліктний та ввічливий громадянин.

У період активних бойових дій він займався волонтерською діяльністю, а саме перевезенням медикаментів.

Позиції учасників.

Адвокат ОСОБА_9 повідомив суд, що рішенням КДК адвокатури Миколаївської області від 20.03.2026 року його право на зайняття адвокатською діяльністю тимчасово зупинлено, тому в судовому засіданні буде брати участь інший захисник адвокат ОСОБА_7 .

Адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 .

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 KПK України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Як видно із матеріалів провадження, що надійшли із суду першої інстанції, на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000292 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Вбачається, що запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_8 ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва 22 серпня 2025 року до 19.10.2025 року для запобігання ризикам , передбаченим п. 1,2,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В подальшому строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалами слідчого судді був продовжений, попередньою ухвалою Херсонського міського суду від 13.01.2026 року строк тримання під вартою продовжено до 13.03.2026 року включно.

До закінчення строку попередньої ухвали суду прокурор Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_12 подав клопотання про продовження строку тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави , обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, яке відноситься до особливо тяжких, продовженням існування ризиків, передбачених п. 1,2,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також неможливістю запобігти цим ризикам більш м`яким запобіжним заходом.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.03.2026 року продовжено строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до 08.05.2026 року включно.

Як видно із ухвали, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 суд виходив із того, що продовжують існувати ризики, які були підставою для обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою на цій стадії судового провадження застосований бути не може.

Мотивуючи такий висновок , суд взяв до уваги тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого; відомості про особу ОСОБА_8 , відсутність беззаперечних відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого; вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають перебуванню у місцях попереднього ув`язнення. Суд дійшов висновку, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Застосування ( продовження) запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність продовження існування ризиків, зазначених в ухвалі суду є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, а й обставини, передбачені ст. 178 КПК України, сукупність відомостей про особу обвинуваченого.

Сукупність відомостей про особу обвинуваченого, які існували на час застосування запобіжного заходу , були відомі слідчому судді та суду , в т.ч. і ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі наявність у обвинуваченого матері похилого віку, його характеристики за місцем проживання не вказують на те, що на даній стадії кримінального провадження ризики, які встановлені при застосуванні запобіжного заходу нівельовані .

Доказів того, що у соціальному, сімейному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які не були враховані судом і які б давали підстави для висновку про нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено .

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України проти основ національної безпеки України , враховуючи обставини та положення, передбачені ч. 6 ст.176,177,178,183,315 КПК України, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, наявні відомості про соціальні зв`язки обвинуваченого, те, що судовий розгляд кримінального провадження перебуває на початковій стадії, суд дійшов обґрунтованого висновку, що продовжують існувати ризики, які зазначені в ухвалі, для запобігання яким підлягає продовженню строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою і що більш м`який запобіжний захід застосований бути не може.

За приписами ч.6 ст.176 КПК , які були враховані судом, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

У рішенні від 19.06.2024 року № 7-р(II)/2024 Конституційний Суд України зауважив, що застосування за частиною шостою статті 176 Кодексу під час дії воєнного стану запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яку підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, громадської безпеки, миру, безпеки, людства та міжнародного правопорядку, за наявності ризиків, визначених статтею 177 Кодексу, є потрібним засобом для забезпечення ефективності розслідування цих злочинів і виконання завдань кримінального провадження в умовах воєнного стану, що обумовлено потребою посиленого захисту суверенітету, територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України.

Зазначеним рішенням Конституційного Суду визнано такою, що відповідає Конституції України (є конституційною), частину шосту статті 176 Кримінального процесуального кодексу України.

Вказана норма кримінального процесуального закону наразі є чинною на території України та не визнана в передбаченому законом порядку не конституційною, внаслідок чого підлягає застосуванню судами під час вирішення питання про застосування до зазначеної категорії осіб запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що суд в даному випадку позбавлений права дискреційного застосування такої норми закону, шляхом здійснення правосуддя лише застосовує норми закону, проте не може перебирати на себе функції законодавчого органу та своїми рішеннями відступати від правових норм чи змінювати їх.

Здійснюючи апеляційний розгляд відповідно до положень ч. 1ст.404 КПК України в межах апеляційних вимог, колегія суддів зазначає, що запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків, передбачених ч. 1ст.177 КПК та запобігання здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. При розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд має перевірити чи знівельовані на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Обґрунтованість підозри перевіряється слідчим суддею на стадії досудового розслідування при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Оскаржувана ухвала постановлена на стадії підготовчого судового провадження.

Висновки обґрунтованості обвинувачення, тобто висновки з питання доведеності чи недоведеності винуватості на підставі оцінки доказів з точки зору їх достатності, допустимості для доведення винуватості обвинуваченої особи вирішується судом на стадії судового розгляду відповідно до положень ст.368 КПК України і не може бути предметом перевірки апеляційного суду в межах визначених ст. 422-1 КПК.

Апеляційний суд на стадії апеляційного перегляду ухвали суду про продовження запобіжного заходу позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні, а також робити висновки щодо доведеності чи недоведеності винуватості особи, тощо.

Тому посилання апеляційної скарги про необґрунтованість пред`явленого обвинувачення та підозри як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали суду є неприйнятними.

Посилання захисника на те, що судом не було взято до уваги відомості про погіршення стану здоров`я обвинуваченого не узгоджуються із мотивами прийнятого судом рішення, з якого вбачається, що стан здоров`я обвинуваченого був врахований судом при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу.

Як видно із ухвали, суд врахував у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, стан здоров`я обвинуваченого та відсутність доказів того, що за станом здоров`я ОСОБА_8 не може утримуватися в установі попереднього ув`язнення.

В умовах слідчого ізолятора медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота організовуються і проводяться відповідно до діючого законодавства України.

Долучені до апеляційної скарги копії медичних документів ( консультативних висновків за листопад 2022 року ) не є підтвердженням актуального стану здоров`я обвинуваченого та неможливості надання йому необхідної медичної допомоги в умовах установи попереднього ув`язнення, де він утримується з серпня 2025 року, чи за необхідності в іншому закладі охорони здоров`я, що надається особам , які утримуються в установі попереднього ув`язнення відповідно до діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги захисника про те прокурор ОСОБА_13 не мав процесуальних повноважень приймати участь в судовому засіданні та подавати і підтримувати клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого через відсутність у нього процесуальних повноважень колегія суддів відхиляє.

Повноваження прокурора, що подав відповідне клопотання підтверджені постановою про зміну складу групи прокуророві у кримінальному провадженні від 09.03.2026 року , згідно з якою до складу групи прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні № 0000292 щодо ОСОБА_8 входить прокурор Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_12 , отже він має процесуальні повноваження бути представником публічного обвинувачення у судовому засіданні та відповідно виносити на розгляд суду відповідні клопотання.

Положення ст. 36, 37 КПК України не передбачають обов`язкову безперервну участь одного й того ж самого прокурора у кримінальному провадженні з моменту внесення відомостей до ЄРДР і до моменту розгляду по суті цього кримінального провадження, оскільки згідно з положенням ч. 3ст. 37 КПК України, повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури.

З матеріалів провадження вбачається, що заявлений прокурору ОСОБА_14 в судовому засіданні 10.03.2026 року був розглянутий судом по суті, у задоволенні відводу відмовлено, зазначена ухвала суду від 10.03.2026 року не є предметом апеляційного перегляду.

Доводи апеляційної скарги захисника про недотримання прокурором положень кримінального процесуального закону щодо змісту клопотання не є переконливими.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закон, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції з підстав та за доводів зазначених в апеляційній скарзі, скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422-1, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 березня 2026 року , якою продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4