Справа № 489/2327/26
Провадження № 1-кс/489/1740/26
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

25 березня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого криміналіста Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2024 за № 0003564, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, не маючого на утриманні дітей, не працевлаштованого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що Першим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

21.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України тобто у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, також послався на наявність ризику вчиненні іншого кримінального правопорушення, просив клопотання задовольнити.

Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання. В обґрунтування заперечень проти клопотання захисник зазначив, про недоведеність прокурором вказаних ризиків. Так, ОСОБА_5 не має можливості проходити службу через стан здоров`я, про захворювання повідомляв слідчому, після залишення військової частини сприяв досудовому розслідуванню, ініціював звільнення його від кримінальної відповідальності. В подальшому викликів від слідчого та суду не отримував тому не з`являвся. Тому вважає ризик переховування недоведеним. Також, на думку захисника відсутній ризик впливу на свідків, оскільки ОСОБА_5 є рядовим військовослужбовцем, жодних повноважень для впливу на свідків не має. Оскільки, на думку захисника, всі докази під час досудового розслідування зібрані, ризик перешкоджати кримінальному провадженню не обґрунтований. Також зазначив, що позбавлення підозрюваного свободи, унеможливить підтвердження медичними документами його непридатність до військової служби.

Крім того, захисником заявлені клопотання про витребування документів з метою встановлення дійсної дати затримання ОСОБА_5 та про негайне звільнення ОСОБА_5 .

Підозрюваний, не заперечуючи проти самовільного залишення військової частини, надав такі пояснення. Після мобілізації, під час проходження базової загальновійськової підготовки він отримав травму ключиці. Оскільки медична допомога йому не надавалась та була необхідність у догляді за хворою дитиною, самовільно залишив військову частину. Після того як був вперше доставлений до слідчого у 2025 році йому було відомо, що відносно нього вирішуватиметься питання про звільнення від кримінальної відповідальності. За домовленістю зі слідчим, його мали викликати за телефоном. Адреси фактичного місця проживання у м. Одесі, де він мешкає протягом останнього року, він слідчому не повідомляв. У грудні 2025 року загубив сім-карту з телефону, тому повідомлень на телефон від слідчого чи суду не отримував. Новий номер телефону слідчому також не повідомив. До військової частини не повернувся, оскільки мав доглядати за хворою дитиною та займатись лікуванням травми ключиці.

Просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки наміру переховуватись не має.

Також пояснив, що був затриманий о 17:00 21.03.2026 у м. Одесі патрульними поліцейськими, які доставили його до ВСП у м. Одеса. В подальшому військовослужбовцями ВСП був доставлений до слідчого ДБР у м. Миколаєві 23.03.2026. До моменту доставки до слідчого утримувався у будівлях ВСП у м. Одесі та Миколаєві. Був обмежений у можливості пересуватись та залишити вказані приміщення, оскільки це закриті об`єкти.

Вирішуючи клопотання захисника про негайне звільнення підозрюваного, судом, з пояснень ОСОБА_5 , які не спростовані прокурором в судовому засіданні, встановлено, що фактично підозрюваний був обмежений в пересуванні без дозволу поліції та ВСП з 17:00 21.03.2026, а в подальшому доставлений до слідчого у даному кримінальному провадженні 23.03.2026.

Згідно ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.

Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Водночас слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 перебуває біля захисника, не утримується у спеціальному приміщенні для осіб, які утримуються під вартою чи затримані, до нього не застосовані спеціальні засоби кайданки, отже під час розгляду клопотання підозрюваний був звільнений та до нього не застосовувались будь-які обмеження.

За вказаних обставин підстави для задоволення клопотання захисника про звільнення підозрюваного відсутні.

Також суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про витребування документів, оскільки обставини, які він бажав підтвердити цими документами були встановлені в судовому засіданні з пояснень підозрюваного.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Першим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

За версією органу досудового розслідування, солдат ОСОБА_5 14.09.2024 о 20 годині 00 хвилин, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, та проходячи військову службу на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти школи базової загальновійськової підготовки військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов?язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби яке було визначено неподалік населеного пункту АДРЕСА_3 , проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, з 14.09.2024 по 21.04.2025.

