Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання заступника начальника відділу поліції - начальника СВ поліції в річковому порту Київ ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 29.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України

У С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду міста Києва надійшло клопотання заступника начальника відділу поліції - начальника СВ поліції в річковому порту Київ ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , про арешт майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2016 році, більш точний час не встановлено, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник злочинний умисел, спрямований на самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,2191 га, розташованої у Деснянському районі м. Києва поблизу озера «Алмазне», а також здійснення самовільного будівництва на ній будівель, з метою подальшого проживання у них та ведення домашнього господарства.

Відповідно відповіді Департаменту захисту довкілля та адаптації до зміни клімату ВО КМР встановлено, що самовільно зайнята земельна ділянка площею 0,2191 га. знаходиться в межах заказника місцевого значення «Троєщенські луки», що є природно-заповідним фондом, тобто відноситься до особливо цінних земель.

Відповідно до розрахунку, який проведений Державною екологічною інспекцією столичного округу, встановлено, що сума завданих збитків внаслідок самовільного захоплення земельної ділянки щодо особливо цінних земель становить 1 639 499 грн.

28.11.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 197-1 КК України.

08.12.2025 Київську міську раду визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Незаконними діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинено збитки територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради на суму 1 639 499 грн. гривень, тому у органу досудового слідства виникла необхідність у застосуванні одного із заходів забезпечення кримінального провадження - арешту майна, з метою забезпечення відшкодування шкоди.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (інд. код НОМЕР_1 ) на праві приватної власності перебуває об?єкт нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером :01:167:0176 площею 0,0772 га, (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 202), яку останній придбав 15.05.2020 року на підставі договору купівлі-продажу за кошти в сумі 65500 грн.

Слідчий, що входить до групи слідчих подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, просив його задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Володільця майна в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, явку уповноваженого представника не забезпечив.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Стаття 170 КПК України встановлює, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, може бути об`єктом конфіскації майна як виду покарання, а також за рахунок нього може бути забезпечене відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до 5 ст. 170 КПК України у випадку накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна. У випадку накладення арешту з метою відшкодування шкоди, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Водночас, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України. До таких ризиків відноситься можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених норм КПК України, при вирішення питання про арешт майна, слідчий суддя має встановити:

1) чи набула особа статусу підозрюваного;

2) чи існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення підозрюваним та чи достатні підстави вважати, що суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна;

3) чи відноситься майно, щодо якого вирішується питання про його арешт до виду майна, на яке можна накладати арешт та чи перебуває воно у власності осіб, щодо майна яких дозволено накладення арешту з відповідною метою;

4) чи можливо накласти арешт на вказане майно з метою забезпечення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

5) чи можливо за допомогою арешту досягнути завдань, для виконання яких прокурор звертається із відповідним клопотанням;

6) чи будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються внаслідок його застосування.

З урахуванням вказаного, дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя, приходить до наступного висновку.

Арешт майна з метою забезпечення можливої конфіскації на стадії досудового розслідування може бути застосований лише до підозрюваного.

Як встановлено слідчим суддею, 28.11.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме, самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 має статус підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Оцінивши докази в їх сукупності з доводами клопотання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Частина 10 статті 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчий у своєму клопотанні просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належать на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_4 , а саме на: земельну ділянку за кадастровим номером :01:167:0176 площею 0,0772 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 202) яка на праві власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (інд. код НОМЕР_1 ).

Слідчим суддею встановлено, що вказане нерухоме майно, на праві власності належать підозрюваному ОСОБА_4 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, при цьому обмежень чи заборон щодо накладення арешту на таке майно слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У цьому кримінальному провадженні необхідність арешту майна обумовлена забезпеченням відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, для запобігання можливість відчуження цього майна власником чи довіреними особами.

За таких умов, заявлені слідчим підстави арешту є виправданими, а переслідувані цілі можуть бути досягнуті через застосування до майна підозрюваного саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, їх специфіку і тяжкість, наявність обґрунтованої підозри у їх вчиненні особи, яка є власником такого майна. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження є виправданими, співмірними із завданнями кримінального провадження та пропорційними меті, з якою такі обмеження застосовуються.

Також слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації правомочностей щодо таких прав, такий захід є тимчасовим.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність необхідних і достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 131, 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання заступника начальника відділу поліції - начальника СВ поліції в річковому порту Київ ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 29.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України - задовольнити;

Накласти арешт на на земельну ділянку за кадастровим номером :01:167:0176 площею 0,0772 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 202) яка на праві власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (інд. код НОМЕР_1 );

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя Подільського

районного суду м. Києва ОСОБА_1