Справа № 201/5110/26
Провадження № 1-кс/201/1438/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 року м. Дніпро

Слідча суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання слідчого 1 відділення 2 відділу слідчого управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000454 від 23 жовтня 2025 року, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням прокурора звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000454 від 23 жовтня 2025 року, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також запобігання можливості його розпорядження, користування та відчуження, а саме на:

- квартиру, реєстраційний номер майна 22921730, загальною площею 51,1 кв.м, житловою площею 35,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- грошові кошти на банківських рахунках в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відкритих на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , номери рахунків:

- НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 );

- НОМЕР_4 ( НОМЕР_3 );

- НОМЕР_5 ;

- НОМЕР_6 ;

- НОМЕР_7 .

В обґрунтуванні клопотання слідчий зазначила, що досудовим розслідуванням встановлено, що у жовтні 2025 року (але не пізніше 05.10.2025), більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Луганська Луганської області, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася незаконним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, з метою переслідування своїх особистих інтересів та маючи злочинний умисел на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а саме в т.зв. «МВС по Луганській народній республіці», розташованого за адресою: Луганська обл., м. Луганськ, вул. Луначарського, буд. 38, добровільно зайняв посаду т.зв. «тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділу Управління карного розшуку МВС по Луганській Народній Республіці» (мовою оригіналу: «врио начальника отдела Управления уголовного розыска МВД по Луганской Народной Республики») та почав виконувати покладені на нього обов`язки.

31 березня 2026 року в порядку ст.ст. 40, 42, 111, 133, 135, 137, 276, 277, 278 КПК України громадянину України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 7 ст. 111-1 КК України шляхом публікації відповідних повідомлень в газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора.

В ході проведення досудового розслідування встановлено наявність у підозрюваного ОСОБА_5 нерухомого та рухомого майна у вигляді квартири, грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках.

На підставі викладеного, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий у судове засідання для розгляду клопотання не з`явилася, про час та місце його розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала в повному обсязі, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного та його захисника.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Перевіривши доводи та вивчивши матеріали, якими обґрунтовано клопотання, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження доказів, забезпечення спеціальної конфіскації майна та забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Згідно ч. 2, 3 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 31 березня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Санкція злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 , має банківські рахунки відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», номери рахунків:

- НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 );

- НОМЕР_4 ( НОМЕР_3 );

- НОМЕР_5 ;

- НОМЕР_6 ;

- НОМЕР_7 .

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження доказів, забезпечення спеціальної конфіскації майна та забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч. 3, 4, 5 ст. 170 КПК України, у випадках, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладаєтьсяна майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, або на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 1-3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_5 , могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, санкція якого передбачає у тому числі конфіскацію майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлено, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що квартира, реєстраційний номер майна 22921730, загальною площею 51,1 кв.м, житловою площею 35,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , на яку просить накласти арешт слідчий, перебуває в іпотеці на підставі наказу № 462 від 17 листопада 2011 року ПАТ АБ «Укргазбанк», яке є іпотекодержателем та має законні права щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

На думку слідчого судді, слідчим не доведено переконливих підстав для накладення арешту на вказане нерухоме майно, з урахуванням принципу співмірності втручання у право власності та наявності обтяження у вигляді іпотеки.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчий не зміг довести у клопотанні необхідність накладення арешту на вказану квартиру, яка б відповідала законній меті, що відповідно до ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

А тому клопотання про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000454 від 23 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- грошові кошти на банківських рахунках в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відкритих на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , номери рахунків:

- НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 );

- НОМЕР_4 ( НОМЕР_3 );

- НОМЕР_5 ;

- НОМЕР_6 ;

- НОМЕР_7 .

Заборонити розпорядження, користування та відчуження вищевказаним майном на час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1