печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4872/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

захисника - адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за клопотанням ОСОБА_5 про скасування підозрюваному, у кримінальному провадженні № 0000625 від 09 вересня 2025 року, ОСОБА_5 , запобіжного заходу, -

В С Т А Н О В И В :

27 січня 2026 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_5 , згідно вимог якого останній просить слідчого суддю :

- cкасувати запобіжний захід у вигляді застави, застосований до ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000625, визначений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2025 року у справі № 757/52890/25-к;

- разом з тим, у разі якщо суд дійде висновку про неможливість повного скасування запобіжного заходу просив змінити запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 , із застави на особисте зобов`язання, з урахуванням фактичних обставин справи та істотного зменшення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що у зв`язку зі зміною правової кваліфікації інкримінованих дій, завершенням активної фази досудового розслідування та належною процесуальною поведінкою підозрюваного, ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, істотно зменшилися або втратили актуальність, що свідчить про відсутність необхідності у подальшому застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави, що в сукупності послугувало підставою для звернення до суду з даним клопотанням.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні клопотання підтримали за викладених обставин та просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, вказуючи на те, що воно передчасне, оскільки обставини, які були на момент застосування запобіжного заходу продовжують свою дію, а відтак запобіжний захід у вигляді застави не втратив свою актуальність, враховуючи при цьому, що ризики, відповідно до ст. 177 КПК України, наявні в кримінальному провадженні.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 201 КПК України, підозрюваному, обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід, його захиснику гарантується право на звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000625 від 09.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

22.10.2025 о 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.10.2025 о 15 год 38 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2025 в справі №757/52890/25-к задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Одночасно вказаною ухвалою визначено альтернативний запобіжний захід - заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, - у розмірі 670 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 2 028 760 (два мільйони двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят) грн., у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 511 від 24.10.2025 року, застава за ОСОБА_5 була внесена ТОВ «СТАЛЬ ГРУП ЕНЕРДЖІ» у розмірі 2 028 760,00 грн., на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві. Таким чином, щодо підозрюваного фактично було застосовано запобіжний захід у вигляді застави, після чого останній був звільнений з-під варти 27.10.2025 року.

У подальшому, слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва постановлено ухвалу у справі № 757/64058/25-к від 18 грудня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії процесуальних обов`язків, покладених на ОСОБА_5 у межах застосованого запобіжного заходу у вигляді застави у кримінальному провадженні № 0000625.

15 січня 2026 року ОСОБА_5 було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до змісту зазначеного повідомлення, ОСОБА_5 підозрююся у пропозиції та одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаних із вимаганням такої неправомірної вигоди, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 Кримінального кодексу України.

Окрім цього, 16.01.2026 підозрюваному ОСОБА_5 повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000625 та про можливість ознайомлення з вказаними матеріалами.

Враховуючи процесуальний статус особи заявника, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000625 ОСОБА_5 права на звернення до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. 201 КПК України.

Так, при застосуванні запобіжного заходу, суд виходив з наявних в наданих матеріалах даних про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, доведеність та наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Тобто, в основу рішення про застосування запобіжного заходу було покладено саме тяжкість покарання, передбаченого за інкримінований на той момент злочин. Сторона обвинувачення у своєму клопотанні, а слідчий суддя у мотивувальній частині ухвали, акцентували увагу на тому, що санкція відповідної статті Кримінального кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, що, на їх переконання, істотно посилювало ризики ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, як встановлено судом вище, 15 січня 2026 року ОСОБА_5 було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 Кримінального кодексу України.

Вказане свідчить, що у ході подальшого досудового розслідування стороною обвинувачення не було зібрано належних і допустимих доказів, які б підтверджували причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України. За відсутності доказової бази, яка б підтверджувала первинну кваліфікацію, слідство було змушене змінити правову кваліфікацію інкримінованих дій на іншу, що не відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а саме за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Така зміна правової оцінки фактичних обставин справи свідчить про суттєве звуження обсягу та характеру обвинувачення, а відтак про втрату актуальності тих доводів, якими сторона обвинувачення обґрунтовувала необхідність застосування щодо підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу та визначення застави у значному розмірі.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 178 КПК України, при обранні чи зміні запобіжного заходу слідчий суддя, окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, які чітко викладені в клопотанні сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу та у відповідній ухвалі слідчого судді та, що також встановлено під час судового розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_5 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, що узгоджується з практикою ЄСПЛ (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Вирішуючи питання про зміну підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує положення, які передбачені КПК України, вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40), серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Слідчий суддя, при вирішенні даного клопотання сторони захисту, приймає до уваги, що з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження упродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість, проте таких доводів сторона обвинувачення слідчому судді не навела.

