Єд. унік. № 243/2336/26
Провадження № 1-кс/243/146/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Слов`янськ

Слідчий суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, Полтавської область, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, оператора безпілотних літальних апаратів відділення безпілотних авіаційних комплексів розвідувального взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000538 від 13.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2026 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, надійшло клопотання слідчого СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000538 від 13.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Із вказаного клопотання вбачається, що в провадженні слідчого відділу ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000538 від 13.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді оператора безпілотних літальних апаратів відділення безпілотних авіаційних комплексів розвідувального взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28 33, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 12 березня 2026 року близько о 00 год. 30 хв. (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), перебував в польовому укритті військового призначення (бліндаж) за координатами 48.8463621, 37.3492580 на околицях АДРЕСА_3 , сумісно з військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період оператором безпілотних літальних апаратів відділення безпілотних авіаційних комплексів розвідувального взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Під час спілкування між солдатом ОСОБА_5 , з однієї сторони, та солдатом ОСОБА_7 , з іншої, на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин трапилася сварка, в ході якої у солдата ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_7 . Перебуваючи у вказаному місці, у зазначений час, солдат ОСОБА_5 , під час конфлікту, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, які склались під час проходження військової служби, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, діючи з прямим умислом, маючи намір на умисне протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень солдату ОСОБА_7 , наніс кулаком правої руки не менше 2 ударів в область голови останнього, після чого солдат ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу наніс правою ногою не менше 2-3 удари в область тулубу а також верхніх та нижніх кінцівок солдата ОСОБА_7 , чим спричинив останньому: ЗТГ. Лівобічний пневмоторакс. Забої, підшкірна гематоми грудної стінки зліва, лівого плеча, лівої здухвинної ділянки, обох нижніх кінцівок.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння

14 березня 2026 року солдата ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У клопотанні слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав наведених у ньому, просив задовольнити його у повному обсязі, вважає, що існують всі підстави для його задоволення. Зазначив, що на теперішній час зібрано достатньо доказів щодо наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним злочину. Вважає, що підозрюваний може ухилитися від слідства та суду.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на його необґрунтованість.

Підозрюваний ОСОБА_5 судовому засіданні заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що перебуває на обліку у лікаря нарколога, приймає замісьній терапії. Вже 8 днів не примає лікі, погано себе почуває, намагався собі порізати вени, бився головою об кровать, щоб вбити себе.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, вивчивши копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею встановлено наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме протоколами слідчих дій протокол огляду місця подій від 13.03.2026 року, відповідно до якого 13.03.2026 року в період часу з 18 год. 00 хв. до 18 год. 20 хв. слідчим СВ ВП №4 Краматорського РУП ГКНП в Донецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_8 була оглянута відкрита ділянка місцевості, яка розташована на території лісосмуги с. Черкаське, Краматорського району, Будь-яких речей та слідів боротьби виявлено не було., протокол допиту свідка ОСОБА_9 , який показав, що 13.03.2026 приблизно о 00 год. 00 хв. вийшов перевірити наявність особового складу. Проходячи повз одного з бліндажів побачив що всередині перебувало двоє військовослужбовців, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . ОСОБА_10 повзав на четвереньках, перебував у нерівноваженому стані «промовляв про якихось жаб». Після чого свідок пішов та повернувся десь через 10 хв та побачив, що військовослужбовець ОСОБА_7 лежав на спині по середині бліндажу на підлозі, ноги останнього були розташовані по напрямку до виходу з бліндажу, та в той час військовослужбовець ОСОБА_5 перебував з правої сторони поряд з ОСОБА_7 та побачив, як ОСОБА_5 правою ногою, яка була взута в уставні берці здійснив два удари в область грудної клітини. При цьому ОСОБА_5 нецензурно висловився у бік ОСОБА_7 , та промовив: «Як ти вже мене за***в». Військовослужбовець ОСОБА_7 під час того, як його вдарив ОСОБА_5 мовчав, не стогнав, та від ударів не увертався., протокол проведення слідчого експерименту від 13.03.2026 року, відповідно до якого в період часу з 23 год. 49 хв. до 23 год. 56 хв. за участі свідка ОСОБА_9 проведено слідчий експеримент під час якого останній показав механізм та локалізацію ударів які наносив ОСОБА_5 військовослужбовцю ОСОБА_7 , протокол допиту свідка ОСОБА_11 , від 13 березня 2026 року, який показав, що 11.03.2026 о у вечірній час до їхнього підрозділу який розташовувався поблизу с. Черкаське, Краматорського району, Донецької області, було доставлено ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , по прибуттю на службу вказані військовослужбовці поводили себе не спокійно та трохи агресивно тоді було прийнято рішення помістити обох в окремий бліндаж для подальшого проходження служби та облаштування вказаного бліндажа. 12.03.2026 приблизно о 09 годині 00 хвилин я почув з бліндажа ОСОБА_7 та ОСОБА_5 незрозумілі крики, підійшовши ближче він побачив що це кричить ОСОБА_5 , почавши з ним спілкуватись останній мені повідомив що перебуває на програмі у зв`язку з наркотичною залежністю та що потребує пігулок. Далі він викликав медиків нашого підрозділу для надання останньому медичної допомоги, після того як медики вкололи йому препарат вони поїхали, де ОСОБА_7 та ОСОБА_5 далі перебували в бліндажі. 13.03.2026 приблизно о 09 годині 00 хвилин приїхали медики їхнього підрозділу, де вони пояснили, що дослідивши усі медичні довідки ОСОБА_7 , то прийшли до висновку що останній потребує в додатковому медичному огляді. Тоді як мені вже пізніше стало відомо, при додатковому медичному огляді у ОСОБА_7 було виявлено численні гематоми по усій поверхні тіла., протокол допиту свідка ОСОБА_12 , який показав, що приблизно о ранковий час я привіз новоприбулих військовослужбовців до лісопосадки поблизу с. Черкаське, Краматорського району Донецької області, де один з військовослужбовців був ОСОБА_10 , 13.03.202 приблизно у ранковий час за наказом командира, я разом з санітарним інструктором медичного пункту прибув у лісопосадку яка розташовується поблизу с. Черкаське, Краматорського району, Донецької області, де ОСОБА_13 оглянула новоприбулих військовослужбовців. У весь час я знаходився в автомобілі, де через деякий час Кліцук повернулась з ОСОБА_10 якого занесли до автомобіля на ношах, де після огляду останнього виникла необхідність у його госпіталізації, протокол допиту свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що 13.03.202 приблизно у ранковий час за наказом командира, прибула у лісопосадку яка розташовується поблизу с. Черкаське, Краматорського району, Донецької області, де оглянула новоприбулих військовослужбовців. У ОСОБА_10 було виявлено гострий психотичний розлад, його направлено до медичного шпиталю, де в ході огляду у останнього було виявлено лівобічний пневмоторакс, ЗТГ, підшкірна гематома грудної стінки зліва, лівого плеча, лівої здухвинної ділянки обох нижніх кінцівок., форма первинної облікової документації №001/о від 13.03.2026 року, відповідно до якої у ОСОБА_10 виявлено гострий психотичний розлад органічного генезу, ЗТГ, лівобічний пневмоторакс, забої, підшорна гематома грудної стінки зліва лівого плеча, лівої здухвинної ділянки обох нижніх кінцівок, протокол проведення слідчого експерименту від 14.03.2026 року проведеного за учсті підозрюваного ОСОБА_5 .

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем за призовом під час мобілізації. Зі слів підозрюваного перебуває на обліка у лікаря нарколога та отримує замісну терапію, не одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має. Йому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за яке чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, свідчать про існування на даний час ризиків, передбачених пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду та здійснювати вплив на свідків, більшість з яких перебували разом з ним на військовій службі, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим недостатньо застосовувати відносно нього більш м?який запобіжний захід для запобігання цим ризикам, тому суд вважає, що є законні підстави для обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Окрім того, встановивши ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, адже дії ОСОБА_5 , який є підозрюваним у вчиненні особливо тяжкого злочину під час воєнного стану, щодо переховування від органу досудового розслідування (у разі їх застосування) утворять склад іншого злочину, кваліфікованого за ч.5 ст. 407 або ч.4 ст. 408 КК України.

Водночас, слідчий суддя не вбачає наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки такі висновки слідчого є припущеннями, що не підтверджені будь-якими фактичними даними. Не виключаючи можливість настання таких обставин, слідчий суддя зважає на значно низький ступінь ймовірності їх настання для того, щоб встановити наявність такого ризику.

Слідчий суддя враховує, що даний запобіжний захід є винятковим, однак, на думку слідчого судді, без застосованого саме такого заходу забезпечення кримінального провадження існує ризик щодо неможливості досягнення мети щодо виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку не зможе запобігти доведеним ризику або ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою. Крім того судом враховується, що підозрюваний може вчинити самогубство, або нашкодити собі, оскільки за час перебування на гаупвахті вночі постійно бився головою об ліжко, вчинив самокалічення.

Так, неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_5 , повинен повернутися до місця мешкання, тобто у м. Полтава, що є віддаленим містом від органу досудового розслідування та вказана адреса не перевірена органом досудового розслідування, разом з тим вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану, може створити негативну тенденцію для інших військовослужбовців, які умисно можуть вчиняти інші злочини, в тому числі й військові аби не захищати територіальну цілісність країни на лінії зіткнення.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний зареєстрований у м. Полтава, що є віддаленим містом від органу досудового розслідування та вказана адреса не перевірена органом досудового розслідування, разом з тим вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану, може створити негативну тенденцію для інших військовослужбовців, які умисно можуть вчиняти інші злочини, в тому числі й військові аби не захищати територіальну цілісність країни на лінії зіткнення, що може призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України, а тому обрання відносно нього іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду. Більше того, за таких обставин ОСОБА_5 отримає можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні будь-яким чином.

Окрім того, слід зазначити, що наявність введеного в Україні воєнного стану суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Таким чином, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Враховуючи вищезазначене слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 травня 2026 року. Строк тримання під вартою слід обраховувати з моменту затримання згідно протоколу затримання від 14.03.2026, а саме з 14.03.2026.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає можливим не визначати розмір застави у відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 182, 183, 194 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000538 від 13.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4) строком до 12 травня 2026 включно.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, підозрюваному та направити для виконання до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення, підлягає негайному виконанню.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали буде оголошено 16 березня 2026 року об 11-15.

Слідчий суддя ОСОБА_1