Дата документу 04.02.2026 Справа № 314/4407/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/4407/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/419/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 січня 2026 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 березня 2026 року включно -,

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 січня 2026 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 березня 2026 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України по кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог вказує, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, свідки у кримінальному провадженні були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази та допитані.

Вважає, що посилання тільки на невідворотність та можливу тяжкість покарання, є порушенням практики ЄСПЛ.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу без доповнень та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги через ДУ «Державна установа виконання покарань (№4)», про що свідчить відповідна розписка, натомість з клопотанням про особисту участь у розгляді провадження, обвинувачений не звертався.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, з клопотанням про особисту участь у розгляді провадження, не звертався.

З огляду на зазначене, враховуючи ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає, що відсутність належним чином повідомлених обвинуваченого та прокурора, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризик переховування від суду наразі є актуальним, не зменшився та обумовлений, серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями), і, зокрема, суворістю можливого покарання за злочин.

Зокрема, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суворість можливого покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк до 7 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що тяжкість можливого покарання у даному випадку не є визначальним фактором при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки з-поміж іншого, не здобуто і відомостей про наявність у ОСОБА_7 стійких соціальних зв`язків, які б були для нього засобом превенції від можливої подальшої негативної та девіантної поведінки та ухилення від явки до суду.

На переконання колегії суддів, і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився та характеризується тим, що судовий розгляд вказаного кримінального провадження триває, у зв`язку із чим, перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_7 може здійснювати незаконний вплив на свідків, які ще не допитувались та їх покази ще не були сприйняті безпосередньо судом.

На продовження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказують встановлені колегією суддів в сукупності обставини, зокрема, наявність судимостей у обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий (7 разів)за вчинення умисних злочинів, раніше звільнявся від відбування покарання як з випробуванням з іспитовим строком, так і по відбуттю строку покарання, а будучі військовослужбовцем, ОСОБА_7 вчинив дії, за які обвинувачується у придбанні, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчиненому з корисливих мотивів, що свідчить про його схильність до вчинення інших злочинів.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та не зменшились.

Даних про такий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , який би унеможливлював застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час апеляційному суду не надано.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 січня 2026 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 березня 2026 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4