Так, первинно ризик переховування обґрунтовувався стороною обвинувачення тяжкістю можливого покарання, передбаченого за особливо тяжкий злочин, а саме загрозою позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Водночас, у зв`язку зі зміною правової кваліфікації інкримінованих дій, що більше не відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, ступінь суворості можливого покарання істотно зменшився, а відтак зменшилася ймовірність ухилення підозрюваного від правосуддя.

Крім того, підозрюваний неухильно та сумлінно дотримувався всіх процесуальних обов`язків, покладених ухвалою суду. У випадках необхідності виїзду з міста Києва у зв`язку з виконанням трудових обов`язків в інших областях України, підозрюваний кожного разу завчасно отримував дозвіл слідчого, попереджав про намір виїзду, а також обов`язково повідомляв про своє повернення до міста Києва, що свідчить про сталу добросовісну процесуальну поведінку та істотне зменшення ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані доводи сторона обвинувачення в судовому засіданні жодним чином не спростувала, а навпаки прокурор підьвердила, що підозрюваний з моменту вручення підозри дотримувався дотримання всіх поклдаених на нього обов`язків.

Окрім того, на переконання слідчого судді після вручення повідомлення про зміну підозри та відкриття матеріалів досудового розслідування відповідно до ст. 290 КПК України, основний обсяг доказової бази вже сформовано та зафіксовано. За таких обставин, об`єктивна можливість впливу на речі чи документи істотно звузилася, що свідчить про зменшення ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, у зв`язку з переходом досудового розслідування до завершальної стадії та відкриттям матеріалів стороні захисту, основні слідчі та процесуальні дії вже проведені, що істотно зменшило потенційну можливість впливу підозрюваного на учасників кримінального провадження. Відсутність будь-яких зафіксованих порушень з боку підозрюваного після застосування запобіжного заходу також свідчить про зниження рівня відповідного ризику.

З урахуванням фактичного завершення активної фази досудового розслідування, обсяг процесуальних дій, на які я міг би вплинути, істотно скоротився. Належна поведінка після застосування запобіжного заходу свідчить про мінімізацію ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Зміна правової кваліфікації інкримінованих дій та відсутність будь-яких порушень умов запобіжного заходу після його застосування свідчать про зменшення ризику повторного або продовжуваного кримінального правопорушення. За час перебування під дією запобіжного заходу підозрюваний не вчинив жодних дій, які б свідчили про підвищення такого ризику, враховуючи, що протилежного стороною обвинувачення не доведено.

Окрім цього, слідчий суддя приймає до уваги доводи підозрюваного щодо того, що , внесена сума застави була ТОВ «СТАЛЬ ГРУП ЕНЕРДЖІ», відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 511 від 24.10.2025 року, при цьому, зазначені кошти були залучені товариством на кредитних умовах, у зв`язку з чим на суму застави нараховуються відсотки за користування кредитом. Витрати на обслуговування кредиту становлять 903,22 грн на добу, а загальна сума таких витрат за період з 24.10.2025 по 27.01.2026 складає 86 709,12 грн, що створює надмірний та непропорційний фінансовий тягар, який не відповідає процесуальній меті запобіжного заходу та фактичним обставинам цього кримінального провадження.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Слідчий суддя, при вирішенні даного клопотання сторони захисту, приймає до уваги, що з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження упродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість.

Наряду з вказаним, стороною захисту доведено, що на даний час перелік ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зменшився і саме тому застосовано запобіжний захід у вигляді застави є надмірним та наявна необхідність у його послабленні, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

З огляду на вищевикладене, враховуючи встановлені обставини під час судового розгляду, наявні правові підстави для зміни підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 2, 8, 22, 26, 177, 178, 179, 182, 183, 201, 205, 309, 372, 376, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити частково.

Змінити підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000625 від 09 вересня 2025 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосований запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000625 від 09 вересня 2025 року, а саме до 10 квітня 2026 року, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, у разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це;

- не відлучатися за межі України без дозволу слідчого, прокурора або суду/слідчого судді;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з підозрюваним ОСОБА_6 , свідком ОСОБА_7 , працівниками Національної поліції України та особами, перелік яких має бути визначено прокурором та доведено його до відома підозрюваному, щодо обставин кримінального провадження.

В іншій частині вимог клопотання - відмовити.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні № 0000625 від 09 вересня 2025 року.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8