Провадження №: 1-в/752/76/26
У Х В А Л А

12.02.2026 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві

поданняМиргородського міського сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Полтавській області
прозвільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку
відносноОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 , який вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 11.04.2018 у справі № 752/22740/17 був засуджений у кримінальному проваджені № 008854 до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (порушення безпеки правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження).

Подання оформлене з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України та ч. 1 ст. 537 КПК України.

Відповідно до заяви від 02.02.2026 орган з питань пробації клопотав перед судом про розгляд подання за відсутності представника.

Засуджений ОСОБА_4 , як вбачається з представлених суду матеріалів, є військовослужбовцем, а тому його неявка в судове засідання є ускладненою з об`єктивних причин.

З огляду на необов`язковість явки учасників провадження до суду для участі в судовому засіданні, в якому відбувається розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням вироку, розгляд подання проведено на підставі наявних матеріалів та за участі прокурора, який не висловив обґрунтованих заперечень щодо вимог, заявлених органом з питань пробації.

У ході розгляду подання судом встановлено, що вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 11.04.2018 у справі № 752/22740/17 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та засуджено до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Вирок набув законної сили 17.01.2019.

З аналізу отриманого подання та документів, які були до нього приєднано, слідує, що 05.03.2019 Миргородським міськрайонним сектором з питань пробації поставлено на облік засудженого ОСОБА_4 та було направлений виклик до органу питань пробації за місцем його проживання, що вказаний у вироку: АДРЕСА_1 , проте ОСОБА_4 на виклик 12.03.2019 не з`явився.

13.03.2019 ОСОБА_4 повторно направлено виклик за

місцем проживання до Миргородського міськрайонного сектору з питань пробаці на 20.03.2019.

На цей виклик засуджений також не з`явився.

21.03.2019 працівниками Миргородського міськрайонного сектору з питань пробації здійснено прибуття до за адресою місця мешкання засудженого (

АДРЕСА_1 ), проте ні ОСОБА_4 , ні інших мешканців у квартирі виявлено не було, а зі слів сусідки ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина ОСОБА_4 вона давно не

бачила. Повідомила, що квартиру дружина ОСОБА_4 здає в найм іншим особам подобово, а сам засуджений може перебувати в м. Києві, однак адресу вона не знає.

Надалі, з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 , Миргородським міськрайонним сектором з питань пробації проводилися численні заходи, зокрема скеровувалися запити до Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради, Ізолятора тимчасового тримання № 5 Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної установи "Полтавська установа виконання покарань (№ 23)", Миргородського об`єднаного військового комісаріату, Полтавської обласної клінічної лікарня ім.. М.В. Скліфасовського, Комунального некомерційного підприємства "Миргородська центральна районна лікарня", Миргородської центральної районної лікарні, Станції екстреної медичної допомоги № 4.

З листів, які надійшли у відповідь на вказані запити, виявити місце перебування ОСОБА_4 не видалося за можливе.

05.04.2019 до Миргородського відділення поліції Головного управління поліції в Полтавській області скеровано клопотання про оголошення в розшук ОСОБА_4 .

Згідно з листом Миргородського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 16.04.2019 щодо ОСОБА_4 заведено оперативно-розшукову справу № 3/19 категорії "Розшук" та оголошено засудженого у державний розшук як особу, яка ухиляється від покарання у вигляді обмеження волі за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У квітні 2019 року до Голосіївського районного суду міста Києва спрямовано подання про вирішення питання щодо направлення засудженої особи до місця відбування покарання в порядку встановленому для осіб засуджених до позбавлення волі.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21.04.2021 вказане подання Миргородського міськрайонного сектору з питань пробації задоволено частково та ухвалено засудженого ОСОБА_4 направити до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Надалі, 27.07.2023 з пояснень дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_6 з`ясовано, що ОСОБА_4 з 26.02.2022 проходить військову службу.

16.08.2023 від Військової частини НОМЕР_1 органом з питань пробації отримано відомості про проходження ОСОБА_4 військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 з 26.02.2022.

26.09.2023 від Миргородського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області отримано лист з даними про те, що 25.09.2023 закрито оперативно-розшукову справу № 3/19 та припинено державний розшук засудженого у зв?язку з встановленням місцезнаходження останнього.

27.12.2024, 03.01.2025, 28.02.2025 до Військової частини НОМЕР_1 органом з питань пробації направлялися запити щодо проходження військової служби ОСОБА_4

17.02.2025 отримано повідомлення Військової частини НОМЕР_1 про проходження ОСОБА_4 військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 з 26.02.2022.

26.01.2026 від ОСОБА_4 інспектором з питань пробації отримано відомості про те, що він є військовослужбовцем, знаходиться у відпустці та перебуває з 20.11.2025 на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_3 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 КК України у разі засудження до покарання у виді обмеження волі особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком покарання не було виконано впродовж трьох років.

Оскільки вирок Голосіївського районного суду міста Києва щодо ОСОБА_7 був постановлений 11.04.2018 та набув законної сили 17.01.2019, то станом на момент звернення до суду уповноваженого органу з питань пробації (лютий 2026 року) строк давності виконання обвинувального вироку, сплинув.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв?язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких с безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків.

Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Наведені обґрунтування дають підставу вести мову про те, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли

засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Відповідно до ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Досліджені в судовому засіданні та оцінені в рамках правового поля матеріали з особової справи засудженого, в своїй сукупностівказують на те, що орган з питань пробації протягом багатьох років вживав ряд активних заходів та необхідних дій у межах власної компетенції задля фактичного виконання вироку та понесення засудженим покарання, проте з об`єктивних причин станом на лютий 2026 року вирок є не виконаним, покарання не є понесеним у повному обсязі, тоді як строки давності виконання вищевказаного обвинувального вироку спливли, а щодо ОСОБА_4 обвинувальні вироки за умисне невиконання судового рішення, за ухилення від покарання тощо, не постановлювалися.

Вважаючи на викладене, засуджений підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України, ст. 372, 295, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити подання Миргородського міського сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Полтавській області від 02.02.2026.

2. Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 11.04.2018 у справі № 752/22740/17 у кримінальному провадженні № 008854 у виді обмеження волі на строк один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами за строк три роки) у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1