Справа № 461/1372/26
Провадження № 1-кс/461/930/26
УХВАЛА

18.02.2026 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , особи в інтересах якої подано скаргу ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність начальника Державної установи «Львівська установа виконання покарань №19»,

встановив:

адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України, звернувся до слідчого судді Галицького районного суду міста Львова із скаргою бездіяльність начальника Державної установи «Львівська установа виконання покарань №19».

Обґрунтовуючи наведену скаргу, адвокат, наводячи положення чинного КПК України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Конституції України, вказує, що ним надається безоплатна правнича допомога - захист ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №001462 від 21.08.2025 року, на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 29 жовтня 2025 року № 001-130003560.

22.12.2025 року постановою в.о. керівника Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_6 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №001462 від 21.08.2025 року продовжено до трьох місяців, тобто до 29.01.2026 року.

27.01.2026 року ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова (справа №463/10243/25, провадження № 1-кс/463/1163/26), винесеною у межах кримінального провадження №001462 від 21.08.2025 року, підзахисній ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19». Вказаною ухвалою визначено строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 діб, але в межах строку досудового розслідування.

23.01.2026 року підозрюваній ОСОБА_4 вручене повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Крім цього, після завершення ознайомлення із матеріалами досудового розслідування, а саме 30.01.2026 року, в приміщенні Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області, підозрюваній ОСОБА_4 та захиснику було вручено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №001462 від 21.08.2025 року.

04.02.2026 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №001462 від 21.08.2025 року надійшов на розгляд до Личаківського районного суду м.Львова (справа № 463/960/26).

Відтак, 04.02.2026 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №001462 від 21.08.2025 року було завершено, в силу положень ч. 4 ст. 110, п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України. Отже, захисник вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 , що визначений ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27.01.2026 року, завершено, а вона мала бути негайно звільнена з-під варти.

17.02.2026 року, відповідно до ухвали суду від 27.01.2026 року про продовження строку тримання під вартою та постанови в.о. керівника Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_6 про продовження строку досудового розслідування від 22.12.2025 року, у зв`язку із закінченням досудового розслідування у кримінальному провадженні №001462 від 21.08.2025 року та спрямуванням обвинувального акту до суду, захисником підготовлено заяву на ім`я начальника Державної установи «Львівська установа виконання покарань № 19» про невідкладне звільнення з-під варти ОСОБА_4 .

17.02.2026 року дану заяву скеровано засобами електронного зв`язку на електронну пошту Державної установи «Львівська установа виконання покарань № 19» та 17.02.2026 року додатково подано до канцелярії установи.

Протягом 17.02.2026 року ОСОБА_4 з-під варти не звільнили, жодне реагування на заяву відсутнє.

Таким чином, адвокат вважає, що ОСОБА_4 незаконно утримується у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Отже, виходячи з доводів та мотивів наведених у скарзі, захисник просить постановити ухвалу якою зобов`язати начальника Державної установи «Львівська установа виконання покарань № 19» негайно звільнити ОСОБА_4 з під варти.

Адвокат ОСОБА_3 та обвинувачена у наведеному вище кримінальному провадженні ОСОБА_4 , у судовому засіданні, кожен окремо, скаргу підтримали з мотивів наведених у ній та просили таку задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заяву заперечив з мотивів необґрунтованості та безпідставності. Вказав, що дійсно обвинувальний акт у кримінальному провадженні №001462 від 21.08.2025 року. Крім того, прокурор вказав, що згідно ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження, а отже, оскільки обвинувальний акт скеровано до суду раніше граничного терміну тривалості даного кримінального провадження визначеного відповідним процесуальним рішенням, дія запобіжного заходу на даний час триває.

На виконання положень ст.206 КПК України, ухвалою слідчого судді від 18.02.2026 року, зобов`язано Державну установу «Львівська установа виконання покарань (№19)» невідкладно до 13 години 00 хвилин 18.02.2026 року надати на електронну адресу Галицького районного суду міста Львова () інформацію про перебування в даній установі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме процесуальне рішення на підставі якого дана особа утримується в установі.

