Справа № 712/4144/26
Провадження № 1-кс/712/1742/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, подане у рамках кримінального провадження № 0003462 від 18.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст поданого клопотання та його обґрунтування

Прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0003462 від 18.10.2025, відкритому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, на майно третьої особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:008:0296; квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_3 ; об`єкт незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_4 , кадастровий номер :06:001:0622; земельну ділянку, кадастровий номер :01:008:0296; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :01:093:0343.

Клопотання мотивоване тим, що у ході досудового розслідування встановлено причетність ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, а санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді конфіскації майна. Прокурор зазначає, що підозрюваний використовував у своїй злочинній діяльності нерухоме майно, яке належить його матері ОСОБА_4 , а тому накладення арешту необхідне для запобігання можливому відчуженню цього майна та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Також прокурор посилається на положення ч. 4 ст. 170 КПК України та зазначає, що клопотання підлягає розгляду без виклику сторони захисту у зв`язку з ризиком відчуження майна.

Позиції сторін кримінального провадження

У судове засідання прокурор не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

З огляду на зміст клопотання та з метою забезпечення його розгляду, слідчий суддя дійшов висновку про можливість проведення судового розгляду без виклику власника майна.

Нормативне регулювання арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає спеціальній конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.

За змістом ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт може бути накладений на майно третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації. При цьому арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Водночас відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність передбачених законом підстав і ризиків; при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що підстав для його задоволення немає.

Як убачається зі змісту поданого клопотання, прокурор просить накласти арешт не на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а на нерухоме майно та земельні ділянки, які належать ОСОБА_4 , тобто третій особі. При цьому клопотання обґрунтоване саме необхідністю забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки прокурор посилається на санкцію ч. 3 ст. 307 КК України, яка передбачає можливість застосування конфіскації майна. Разом із тим за змістом ч. 5 ст. 170 КПК України арешт майна з такою метою може бути накладений лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Отже, арешт майна третьої особи з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання законом не передбачений.

Посилання прокурора на ч. 4 ст. 170 КПК України також не можуть бути підставою для задоволення клопотання. За змістом цієї норми арешт майна третьої особи допускається у випадку, якщо існують достатні підстави вважати, що таке майно підлягатиме спеціальній конфіскації, а сама третя особа набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що це майно відповідає ознакам, визначеним пунктами 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України. Спеціальна конфіскація, у свою чергу, застосовується, якщо майно одержане внаслідок кримінального правопорушення, є доходом від нього, призначалося для його фінансування, було предметом правопорушення або засобом чи знаряддям його вчинення.

Однак у клопотанні та доданих до нього матеріалах не наведено достатніх даних про те, що майно ОСОБА_4 було одержане внаслідок кримінального правопорушення, є доходом від нього, призначалося чи використовувалося для фінансування кримінального правопорушення, було його предметом або знаряддям у розумінні положень про спеціальну конфіскацію. Так само не наведено відомостей про те, що ОСОБА_4 набула це майно безоплатно або за неринковою ціною та знала чи повинна була знати про його можливий злочинний характер або незаконне використання. Саме по собі посилання на те, що підозрюваний використовував належне матері майно у своїй діяльності, без наведення конкретних обставин, які б утворювали підстави для спеціальної конфіскації майна третьої особи, не є достатнім для накладення арешту.

Керуючись ст. 2, 7, 131-132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, подане у рамках кримінального провадження № 0003462 від 18.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1