Номер провадження 1-кс/754/373/26
Справа № 754/2234/26
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2026 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в м. Києві клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових роззслідувань 14.02.2026 за №0000334, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

16.02.2026 до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування №0000334 від 14.02.2026 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, про арешт майна, а саме на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які на праві власності належать: ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор посилається на те, що у провадженні СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000334 від 14.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.02.2026 на спец-лінію «102» надійшло повідомлення з приводу здійснення незаконної діяльності з організації та проведення азартних ігор за адресою: місто Київ, вул. Радунська, 5-А.

Виїздом слідчо-оперативної групи Деснянського УП ГУНП у м. Києві вказана інформація підтвердилась.

Слід зазначити, що на момент прибуття працівників Деснянського УП ГУНП у м. Києві, за адресою проведення незаконної діяльності у сфері азартних ігор, а саме: місто Київ, вул. Радунська, 5-А, доступ до таких приміщень не обмежувався.

Так, 14.02.2026 у період часу 14:12 год. до 15:08 год. у відповідності до положень ч. 3 ст. 233 КПК України з метою врятування майна, а саме: речей, які є доказами вчинення кримінального правопорушення, проведено обшук у нежитловому приміщенні за адресою: місто Київ, вул. Радунська, 5-А, під час якого виявлено та вилучено:

- 7 комп`ютерних мишок які поміщено до спеціального пакету № WAR1786278;

-9 комп`ютерних клавіатур, які поміщено до спеціального пакету KIV №6119708;

-16 системних блоків, які опечатані бирками № NPP 0153087; NPP 0153088; NPP 0153086; NPP 0153085; NPP 0153084; NPP 0153083; NPP 0153081; NPP0153089; NPP 0153090; NPP 0153092; NPP 0153094; NPP 0153095; NPP 0153096; NPP 0153097; NPP 0153098; NPP0153093;

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 14.02.2026 вилучені в ході обшуку речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000334.

Додатково, постановою слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 14.02.2026 нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000334.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належать: ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримала та просила про його задоволення.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя доходить таких висновків.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

- підстави і мету, відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна;

- перелік і види майна, що належить арештувати;

- документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

У клопотанні про арешт майна, слідчий, прокурор повинен чітко вказати перелік і види майна, що належить арештувати. Тобто в клопотанні мають бути зазначені всі ідентифікаційні ознаки майна, про арешт якого клопоче сторона обвинувачення.

З урахуванням положень ст. 27 КПК України, якими визначені завдання кримінального судочинства, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно положень ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто ке може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказані обставини мають істотне значення при вирішенні питання щодо накладення арешту на зазначене в клопотанні майно. Недотримання вимог закону слідчим позбавляє суд можливості прийняти законне та обгрутнтоване рішення щодо розгляду клопотання про арешт майна по суті.

Згідно норм ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вбачається з клопотання прокурора та додатків до клопотання майно про арешт якого клопоче прокурор, на праві власності належить, ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотання прокурора та доданих до нього матеріалів не вбачається підстав накладення арешту на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, оскільки такий захід забезпечення провадження перешкоджатиме вільному володінню законним власником майна та є надмірним для вказаного майна, оскільки його ознаки не відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

Разом з тим, у судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 16.02.2026 у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про надання дозволу на проведення обшуку у нежитлових приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належать: ОСОБА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правові підстави для арешту майна, однак у вказаному кримінальному провадженні правові підстави для накладення арешту на майно, яке зазначає прокурор у своєму клопотанні відсутні, відтак у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170, 171, 173, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових роззслідувань 14.02.2026 за №0000334, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1