Справа №523/3852/26
Провадження №1-кс/523/2840/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора в рамках кримінального провадження №0000084 від 04.02.2026, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Пересипського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.

Як вбачається з клопотання, в провадженні слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000084 від 04.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Одеською обласною прокуратурою.

Так, органами досудового розслідування встановлено, що на території Одеської області через відділення недержавного поштового оператора «Нова пошта» здійснюється реєстрація терміналів «Starlink» особами, які були залучені невстановленими співробітниками спецслужб рф, для проведення розвідувально-підривної діяльності на шкоду безпеці України.

Так, отримано відомості про те, що громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , була залучена до співпраці з невстановленим представником спецслужб рф на ім`я « ОСОБА_5 » (нікнейм ОСОБА_6 ) та зареєструвала на свої паспортні данні у відділенні недержавного поштового оператора «Нова пошта» №29 (м. Одеса, вул. Добровольців, буд.7а) пристрій «Starlink». В подальшому виконуючи завдання спецслужб рф, ОСОБА_7 організувала системну реєстрацію терміналів «Starlink» за матеріальну винагороду, яких залучила серед своїх знайомих.

Згідно отриманих відомостей речові докази протиправної діяльності (мобільні телефони, банківські картки, тощо) можуть перебувати за адресою її фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

В рамках вказаного кримінального провадження 03.03.2026, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області проведено обшук за місцем фактичного мешкання громадянки України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено:

-банківську картку МТБ БАНК НОМЕР_1 ;

-банківську картку Монобанк НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон ОСОБА_7 з ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , S/N: НОМЕР_5 , м.т. НОМЕР_6 .

В судове засідання прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у ньому.

Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до пп.1,2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно частини 2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно до ч.4 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Кримінальне правопорушення, у скоєнні якого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повідомлено про підозру, передбачає покарання на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна та відповідно відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Тим самим, слід дійти до висновку, що перелік майна, зазначеного у клопотанні слідчого підпадає під критерії, передбачені ст.170 КПК України та на даний час є достатні підстави вважати, що в подальшому вказане майно може бути приховано, пошкоджено або знищено.

Окрім того, окремо слід зазначити, що у ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст.1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Необхідно зазначити, що у Рішенні «Серявін проти України», ЄСПЛ розглянув справу у якій йшлося про втручання органів державної влади у володіння майном особи, тому слідчий суддя вважає, що вказане рішення певним чином відображає природу правовідносин, які склалися у цій справі.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами було законним та таким, що відповідає принципу верховенства права.

Щодо забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, то в даному випадку інтереси суспільства щодо здійснення досудового розслідування, де майно є речовим доказом, перевагає вимозі захисту основоположних прав конкретної особи в частині мирного володіння майном фізичної або юридичної особи.

З викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право не суперечить загальній нормі, зазначеній у ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно із забороною володіння, користування та розпорядження:

-банківську картку МТБ БАНК НОМЕР_1 ;

-банківську картку Монобанк НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон ОСОБА_7 з ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , S/N: НОМЕР_5 , м.т. НОМЕР_6 .

Роз`яснити, що ухвала про арешт майна може бути скасована за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1