Про підозру у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_5 повідомлений 21.04.2025.

29.05.2025 прокурор звернувся до Веселинівського районного суду Миколаївської області з клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у цьому кримінальному провадженні на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Ухвалою від 13.01.2026, отриманою прокурором 05.02.2026, суд повернув клопотання прокурору у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не прибув до військової частини для продовження служби, а його місцезнаходження було не відоме.

Постановами слідчого від 09.02.2026 ОСОБА_5 оголошений у розшук, досудове розслідування зупинено.

21.03.2026 ОСОБА_5 затриманий у м. Одесі, а 23.03.2026 слідчим складено протокол про його затримання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Постановою від 23.03.2026 слідчий відновив кримінальне провадження.

Щодо обґрунтованості підозри.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні, доданими до клопотання в копіях доказами, а саме: актом проведення службового розслідування ВЧ НОМЕР_1 від листопада 2024 року за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_5 .

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині.

Щодо наявності ризиків.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час існує ризик, передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик переховування підозрюваного від суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та не передбачає можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням, має достатню обізнаність, щоб розуміти суть пред`явленої підозри та покарання за інкриміноване діяння, що може бути достатньою підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Про наявність ризику переховування також свідчить і та обставина, що ОСОБА_5 підозрюється у самовільному залишенні місця служби з 14.09.2024 і протягом тривалого часу на службу не повернувся, до правоохоронних органів про себе не повідомляв, на виклик слідчого не з`являвся також протягом року не прибував до Веселинівського районного суду Миколаївської області для розгляду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності.

Посилання сторони захисту на неотримання викликів слідчого та суду не можуть бути враховані, оскільки з пояснень підозрюваного встановлено, що він не повідомляв слідчого та суд про адресу свого фактичного місця проживання у м. Одесі, а також про змінений після втрати номер телефону.

Оскільки будь-яких доказів, що підозрюваний має дружину, з якою проживає без реєстрації шлюбу, та дітей матеріали справи не містять, отже ОСОБА_5 не має тісних соціальних зв`язків.

Водночас прокурором не доведено наявність ризику впливу на свідків. Так, в клопотанні не вказані конкретні свідки, на яких може вплинути підозрюваний. Матеріали додані до клопотання не містять відомостей, що з часу вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , він намагався вплинути на свідків в даному провадженні.

Не обґрунтовано та не доведено прокурором і наявність ризику перешкоджання ОСОБА_5 кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що надані докази доводять обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тому слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання і наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який здатен запобігти доведеному ризику і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Слідчий суддя враховує дані про ОСОБА_5 , який раніше не судимий, його вік, стан здоров`я, відсутність тісних соціальних зв`язків, відсутність даних про постійне місця проживання, та з урахуванням встановленого ризику переховування, вважає, що для його запобігання на даний час є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому адекватним запобіжним заходом для підозрюваного буде тримання під вартою.

Для запобігання ризику переховування на даний час є недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, який розрахований на свідому, правомірну його поведінку, і який не зможе фізично убезпечити від настання вказаного ризику.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином право визначати чи не визначати розмір застави належить до повноважень слідчого судді, суду.

Розмір застави, у відповідності до ч. 5 ст.182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи питання про визначення застави та її розміру, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, поведінку підозрюваного під час досудового розслідування, майновий та сімейний стан підозрюваного, дані про його особу, ризик, передбачений статтею 177 КПК України.

Висновки суду.

Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити частково та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризику переховування, обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 40прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120 грн 00 коп, якого буде достатнього для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання захисника про негайне звільнення ОСОБА_5 - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника про витребування документів - відмовити.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 квітня 2026 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120 грн 00 коп.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , обов`язки:

- не відлучатись з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, проходження служби;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у випадку їх наявності).

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1