Справа № 646/1580/26
Провадження № 1-кс/646/350/2026
У Х В А Л А

23 лютого 2026 року м. Харків

Слідчий суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене з заступником керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001981 від 12.08.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Котлярівка Куп`янського району Харківської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.02.2026 до Основ`янського районного суду міста Харкова надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що 24.02.2022 військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою змін меж території та державного кордону України всупереч порядку, встановленому Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Воєнний стан на території України неодноразово продовжувався. Відтак, з 24.02.2022 року по теперішній час на території України діє правовий режим воєнного стану.

Відповідно до Закону України № 2265-IX від 22.05.2022 «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії російської федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» визначено, що російська федерація (далі рф) є державою-терористом, однією з цілей політичного режиму якої є геноцид Українського народу, фізичне знищення, масові вбивства громадян України, вчинення міжнародних злочинів проти цивільного населення, використання заборонених методів війни, руйнування цивільних об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури, штучне створення гуманітарної катастрофи в Україні або окремих її регіонах.

Відповідно до п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянки України ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.06.2022, більш точний час не встановлено, виник злочинний умисел, направлений на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

ОСОБА_6 як громадянка України, відповідно до вимог ст. 68 Конституції України, зобов`язана неухильно додержуватися Конституції України та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів.

Проте, всупереч указаним правовим нормам, після повної окупації міста Куп`янськ і частини території Куп`янського району Харківської області військовослужбовцями збройних сил рф, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: Харківська обл., Куп`янський р-н., с. Новоосиново, вул. Молодіжна, буд. 3, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, а відтак усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, водночас підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у невстановлений з об`єктивних причин досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.06.2022, вирішила використати факт встановлення окупаційної влади на території Куп`янського району Харківської області у своїх особистих інтересах, та з власної ініціативи, добровільно зайняла посаду в незаконному органі влади окупаційної адміністрації держави-агресора «Временной - гражданской администрации Купянского района Харьковской области», а саме посаду: «исполняющей обязанности начальника коммунального предприятия «Новоосиновское производственное управление жилищно коммунального хазяйства» ВГА Купянского района Харьковской области, що підтверджується трудовим договором № 111 від 20.06.2022 укладеним між ОСОБА_6 та «и.о. главы Временной - гражданской администрации Купянского района Харьковской области».

Пізніше, у зв`язку зі зміною назви окупаційної адміністрації та її керівництва, ОСОБА_6 наказом від 27.06.2022 № 114/лс призначена на посаду «исполняющей обязанности начальника коммунального предприятия «Новоосиновское производственное управление жилищно коммунального хазяйства» ВГА Купянского района Харьковской области.

Після чого, з 27.06.2022 по 06.09.2022, більш точний час у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: Харківська область, Куп`янський район, с. Новоосиново, вул. Молодіжна, буд. 3, виконувала такі функціональні обов?язки: організовувала та несла повну відповідальність за діяльність підприємства, затверджувала заявки на фінансування підприємства з бюджету так званої «Военно - гражданской администрации Купянского района Харьковской области», складала та підписувала штатний розпис персоналу комунального підприємства, відомості про нарахування заробітної плати в російських рублях, готувала інформацію щодо першочергової потреби необхідних матеріалів та устаткування, мала у своєму підпорядкування підлеглих, а також виконувала інші обов`язки під час керівництва підприємством.

21.02.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України. та 21.02.2026 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0001981 від 12.08.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України є:

- показання свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що під час окупації м. Куп`янськ та Куп`янського р-ну, яка почалась після 24.02.2022 та тривала до 06.09.2022 він залишився працювати в Комунальному підприємстві «Новоосинівське виробниче управління житлово-комунального господарства» на посаді слюсаря сантехніка. Вказане комунальне підприємство очолювала ОСОБА_6 , яка почала організовувати роботу підприємства, роздавала вказівки з нарядів на роботу, їздила на наради до окупаційної влади та виплачувала заробітну плату та матеріальну допомогу в російських рублях;

- показання свідка ОСОБА_9 , яка повідомила, що під час окупації м. Куп`янськ та Куп`янського р-ну, яка почалась після 24.02.2022 та тривала до 06.09.2022 вона залишилась працювати в Комунальному підприємстві «Новоосинівське виробниче управління житлово-комунального господарства» на посаді бухгалтера. Вказане комунальне підприємство очолювала ОСОБА_6 , яка почала організовувати роботу підприємства, роздавала вказівки з нарядів на роботу, їздила на наради до окупаційної влади та виплачувала заробітну плату та матеріальну допомогу в російських рублях;

- показання свідка ОСОБА_10 , яка повідомила, що під час окупації м. Куп`янськ та Куп`янського р-ну, яка почалась після 24.02.2022 та тривала до 06.09.2022 Комунальне підприємство «Новоосинівське виробниче управління житлово-комунального господарства» очолювала ОСОБА_6 , з якою вона особисто знайома. Свідок повідомив, що від інших осіб їй стало відомо, що ОСОБА_6 підготувала статут підприємства та зробила його переклад на російську мову, а також, що остання їздила на наради до окупаційної влади та виплачувала заробітну плату своїм працівникам.

