Справа № 305/769/22
Провадження № 11-кп/4806/122/26
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

06.03.2026 м. Ужгород

Cуддя Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу, яку подала адвокат ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2026 року в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовлено.

На вказану ухвалу суду адвокат ОСОБА_2 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування зазначеної ухвали суду та визначити обвинуваченому ОСОБА_3 заставу у межах, передбачених ч.5 ст.182 КПК України та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Перевіривши матеріали контрольного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою сторони захисту необхідно відмовити з таких підстав.

Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначають одну з основних засад судочинства - забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Частиною 2 вказаної норми процесуального закону гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК України, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За змістом ч. 1, 2 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив усне клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

За результатами розгляду клопотання судом першої інстанції прийнято оскаржуване судове рішення ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Таким чином, оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який, діючими нормами КПК України не передбачено, а тому стороною захисту подано апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.

При цьому, судом першої інстанції в резолютивній частині ухвали помилково вказано про можливість її апеляційного оскарження.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що у відкритті провадження, відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2026 року

Відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу суду, яка не підлягає оскарженню згідно КПК України, суддя-доповідач враховує позицію Європейського суду з прав людини.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 28.05.1985 «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 08.01.2008 «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Отже, відмова у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням судового рішення, що не підлягає оскарженню згідно КПК України, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя.

Керуючись ст. 399, 418 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2026 року про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати адвокату ОСОБА_2 , як особі, що подала апеляційну скаргу.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1