Справа № 331/1115/26
Провадження № 1-кс/331/281/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Олександрівського районного суду міста Запоріжжя матеріали клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000115, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 лютого 2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000115, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 лютого 2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділенням Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000115 від 05 лютого 2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало повідомлення, яке надійшло 04 лютого 2026 року о 09 год. 59 хв. до Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про те, що за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , помер громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Труп з ознаками муміфікації було оглянуто та направлено до ДСУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР (ЄО-1816).

В рамках даного кримінального провадження, 04.02.2026 року слідчим було проведено огляд, за правилами обшуку, місця події за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; папку з документами на домоволодіння і ключ від накидного замка на вхідні двері до квартири.

У клопотанні про арешт майна, слідчий, посилаючись на положення п. 1) ч. 2 ст. 170 КПК України, стверджує, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучені 04.02.2026 року під час проведення огляду місця події предмети, за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберігають на собі його сліди. За викладених вище обставин, з метою збереження речових доказів та подальшого призначення комплексних судових експертизи, слідчий просить задовольнити клопотання та накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні , яке було вилучено 04.02.2026 року під час проведення огляду квартири АДРЕСА_2 .

У судове засідання слідчий слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 не з`явився, проте надав до канцелярії суду заяву, в якій клопотання підтримує у повному обсязі та просить клопотання задовольнити, при цьому, розгляд справи провести без його участі та без застосування технічних засобів фіксації судового засідання.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Неприбуття у судове засідання слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, а також додані до клопотання документи на його обґрунтування щодо необхідності накладення арешту на перелічене у клопотанні майно, та проаналізувавши докази на підтвердження та обґрунтування заявленого слідчим клопотання у їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7) ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 діючого КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно положень статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За змістом частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу, зокрема, якщо вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно статті 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якої метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, встановлених ч. 3 ст. 233 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000115 від 05.02.2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом смерті громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до матеріалів клопотання, тіло ОСОБА_5 було знайдено у квартирі, оглянуто та направлено до ДСУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР.

Пунктами 1), 2) частини 2 статті 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Аналізуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що вилучені 04.02.2026 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , речі та майно, а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; папку з документами на домоволодіння і ключ від накидного замка на вхідні двері до квартири, не можуть бути використані як речові докази по кримінальному провадженню, оскільки в силу вимог ч. 3 ст. 233 КПК України є недопустимими, а отже підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на вищевказане майно відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 98, 100, 107, 167, 170-173, 309, 369, 372, 392, 532 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000115, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 лютого 2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 13 лютого 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1