Справа № 643/3375/26
Провадження № 1-кс/643/1769/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року слідчий суддя Салтівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 у режимі відеоконференції,

за участю захисника ОСОБА_4 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000888 від 12.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.426-1, п.п.3, 9 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000888 від 12.09.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.426-1, п.п.3, 9 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146 КК України.

В судовому засіданні захисником підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про надання дозволу ОСОБА_5 перебувати поряд зі своїм захисником, ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання захисник посилався на практику ЄСПЛ та вказував, що перебування його підзахисного в металевій клітці (прозорому боксі) трактуються ЄСПЛ як порушення ст. 3 Конвенції, є порушенням засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України, у т.ч. і в частині забезпечення права на захист.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо розгляду клопотання захисника покладався на розсуд суду.

Прокурор у судовому засіданні щодо розгляду клопотання покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши доводи захисника, а також інших учасників судового засідання, вважає за доцільне у задоволенні клопотання захисника відмовити.

Так, дійсно, прецедентна практика ЄСПЛ негативно оцінює саме по собі перебування осіб під час судового засідання у металевій клітці (скляному боксі).

Зокрема, у справі «Ярослав Бєлоусов проти Росії» (рішення від 4.10.2016) Євросуд, крім іншого, вперше розглянув питання сумісності перебування підсудних у залі засідань у скляній кабіні з вимогами ст.3 («Заборона катування») і ст.6 («Право на справедливий суд») Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Пославшись на попередню прецедентну практику, викладену у справах «Ходорковський проти росії» та «Свинаренко і Сляднєв проти росії» (2014 р.), ЄСПЛ висловив припущення, що скляні кабіни були призначені на заміну металевих кліток, проте обвинувачені, як і раніше, систематично розміщуються в металевих клітках та скляних кабінах, допоки перебувають під вартою (п.146).

Євросуд зазначив, що «розміщення підсудних за скляними перегородками або в скляних кабінах саме по собі не виключає елементу приниження, достатнього для досягнення мінімального рівня жорстокості, як у випадку з металевими клітками. Цей рівень може бути досягнутий, однак, якщо враховувати обставини в цілому, призведе до їх страждання або труднощів, інтенсивність яких перевищує неминучий рівень страждань, властивий триманню під вартою».

В своєму рішенні по «справі Я. Бєлоусова», ЄСПЛ з посиланням на п.131 рішення у справі «Рамішвілі та Кохреїдзе проти Грузії» (2009 р.) зазначив, що слід брати до уваги й міркування безпеки, особливо в резонансних і делікатних справах. Наголошувалося на важливості того, що безпека в залі є умовою справедливого судового розгляду. Однак з огляду на значення, яке надається правам захисту, будь-які заходи, що обмежують участь обвинуваченого під час судового розгляду або накладають обмеження на нього чи його відносини з адвокатами, повинні бути застосовані, тільки доки це необхідно, і мають бути пропорційні ризикам у кожному конкретному випадку (також див. п.58 рішення у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів» (1997 р.) і п.102 рішення у справі «Сахновський проти росії»).

До речі, саме в п.58 рішення у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів» ЄСПЛ узяв до уваги те значення, яке має в демократичному суспільстві право на справедливе правосуддя, і сказав: будь-які заходи, що обмежують права захисту, повинні бути зумовлені суворою необхідністю. Якщо заходу, який має, так би мовити, менш обмежувальний характер, буде достатньо, то саме він і повинен бути застосований.

Натомість у «справі ОСОБА_7 » заявник і його односправники були відокремлені від решти зали склом, фізичним бар`єром, який певною мірою обмежував їхні можливості безпосередню брати участь у судовому засіданні. Крім того, таке розташування унеможливило конфіденційні контакти з адвокатом, з яким заявник міг говорити лише через мікрофон і в безпосередній близькості від поліцейських охоронців. Крім того, кабіна не була обладнана належним чином, щоб дозволити заявникові працювати з документами або робити нотатки (див. пп.150151).

Так у своїх рішеннях з наведеної проблематики ЄСПЛ уважає, що національні суди у кращому становищі порівняно з ним, аби обирати найбільш відповідну систему безпеки для конкретного випадку, беручи при цьому до уваги інтереси правосуддя, право на справедливий суд і презумпцію невинуватості. Вони повинні одночасно забезпечити права обвинуваченого ефективно брати участь у розгляді справи та отримувати практичну й ефективну правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, стороною обвинувачення ОСОБА_5 інкриміновано вчинення ряду умисних злочинів, в тому числі, особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин судового розгляду даного кримінального провадження, суд вважає, що задоволення клопотання захисника та надання дозволу підозрюваному перебувати поза межами скляного боку, в якому він утримується під час судового засідання, не дозволить забезпечити належний рівень безпеки, уникнути спробам порушення порядку в судовому засіданні, втечі обвинуваченого з-під варти.

При цьому судом також враховується кількість працівників конвойної служби, які фактично здійснюють охорону обвинуваченого під час судового засідання, позицію підозрюваного щодо розгляду вказаного клопотання, а також відсутність з його боку повідомлень про будь-які обмеження або порушення його права на захист.

Стосовно підозрюваного ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 26.11.2025 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», дію якого в подальшому ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 20.01.2026 продовжено.

З урахуванням наведеного, суд, оцінюючи відомості про особу підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєні інкримінованих злочинів, в даному конкретному випадку обирає найбільш відповідну систему безпеки, беручи при цьому до уваги інтереси правосуддя, та відмовляє захиснику у задоволенні його клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7, 314-317 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про надання дозволу підозрюваному ОСОБА_5 перебувати поряд зі своїм захисником, ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1