- допитом свідка ОСОБА_11 , яка вказала, що під час окупації м. Куп`янськ та Куп`янського р-ну, яка почалась після 24.02.2022 та тривала до 06.09.2022 вона залишилась працювати в Комунальному підприємстві «Новоосинівське виробниче управління житлово-комунального господарства» на посаді двірника. Вказане комунальне підприємство очолювала ОСОБА_6 , яка почала організовувати роботу підприємства, роздавала вказівки з нарядів на роботу та виплачувала заробітну плату та матеріальну допомогу в російських рублях;

- допитом свідка ОСОБА_12 , яка вказала, що під час окупації м. Куп`янськ та Куп`янського р-ну, яка почалась після 24.02.2022 та тривала до 06.09.2022 Комунальне підприємство «Новоосинівське виробниче управління житлово-комунального господарства» очолювала ОСОБА_6 , з якою вона особисто знайома. Свідок повідомив, що під час окупації бачила ОСОБА_6 на робочому місці за адресою: Харківська обл., Куп`янський р-н., с. Новоосиново, вул. Молодіжна, буд. 3, де розташовувалось Комунальне підприємство «Новоосинівське виробниче управління житлово-комунального господарства».

Крім того, протиправна діяльність ОСОБА_6 підтверджується документами, що використовувались окупаційною адміністрацією «Купянской военно-гражданской администрацией Купянского района Харьковской области», які були виявлені в адміністративному приміщенні за адресою: Харківська обл., м. Куп`янськ, пр-т. Конституції, 3.

Тому, у зв`язку з необхідність запобіганню спробам переховуванню ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, незаконному впливу на свідків чи перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчиненню іншого кримінального правопорушення, виникла об`єктивна необхідність у застосуванні до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на мотиви такого.

Підозрювана та її захисники заперечували щодо задоволення клопотання, просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що 12.08.2024 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001981 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовано необхідність застосування запобіжного заходу, підозрювана ОСОБА_6 отримала 21.02.2026 о 23 год. 36 хв., а її захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали 23.02.2026 о 09 год. 00 хв та 09 год 15 хв.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно неї обвинувального вироку за вчинення вищевказаного злочину вбачається ризик того, що вона може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Крім того, згідно повідомлення заступник начальника УСБУ в області, ОСОБА_6 розуміючи, що скоїла злочин, надаючи допомогу окупаційній владі рф на тимчасово окупованій території Куп`янського району Харківської області, запланувала втечу за кордон в лютому теперішнього року з метою уникнення відповідальності в Україні. Крім цього, ОСОБА_6 має зв`язки, які можуть допомогти їй в безперешкодному виїзді за кордон в умовах воєнного стану, з метою ухилення від кримінальної відповідальності; підозрюваній ОСОБА_6 відомо місце проживання свідків вчинення кримінального правопорушення у вищевказаному кримінальному провадженні, показання яких, надані під час досудового розслідування, тому існує ризик того, що підозрювана може здійснити спробу незаконного впливу на свідків, в тому числі шляхом здійснення погроз та залякувань з метою зміни або спотворення їх показань на стадії судового розгляду, які безпосередньо сприймаються судом лише в судових засіданнях. Наявність зв`язків, в тому числі з місцевою адміністрацією, може бути використано підозрюваною для перешкоджання кримінальному провадженню; крім того, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 добровільно співпрацювала з окупаційною владою, толерантно віднеслась до захоплення частини території України, вбачається ризик того, що вона може вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, тим самим зашкодити державі, адже дана категорія злочинів є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

У судовому засіданні прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, встановленим у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи критерії обґрунтованості підозри, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий, не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Метою затримання є подальше розслідування кримінального провадження шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з наданих доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що додані до матеріалів клопотання докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваної до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Крім того, надані стороною захисту медичні документи не містять відомостей про наявність у підозрюваної захворювань, які відповідно до чинного законодавства унеможливлюють її утримання в умовах установ попереднього ув`язнення, а також не свідчать про такий стан здоров`я, що перешкоджає, на теперішній час, застосуванню до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, її вік, стан здоров`я, а також, що існують ризики, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також продовжити вчиняти свою протиправну діяльність, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваної ОСОБА_6 , оскільки, на теперішній час, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленим у судовому засіданні.

Строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 рахувати з моменту її фактичного затримання, а саме з 10:30 год 21.02.2026.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, але прокурором доведено, що з урахуванням обставин по справі, а також того, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, що вказує на відсутність, на теперішній час, підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Доказів, які б підтвердили неможливість застосування до підозрюваної ОСОБА_6 за станом здоров`я чи з інших підстав такого запобіжного заходу, як тримання під вартою слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Крім того, відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої статті 176 КПК України - тримання під вартою.

Слідчий суддя також враховує, що інкриміноване підозрюваній кримінальне правопорушення належить до категорії тяжких та посягає на інтереси національної безпеки держави, що саме по собі свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки та об`єктивно зумовлює необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу. При цьому встановлені під час судового розгляду ризики, передбачені статтею 177 КПК України, зокрема ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконного впливу на свідків, знищення чи спотворення доказів, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, не можуть бути належним чином усунуті шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, доводи сторони захисту щодо необхідності обрання більш м`якого запобіжного заходу або альтернативного запобіжного заходу з підстав стану здоров`я підозрюваної слідчий суддя, на теперішній час, вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують встановлених у судовому засіданні ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

У зв`язку з викладеним, та враховуючи вищезазначені норми кримінально-процесуального кодексу, слідчий суддя на підставі власних дискреційних повноважень одночасно із застосуванням підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на теперішній час, не визначає альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та її розмір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 186, 193, 194, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене з заступником керівника Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001981 від 12.08.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 99, строком на 60 діб до 21.04.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1