Копія зазначеного процесуального рішення надійшла до суду у строки визначені слідчим суддею та вона долучена до матеріалів даного провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників процесу, оцінивши усі обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Згідно ст. 20 Закону України «Про попереднє ув`язнення», підставами для звільнення з-під варти є:

скасування запобіжного заходу;

зміна запобіжного заходу;

внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду, постанови прокурора, прийнятої у випадках та порядку, передбачених статтею 615 Кримінального процесуального кодексу України, про тримання під вартою або закінчення передбаченого законом строку тримання під вартою як запобіжного заходу, якщо цей строк не продовжено в установленому законом порядку;

закінчення максимального строку тимчасового або екстрадиційного арешту, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України;

припинення (скасування) тимчасового або екстрадиційного арешту;

звільнення особи з-під екстрадиційного арешту судом.

На виконання вищевказаної ухвали слідчого судді до Галицького районного суду м. Львова з Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» надійшло повідомлення з долученим до нього процесуальним рішенням ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 27.01.2026 у резолютивній частині якої заначено наступне:

«клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, в межах строку досудового розслідування, починаючи з 27 січня 2026 року до 27 березня 2026 року.

Строк дії ухвали закінчується о 24:00 год. 27 березня 2026 року.

Визначити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266240 грн. (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок гривень).

У випадку внесення застави на відповідний рахунок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст.202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покладаються такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

2) не відлучатися за межі Шептицького району Львівської області без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими свідками у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.»

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_4 утримується у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, якою щодо неї продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27 березня 2026 року.

Відомостей про скасування зазначеного рішення слідчого судді в ході розгляду справи не здобуто.

Оцінюючи доводи прокурора, виходжу з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

В ході розгляд справи встановлено і не заперечується жодним з учасників даного провадження, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні в межах якого до ОСОБА_4 застосовано відповідний запобіжний захід, направлено на розгляд до суду.

Наведене свідчить про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено.

По суті доводи прокурора зводяться до того, що оскільки обвинувальний акт направлено до суду раніше граничного терміну тривалості досудового розслідування у даному кримінальному провадженні визначеного відповідним процесуальним рішенням, дія запобіжного заходу на даний час триває. Іншими словами прокурор вважає, що дія запобіжного заходу з моменту скерування обвинувального акту до суду повинна тривати ще той проміжок часу, який залишився з моменту скерування цього акту до суду і до граничного терміну завершення досудового розслідування.

Такі доводи є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне:

- наводячи зазначені вище доводи прокурор не зазначає який саме проміжок часу повинна тривати дія запобіжного заходу;

- прокурор не надав суду жодного доказу чи процесуального рішення у кримінальному провадженні на підтвердження своїх доводів;

- прокурором залишено поза увагою і фактично проігноровано наведені вище положення п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України і не зазначено жодної норми закону, зокрема КПК України, на підставі якої положення ч. 1 ст. 219 КПК України можуть бути застосовані для розрахунку тривалості дії запобіжного заходу, після закінчення досудового розслідування.

Окремої уваги заслуговує безпідставне посилання прокурора на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 06.03.2023 у справі №445/1792/22.

Так, у зазначеній справі апеляційний суд не оцінював питання строку дії запобіжного заходу з врахуванням положень ст. 219 КПК України, на які посилається прокурор.

Водночас, обставини які досліджувались судом у наведеній прокурором справі не мають ключового значення з огляду на наступне.

Згідно ч. 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 КПК України, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Згідно ч. 4 ст. 442 КПК України, у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів або палата, об`єднана палата, що передала справу відповідно на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.

Обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 6 ст. 368 КПК України).

Ухвала колегії суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду наведена прокурором є процесуальним рішенням у конкретному кримінальному провадженні. Така ухвала не являється постановою палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду яка містить висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів або палата, об`єднана палата, що передала справу відповідно на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду. Вона не містить висновків щодо застосування норм права та не викладена у формі постанови Верховного Суду.

Отже, посилання на дану ухвалу прокурором є безпідставним, необґрунтованим та не відповідає вимогам закону.

Таким чином, в ході розгляду справи прокурором не наведено жодного належного доводу, який спростовує доводи автора скарги поданої слідчому судді.

