Житомирський апеляційний суд
Справа №279/7810/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/390/26
Категорія ст.72 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року. Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі судове провадження №279/7810/25 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.01.2026,

В С Т А Н О В И В:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про перерахування строку відбування призначеного покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, як незаконну, а своїм рішенням зарахувати строк його перебування під домашнім арештом за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 29.11.2023, а саме з 05.06.2019 по 17.10.2022. При цьому, наголошує, що 05.06.2016 Оболонським районним судом м.Києва йому було обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту по справі №756/8440/19 терміном на 60 днів. Зазначає, що під час дії цього запобіжного заходу повністю виконував всі процесуальні обов`язки, разом з цим, в середині серпня 2019 року він потрапив до лікарні, був госпіталізований та прооперований, про що повідомив орган досудового розслідування. В подальшому, цей запобіжний захід у зв`язку з дотримання його умов судом був продовжений. Таким чином, він перебував під цілодобовим домашнім арештом з 05.06.2019 по 17.10.2022, до того поки не був заарештований.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив щодо апеляційних вимог засудженого, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно зі ст.22 КПК України кожна сторона кримінального провадження зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, а суд відповідно до ст.94 КПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з матеріалів судового провадження, судом першої інстанції встановлено, що 13.12.2022 року Шевченківським райсудом міста Києва за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України ОСОБА_7 засуджено до 4 років позбавлення волі. Строк покарання обраховано з моменту його затримання з 17.10.2022 року, зараховано термін попереднього ув`язнення з 17.10.2022 року по дату набрання вироком законної сили за чинними правилами ч.5 ст.72КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Вироком Київського апеляційного суду від 03.05.2023 року вирок Шевченківського райсуду міста Києва від 13.12.2022 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено за ч.4 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишено без змін.

13.03.2023 року Подільським райсудом міста Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України на підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_8 засуджено до 5 років позбавлення волі. Строк покарання обраховано з моменту приведення вироку до виконання. Вирок набрав законної сили 28.06.2023 року.

13.04.2023 року Шевченківським райсудом міста Києва за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_7 призначено 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано до призначеного судом покарання, не відбуте покарання за вироком Шевченківського райсуду міста Києва від 13.12.2022 року, остаточно до відбуття призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі. Строк покарання визначено рахувати з дня проголошення вироку з 13.04.2023 року, зараховано у строк покарання час тримання під вартою з моменту затримання з 14.06.2022 року по 16.06.2022 року, а також частково відбуте ним покарання за вироком Шевченківського райсуду міста Києва від 13.12.2022 року, а саме з 17.10.2022 року по 13.04.2023 року. Вирок набрав законної сили 16.05.2023 року.

10.07.2023 року Деснянським райсудом міста Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, згідно ч.1 ст.70 КК Украйни до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_7 частково зараховано покарання за вироком Шевченківського райсуду міста Києва від 13.04.2023 року та остаточно до відбуття призначено 5 років 2 місяці позбавлення волі. Строк покарання визначено рахувати з 17.10.2022 року.

18.09.2023 року Оболонським райсудом міста Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України призначено ОСОБА_7 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим призначеним вироком Шевченківського райсуду міста Києва від 13.04.2023 року, остаточно до відбуття призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі. Строк покарання обраховано з 13.04.2023 року. Вирок набрав законної сили 19.10.2023 року.

29.11.2023 року Солом`янським райсудом міста Києва за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком та покарання призначеного за вироками Подільського райсуду міста Києва від 13.03.2023 року, Київського апеляційного суду від 03.05.2023 року, Оболонського райсуду міста Києва від 18.09.2023 року остаточно до відбуття призначено ОСОБА_7 5 років 2 місяці позбавлення волі. Початок строку визначено рахувати з дня його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку. Вирок набрав законної сили 29.12.2023 року.

17.01.2024 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до 3 місяців арешту. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Солом`янського райсуду міста Києва від 29.11.2.023 року остаточно до відбуття призначено ОСОБА_7 5 років 2 місяці позбавлення волі. Початок строку покарання вирішено рахувати з дня ухвалення вироку з 17.01.2024 року. У строк покарання зараховано час відбування покарання за попереднім вироком у вигляді позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 17.02.2024 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.02.2025 року в порядку ч.2 ст.404 КПК України вирок Деснянського райсуду міста Києва від 10.07.2023 року у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.4 ст.185 КК України скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В подальшому, ухвалою Коростенського міськрайсуду Житомирської області від 31.03.2025 року на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від покарання призначеного вироком Шевченківського райсуду міста Києва віл 13.12.2022 року по епізоду крадіжки від 29.08.2022 року, вироком Подільського райсуду міста Києва від 13.03.2023 року по епізоду крадіжки майна із магазину «Сільпо», ТОВ «Арітейл», ТОВ «Руш», вироком Шевченківського райсуду м.Києва від 13.04.2023 року по епізоду крадіжки майна ТОВ «Стиль Д», вироком Солом`янського райсуду міста Києва від 29.11.2023 року по епізоду крадіжки майна в ТОВ «РУШ» у зв`язку з усуненням караності діяння. Вирішено вважати засудженого ОСОБА_7 вироком Броварського міськрайсуду Київської області від 17.01.2024 року за ч.1 ст.309 КК України до 3 місяців арешту. На підставі ч.4 ст.70 шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання за вироком Оболонського райсуду міста Києва від 18.09.2023 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі без застосування ч.4 ст.70 КК України та покарання за вироком Шевченківського райсуду міста Києва віл 13.12.2022 року за ч.4 ст. 185 КК України з врахуванням вироку Київського апеляційного суду міста Києва від 03.05.2023 року, призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Заарештовано ОСОБА_7 , згідно матеріалів особової справи, - 17.10.2022 року. Початок строку покарання 17.01.2024 року. Кінець строку покарання 17.10.2027 року.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги засудженого, колегія суддів враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини домашній арешт може становити позбавлення свободи у розумінні ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зокрема, рішення у справах Korban v. Ukraine, no. 26744/16, § 139, від 4 липня 2019 року).

Так, відповідно до вимог ч.7 ст.72 КК України, домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі (Закон України Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань від 28.03.2023 № 3342-IX).

Разом з тим, застосування таких підходів є можливим лише за умови належного та допустимого підтвердження факту обрання відповідного запобіжного заходу та строків його дії.

В той же час, як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів провадження, засудженим не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у межах судового провадження №756/8440/19 ухвалою Оболонського районного суду м. Києва йому було обрано запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також доказів, які б підтверджували безперервність дії такого запобіжного заходу у період з 05.06.2019 року по 17.10.2022 року.

Посилання засудженого у апеляційній скарзі на обставини обрання та подальшого продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту носять декларативний характер та не підтверджені жодними процесуальними документами, зокрема копіями відповідних ухвал суду, витягами з Єдиного державного реєстру судових рішень чи іншими офіційними даними, які б давали можливість суду перевірити наведені доводи.

Крім того, матеріали особової справи засудженого також не містять відомостей про застосування до нього у зазначений період запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що унеможливлює проведення відповідного перерахунку строку покарання.

Колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, фактично зводяться до незгоди з правовою оцінкою, наданою судом першої інстанції, та до повторення доводів, які вже були предметом судового розгляду та отримали належну правову оцінку.

За таких обставин, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт та тривалість перебування засудженого під цілодобовим домашнім арештом у заявлений ним період, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для застосування положень ч.7 ст.72 КК України відсутні.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни чи скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі засудженого - відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.01.2026, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про перерахування строку відбування призначеного покарання, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :