Справа №295/2024/26
УХВАЛА

10.02.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника СД Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області підполковник поліції ОСОБА_3 в межах кримінального провадження за № 0000483 від 17.10.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася начальник СД Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області підполковник поліції ОСОБА_3 в межах кримінального провадження за № 0000483 від 17.10.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт майна. В обгрунтвання клопотання вказала, що сектором дізнання Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000483 від 17.10.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що у травні 2025 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи у власності транспортний засіб Nissan Frоntiеr, 2017 року випуску, д. н. з. НОМЕР_1 на офіційному веб-порталі «Аuto.rіа» розмістив оголошення про продаж вказаного автомобіля за ціною 14 000 доларів США.

26.05.2025 р. на номер телефону ОСОБА_4 з номера НОМЕР_2 зателефонував чоловік, який назвався ОСОБА_5 та повідомив, що має намір придбати авто шляхом обміну на транспортний засіб ВМW 7401, державний номерний знак НОМЕР_3 , оголошення про продаж якого також розміщене на офіційному веб-порталі «Аutо.rіа» за ціною 17 500 доларів США, з доплатою зі сторони ОСОБА_4 .

Близько 14.00 години 26.05.2025 р. в подвір`ї будинку № 6 по вул. Леха Качинського у м. Житомирі, в присутності дружини ОСОБА_4 , останні зустрілись з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКП НОМЕР_4 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), який приїхав на транспортному засобі ВМW 7401, державний номерний знак НОМЕР_5 , де всі учасники поверхнево оглянули обидва автомобіля, повідомили один одному про здійснені в них ремонтні роботи та домовились про обмін транспортними засобами з доплатою зі сторони ОСОБА_7 3 200 доларів США. В цей же день не було можливості знайти спеціалістів для професійного огляду транспортних засобів на встановлення їх недоліків чи якості.

В автомобілі ВМW ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тільки встигли на авторинку Саr- mаrкеt зробити комп`ютерну діагностику та домовились, що наступного дня зроблять відповідний огляд транспортних засобів і здійснять оформлення перереєстрації прав власності на них.

ОСОБА_6 повідомив, що ВМW зареєстроване на ім`я іншої особи, від якої він має генеральну довіреність на здійснення реєстраційних дій. В подальшому дружина ОСОБА_9 передала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 3 200 доларів США, які є спільними збереженнями сім`ї ОСОБА_7 . В свою чергу ОСОБА_6 залишив ОСОБА_4 транспортний засіб ВМW та свідоцтво серії НОМЕР_6 від 04.04.2025 р. про реєстрацію транспортного засобу ВМW 7401, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2012 року випуску, на ім`я ОСОБА_10 (адреса: АДРЕСА_2 ), а сам поїхав на автомобілі Nissan Frоntiеr, 2017 року випуску, д. н. з. НОМЕР_1 .

В той же час наступного дня як домовлялися ОСОБА_4 з ОСОБА_6 останній у попередньо домовлений час не прибув для огляду транспортних засобів та перереєстрації, на телефоні дзвінки не відповідав. В той же день ОСОБА_4 самостійно поїхав до СТО на транспортному засобі ВМW 7401, для того щоб його оглянути, в ході чого було виявлено численну кількість помилок систем безпеки, електроніки та інші помилки. Також під час огляду автомобіля, майстер повідомив, що ремонт всіх помилок буде коштувати дуже дорого відносно ціни самого автомобіля. З даного приводу ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив про всі виявлені недоліки та запропонував провести обмін назад автомобілями, однак останній відмовився від такої пропозиції. Після чого ОСОБА_4 поставив автомобіль на платну автостоянку та не користувався ним, так як не знав чого очікувати після виявлення даних помилок.

Згідно частини 1 статті 170 КПК України зі змінами внесеними в редакції Закону №769-VIII від 10.11.2015 р., які набрали чинності 11.12.2015 р., вказано, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: не були присутні при розгляді питання про арешт майна; доведуть, що в подальшому /застосуванні цього заходу минула потреба; доведуть, що арешт накладено необгрунтовано.

Згідно з ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.

Cлідчий суддя вважає, що на теперішній час і в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою задоволення даного клопотання та скасування арешту.

Суд, керуючись принципами законності та справедливості, взявши до уваги доводи викладені у клопотанні, матеріали досудового слідства, дійшов висновку в обґрунтованості накладеного арешту, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання начальника СД Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області підполковник поліції ОСОБА_3 в межах кримінального провадження за № 0000483 від 17.10.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт майна задовільнити.

Накласти арешт на автомобіль марки ВМW 7401, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2012 року випуску, що належить ОСОБА_10 (адреса: АДРЕСА_2 ) без права користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказаний автомобіль.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 13.02.2026.

Слідчий суддя Богунського

районного суду м. Житомира ОСОБА_11