Провадження № 1-о/643/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Харківської області від 30.05.2003,

встановив:

До Салтівського районного суду міста Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , в якій останні прохають відкрити кримінальне провадження про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Харківської області від 30.05.2003, яким ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, п.п.2,7,4,9,13 ч.2 ст.115 КК України, вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_6 від пред`явленого обвинувачення за п.п.2,7,4,9,13 ч.2 ст.115 КК України.

Засуджений ОСОБА_6 просить переглянути вказаний вирок за нововиявленими обставинами, посилаючись на порушення його права на захист, а саме: допити його як підозрюваного, які проводились за відсутності захисника, йому не було забезпечено можливість конфіденційного спілкування із захисником до проведення першого допиту. Працівники поліції застосовували до ОСОБА_6 заходи фізичного та психологічного тиску, внаслідок чого він не повідомляв про застосування працівниками правоохоронного органу відносно нього жорстокого поводження, а саме нанесення тілесних ушкоджень та висловлювання погроз у зв`язку з тим, що боявся помсти діючих працівників поліції, що спонукало останнього надати неправдиві викривальні покази відносно себе.

ОСОБА_6 в червні 2025 року від особи, яка теж відбуває покарання в установі виконання покарань стало відомо, що незабезпечення можливості конфіденційного спілкування із захисником та відсутність захисника під час проведення процесуальних дій з підозрюваним, є порушенням права на захист.

В суді засуджений ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 в повному обсязі підтримали заяву, яку прохали задовольнити. Крім того, ОСОБА_6 під час розгляду заяви в суді наголошував на суперечностях у показах свідків та на тому, що суд, який його засудив, не здійснив належної перевірки можливості причетності інших осіб.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , судом викликались належним чином та вчасно, але до суду не з`явились причину своїх неявок не повідомили.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви, посилаються на відсутність нововиявлених обставин.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Із заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, уточненої в ході судового розгляду, вбачається, що наведені ним обставини не підпадають під ознаки нововиявлених, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України.

Вироком апеляційного суду Харківської області 30.05.2003 постановленого у справі № 1-44/03, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 п. 2, 4, 7, 9, 13 ч.2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою колегії суддів Судової палати Верховного Суду України від 28.10.2003 касаційні скарги засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_12 залишені без задоволення, а вирок апеляційного суду Харківської області від 30.05.2003 без змін.

У заяві сторона захисту посилається як на нововиявлені обставини на те, що з 17.11.2002 по 20.11.2002 затриманому ОСОБА_6 не було забезпечено право на захист під час проведення з ним слідчих дій в ІТТ №1 ГУНП в Харківській області. Допити підозрюваного проводились за відсутності захисника, не було забезпечено можливість конфіденційного спілкування із захисником до проведення першого допиту підозрюваного ОСОБА_6 , а також, що останній не повідомляв про застосування працівниками правоохоронного органу відносно нього жорстокого поводження, а саме нанесення тілесних ушкоджень та висловлювання погроз у зв`язку з тим, оскільки побоювався помсти зі сторони діючих працівників поліції.

Штучне створення або підроблення доказів визнається нововиявленою обставиною відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України. Згідно із ст. 461 КПК України, учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

При цьому, нововиявлені обставини мають бути настільки суттєвими і неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті. Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності. У справі «Желтяков проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що судове рішення не повинно ставитись під сумнів, якщо ним остаточно вирішено питання. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та заборону вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Норма ст. 21 КПК України (в редакції 1960 р.) належить до основних засад кримінального процесу забезпечення підозрюваному, обвинуваченому і підсудному права на захист, зміст якої конкретизовано в інших нормах, зокрема, у ч. 3 ст. 43-1 КПК України 1960 р., згідно із якою про роз`яснення прав підозрюваному зазначається в протоколі затримання або постанові про застосування запобіжного заходу.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінальної справи вбачається наступне, а саме: у вироку апеляційного суду Харківської області 30.05.2003, постановленого у справі № 1-44/03 зазначено, що підчас допиту в якості підозрюваного, ОСОБА_6 заявив, що до першого допиту мав побачення зі своїм адвокатом та давав пояснення, щодо обставин справи. В ході розгляду справи ОСОБА_6 мав захисника ОСОБА_12 , з яким узгоджувалась позиція його захисту. Матеріали справи свідчать про призначення судом відповідно до ухвали від 11.04.2003 в рамках кримінальної справи прокурорської перевірки за заявою ОСОБА_6 щодо недозволених методів введення досудового слідства. Постановою прокурора слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_13 від 27.04.2003 було відмовлено в порушені кримінальної справи у відношенні посадових осіб за ст.ст.364,365 КК України (в редакції 1960 р.), за відсутністю в їх діях складу злочину. ( т.5 а.с. 189, 194-195).

Предметом дослідження у суді були також касаційні скарги ОСОБА_6 від 16.07.2003, 21.10.2003 (т 5 а.с. 274, 283-284), в яких він безпосередньо як засуджений зазначає, що себе оговорив, оскільки піддавався жорстоким знущанням зі сторони оперативних працівників, а також психологічному тиску, про що також зазначав в ході судового розгляду.

Верховний Суд України в своєї ухвалі від 28.10.2003 зазначив наступне, а саме: « Твердження в скаргах засуджених про те, що при проведенні досудового слідства до них застосовувалися незаконні методи слідства, безпідставні. Аналогічні пояснення засуджених у судовому засіданні всебічно перевірені судом та обґрунтовано визнані не відповідаючи дійсності.» (т.5 а.с. 291-299).

Таким чином, нововиявленими обставинами є лише ті фактичні дані, які в установленому порядку спростовують факти, що були покладені в основу судового рішення, не були відомі суду на час розгляду справи та за своїм змістом доводять неправильність вироку (ухвали).

Ст. 68 Конституції України встановлює презумпцію правової обізнаності, у зв`язку із чим незнання законів не є підставою для незастосування їх наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. За твердженням сторони захисту, про цю обставину засудженому стало відомо лише у червні 2025 року, тобто зі спливом 22 років після засудження.

Отже, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повинна містити зазначення нововиявлених обставин, визначених ч.2 ст.459 КПК України.

Суд у своєму вироку дав відповідну оцінку та аналіз показанням всіх свідків у сукупності з іншими доказами по справі.

Таким чином, всі доводи засудженого ОСОБА_6 , вказані ним у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Харківської області від 30.05.2003, а також його додаткові пояснення щодо суперечностей у показах свідків та перевірки можливості причетності інших осіб зводяться до переоцінки доказів по справі, які були відомі суду при розгляді справи, перевірені та їм була дана відповідна оцінка, а тому колегія суддів приходить до висновку, що жодна з обставин, наведених засудженим не є нововиявленими у розумінні положення ст.459 КПК України.

Позиція колегії суддів у даному випадку узгоджується з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (03.04.2008 року, п.40) в частині того, що «право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res-judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового вирішення».

Згідно з ч. 1 ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Виходячи з відсутності нововиявлених обставин колегія суддів вважає, що заяву засудженого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 372, 376, 392-395, 459 - 467 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2003 року, яким ОСОБА_6 визнаний винний у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, п. 2, 4, 7, 9, 13 ч.2 ст. 115 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом семи днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3