Разом з тим, той факт, що прокурор не навів жодного належного доводу на спростування аргументів скаржника та особи в інтересах якої подано скаргу не звільняє слідчого суддю від обов`язку перевірити питання наведені стороною захисту у скарзі та оцінити законність утримання ОСОБА_4 у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».

З цього приводу, оцінюючи доводи наведені у скарзі, виходжу з наступного.

Як наведено вище, в ході розгляду скарги встановлено, що ОСОБА_4 утримується в установі виконання покарань на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 27.01.2026, якою продовжено підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, в межах строку досудового розслідування, починаючи з 27 січня 2026 року до 27 березня 2026 року. Строк дії зазначеної ухвали закінчується о 24:00 год. 27 березня 2026 року.

Даних про скасування цього процесуального рішення в ході розгляду справи не встановлено, строк її дії визначений у цьому рішенні слідчого судді не завершився.

Щодо доводів сторони захисту про те, що в резолютивній частині даної ухвали зазначено про продовження запобіжного заходу «в межах строку досудового розслідування», виходжу з наступного.

Слідчий суддя не оцінює зазначену ухвалу на предмет її законності, адже він не наділений відповідними повноваженнями. Такі повноваження має апеляційний суд і в ході розгляд скарги встановлено, що ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на зазначену ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 27.01.2026.

Разом з тим, відповідно до ст. 205 КПК України, ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Відтак, на даний момент застосований на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 27.01.2026 запобіжний захід продовжує свою дію.

Відповідно до ч.2 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання.

Згідно ч.3 ст.197 КПК України, сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст.196 КПК, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. За приписами ч.3 ст.197 КПК, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зі змісту ч.4 ст.196, ч.3 ст.197 КПК вбачається, що вказані норми наділяють слідчого суддю правом у період, коли досудове розслідування у рамках певного кримінального провадженні ще триває (до його закінчення), вирішувати питання щодо продовження особі запобіжного заходу, але вони не обмежують тривалість застосування такого заходу строками досудового розслідування, адже, вказане питання регулюється ч.1 ст.197 КПК, у відповідності до якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З наведеного вбачається, що строк на який до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід, КПК не обмежує строками досудового розслідування, у рамках якого особі обирається відповідний захід, а тому ухвала про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може лишатися чинною і після закінчення досудового розслідування в кримінальному провадженні до настання однієї з обставин, наведених у ст.203 КПК.

Досліджена в ході розгляду справи ухвала слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 27.01.2026 не містить вказівки на те, що строк її дії обмежений виключно строком досудового розслідування.

Даних про те, що будь-хто, зокрема скаржник, звертався до слідчого судді з питанням роз`яснення наведеної ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 27.01.2026 в ході розгляду справи не встановлено.

Відтак, виходячи з наведеного, в ході розгляду справи законних підстав для задоволення скарги не встановлено.

Згідно ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Відповідно до п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Як встановлено в ході розгляду заяви, ухвала слідчого судді, якою по відношенню до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, є чинною.

Отже, ОСОБА_4 законно, на підставі відповідного судового рішення (ухвали слідчого судді), утримується у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19». Відтак, наведені вище доводи скаржника є необґрунтованими і не можуть бути законною підставою для звільнення ОСОБА_4 з-під варти.

Щодо пункту 2 прохальної частини скарги стосовно визнання досудового розслідування закінченим, виходжу з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Положення чинного КПК України не наділяють слідчого суддю під час розгляду скарги поданої в порядку ст. 206 КПК України, повноваженнями ухвалювати рішення про «визнання досудового розслідування закінченим», а тому законних підстав для задоволення цієї вимоги не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищевказані норми закону, доводи та мотиви наведені у цій ухвалі, оцінивши надані слідчому судді матеріали (докази) та встановлені в ході розгляду скарги обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що в ході розгляду справи не встановлено факту незаконного утримання ОСОБА_4 у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», а тому відсутні законні підстави для негайного її звільнення з-під варти та задоволення скарги.

Керуючись ст. 206 КПК України,

постановив:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність начальника Державної установи «Львівська установа виконання покарань №19» відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1