ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/209/26 Справа № 697/1815/22 Категорія: ч. 2 ст. 289 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Черкаси

Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу перш. заступ. керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Канівського міськрайсуду Черкаської обл. від 7.08.2025 р. у кримінальному провадженні № 0000236 від 01.10.2022 р., -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком ОСОБА_8 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ромни Сумської обл., грома-

дянин України, має середню спеціальну осві-

ту, розлучений, не працює, раніше судимий:

-13.02.2009 р. Роменським міськрайсудом Сум-

ської обл. за ч. 1 , ч. 3 ст. 185 КК України до 3

років позбавлення волі;

- 1.09.2009 р. Роменським міськрайсудом Сум-

ської обл. за ч. 3 ст. 187 КК України до 5 років

6 місяців позбавлення волі;

- 11.02.2010 р. Новоазовським райсудом Доне-

цької обл. за ч. 3 ст. 185 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 4.02.2015 р. Полтавським райсудом Полтав-

ської обл. за ч. 1 ст. 309 КК України до 7 років

1 місяця позбавлення волі;

- 23.11.2016 р. Лубенським міськрайсудом

Полтавської обл. за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 рокiв позбавлення волі; 5.06.2023 р. Роменським міськрайсудом Сумської обл. за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України до 5 років позбавлення волі; зареєстрований АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та йому призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, та покаранням, призначеним вироком Роменського міськрайсуду Сумської обл. від 5.06.2023 р. за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України, яким ОСОБА_8 засуджено до 5 років позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу не обирався.

Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 3.11.2022 р. по день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати: за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-22/11452-АВ від 11.11.2022 р. на суму 755,12 грн.; за проведення судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/124-22/11392-Д від 18.10.2022 р. на суму 943,90 грн., а всього 1 699,02 грн. на користь держави.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Канівського міськрайсуду Черкаської обл. від 11.10.2022 р. у справі № 697/1555/22 (провадження № 1-кс/697/224/2022) на скутер марки Honda Lead, р/номер НОМЕР_1 , та ключі у кількості 5 шт.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази судом вирішені відповідно до вимог КПК України.

Вироком суду встановлено, що 1.10.2022 р. приблизно о 12.30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік магазину «Фемелі», який розташований по вул. Святослава Князя, 52 в с. Грищинці Черкаського р-ну Черкаської обл., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння транспортним засобом, попросив ОСОБА_11 дати йому проїхатись на скутері Honda Lead, р/номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , до обумовленого ними місця, після чого пообіцяв одразу повернутись на скутері назад до ОСОБА_11 , хоча в дійсності намірів повертати транспортний засіб не мав. ОСОБА_11 , введений в оману відносно дійсних намірів ОСОБА_8 , дозволив останньому проїхати на скутері на невелику відстань до обумовленого ними місця, після чого ОСОБА_8 , сівши на вже заведений потерпілим скутер, розпочав рух на скутері і попрямував на ньому в напрямку м. Кагарлик Київської обл. та, таким чином, шляхом обману незаконно заволодів транспортним засобом ОСОБА_11 .

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, перш. заступ. керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок стосовно ОСОБА_8 через неправильне застосування судом Закону України про кримінальну відповідальність: виключити з резолютивної частини вироку рішення про зарахування ОСОБА_10 у строк відбутого покарання строку попереднього ув`язнення; доповнити резолютивну частину вироку третім абзацом такого змісту: згідно з положеннями ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати в строк остаточно призначеного за сукупністю злочинів покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком, а саме вироком Роменського міськрайсуду Сумської обл. від 5.06.2023 р.; в решті вирок залишити без змін.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що відповідно до вимог ст. 374 КПК України у резолютивній частині обвинувального вироку, окрім іншого, суд має зазначити початок строку відбування покарання та рішення про зарахування досудового тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, інкримінований ОСОБА_10 злочин вчинено до ухвалення стосовно нього вироку Роменським міськрайсудом Сумської обл. від 5.06.2023 р. за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України з призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За такими ж правилами та принципами призначається покарання у випадку встановлення, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, що врегульовано нормами ч. 4 ст. 70 КК України. Водночас у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Проте, незважаючи на вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та особливості застосування цієї норми кримінального закону, суд при ухваленні вироку не врахував ці норми в частині необхідності зарахування у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, частково відбутого ОСОБА_8 покарання за попереднім вироком Роменського міськрайсуду Сумської обл. від 5.06.2023 р. з урахуванням положень ст. 72 КК України.

Натомість у резолютивній частині вироку судом вирішено зарахувати у строк відбуття покарання обвинуваченому строк попереднього ув`язнення з 3.11.2022 р. по день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Водночас, з матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України вбачається, що стосовно нього застосовувався тільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (в нічний час доби) та останній на стадії досудового розслідування та судового розгляду цього провадження під вартою не перебував.

