Провадження №: 1-кп/752/1519/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві судове засідання у кримінальному провадженні за 0002724 від 19.09.2025 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, Чугуївського району, с. Петрівка, українця, громадянина України, освіта не повна середня, офіційно не працевлаштованого, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.12.2023 Мукачівським міським судом Закарпатської області, за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи не погашену судимість за вчинення майнових злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності.

Так, 18 вересня 2025 приблизно о 22 год. 00 хв., точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кімнати гуртожитку АДРЕСА_3 , виявив шкіряну сумку чорного кольору, яка перебувала на ліжку, в якій знаходився мобільний телефон «Xiaomi Redmi» 12, чорного кольору, imei: НОМЕР_1 та грошові кошти у сумі 12000 гривень, після чого у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, умисно, повторно з корисливих мотивів та мети, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку з вище вказаної шкіряної сумки грошових коштів у сумі 12000 гривень та мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi» 12, чорного кольору imei: НОМЕР_1 , вартістю 3900,00 гривень.

У подальшому, ОСОБА_3 місце вчинення даного кримінального правопорушення покинув та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_5 на суму 15 900,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, обіцяв виправитись і ніколи більше так не вчиняти.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.

Відповідно ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та розкаянні; обставини, які пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, не працевлаштований, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра на даний час не перебуває, також за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше судимий: 22.12.2023 Мукачівським міським судом Закарпатської області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи особу обвинуваченого, а також принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Разом з тим, положеннями ч. 3 ст. 78 КК України встановлено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. Як передбачено ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, згідно з приписами ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 раніше був засуджений вироком Мукачівського міського суду Закарпатської області від 22.12.2023 за ч. 4 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання, з іспитовим строком на 3 роки, вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, у зв`язку з чим до покарання у виді позбавлення волі за цим вироком відповідно до положень ч. 1 ст.71 КК України слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Мукачівського міського суду Закарпатської області від 22.12.2023 у виді позбавлення волі та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України або ж застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Суд вважає за необхідне запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні не обирати.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи, що підтверджується розрахунком її вартості.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, ст. 124, ч. 3 ст. 349, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 , покарання за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Мукачівським міським судом Закарпатської областівід 22.12.2023 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:

-компакт-диск формату DVD-R «Axent» з відеозаписом з камери спостереження ломбарду «Компроміс» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи, 424 грн 08 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1