Разом з тим, ОСОБА_8 був затриманий, перебував під вартою та відбуває покарання в іншому кримінальному провадженні, а саме за вироком Роменського міськрайсуду Сумської обл. від 5.06.2023 р. за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання Черкаського апеляційного суду, призначене на 17.02.2026 р. не з`явився, належним чином був повідомлений про день, час та місце судового засідання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень на адресу ОСОБА_11 (т. 2, а. пр. 144-145). Заяви про відкладення розгляду не надав. Справу було розглянуто без його участі тому, що відповідно до вимог ст. 405 КПК України його участь не є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу перш. заступ. керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 та просив задовольнити її із вказаних у ній мотивів, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Так, висновок місцевого суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується всією сукупністю досліджених судом доказів, які в судовому засіданні належним чином перевірено та оцінено, відповідно до вимог ст. 374 КПК України і приведені у вироку, не викликають сумнівів у своїй достовірності, а скоєне ОСОБА_8 кримінальне правопорушення правильно кваліфіковане за ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, висновок місцевого суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду в апеляційному порядку не заперечується, а враховуючи, що прокурор в апеляційній скарзі не оскаржує висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини, а інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевірялися, відповідно до ст. 404 КПК України.

У зв`язку з цим апеляційним судом вказаний вирок перевіряється лише в частині законності та правильності призначеного покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до п. 4 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є:

1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню;

2) застосування закону, який не підлягає застосуванню;

3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту;

4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як встановив апеляційний суд, інкримінований ОСОБА_10 злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, вчинений ним 1.10.2022 р., тобто до ухвалення стосовно нього вироку Роменським міськрайсудом Сумської обл. від 5.06.2023 р. за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України (т. 2, а. пр. 57-60).

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За такими ж правилами та принципами призначається покарання у випадку встановлення, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, що врегульовано нормами ч. 4 ст. 70 КК України. Водночас, у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Проте, незважаючи на вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та особливості застосування цієї норми кримінального закону, суд першої інстанції при ухваленні вироку не врахував вимоги ч. 4 ст. 70 КК України в частині необхідності зарахування у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, частково відбутого ОСОБА_8 покарання за попереднім вироком Роменського міськрайсуду Сумської обл. від 05.06.2023 р. з урахуванням положень ст. 72 КК України.

Місцевий суд у резолютивній частині оскаржуваного вироку зарахував у строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 3.11.2022 р. по день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Проте, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 289 КК України на стадії досудового розслідування та судового розгляду цього провадження під вартою не перебував, а за оскаржуваним вироком запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 взагалі не обирався (т. 1, а. пр. 5, т. 2, а. пр. 113).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 був затриманий, перебував під вартою та відбуває покарання в іншому кримінальному провадженні, а саме за вироком Роменського міськрайсуду Сумської обл. від 5.06.2023 р. за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 296 КК України з 3.11.2022 р. (т. 2, а. пр. 60-об.).

Таким чином, під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції невірно зарахував обвинуваченому ОСОБА_10 у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення, оскільки це покарання стосувалось іншого кримінального провадження, чим безумовно допустив неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, про що слушно вказує прокурор в своїй апеляції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_10 у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України необхідно зарахувати в строк остаточно призначеного покарання частину відбутого покарання за вироком Роменського міськрайсуду Сумської обл. від 5.06.2023 р., яка станом на день ухвалення рішення апеляційним судом 17.02.2026 р. становить 3 роки 3 місяці 14 днів.

Початок строку відбування покарання необхідно рахувати ОСОБА_10 з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги перш. заст. керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 є слушними тому, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають до задоволення, а вирок суду - до зміни в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Канівського міськрайсуду Черкаської обл. від 7.08.2025 р. стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання у виді 1 місяця позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Роменського міськрайсуду Сумської обл. від 5.06.2023 р. та покарання, призначеного за цим вироком, остаточно вважати засудженим ОСОБА_8 до 6 років 1 місяця позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_10 в строк остаточно призначеного покарання частину відбутого покарання за вироком Роменського міськрайсуду Сумської обл. від 5.06.2023 р. станом на день ухвалення рішення апеляційним судом у розмірі 3 роки 3 місяці 14 днів.

Виключити з резолютивної частини вироку рішення про зарахування у строк відбутого покарання строку попереднього ув`язнення з 3.11.2022 р. по день набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання рахувати ОСОБА_10 з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.

В решті вирок суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу перш. заст. керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з моменту вручення йому ухвали суду.

Головуючий

Судді