Справа № 203/9266/25
Провадження № 1-кс/0203/5806/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0014940 від 03.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2025 року до Центрального районного суду міста Дніпра звернулася старший слідчий СВ Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні №0014940 від 03.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 121 КК України.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначила, що 03.10.2025 до СВ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали кримінального провадження №0014940 про те, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби та не повернувся після лікування до місця розташування підрозділу в АДРЕСА_1 .

11.12.2025 до ЧЧ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа, перебуваючи поблизу ринку «Слов`янський», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. 128-ї бригади ТРО, 1, на грунті раптово виниклих неприязних відносин наніс один удар ножем в область грудної клітини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани лівої грудної клітини.

15 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_4 було складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 407 КК України. Того ж дня, повідомлення про підозру вручено ОСОБА_4

15.12.2025 року о 13.00 год. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

У ході затримання ОСОБА_4 було проведено особистий обшук особи, в ході проведення якого вилучено куртку чорного кольору, джинси синього кольору, ніж складний зеленого кольору. Вказані вилучені речі є доказами злочину та існує ризик їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження або подальшого використання.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий звернулася до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, в якому просить суд:

- накласти арешт у вигляді заборони на відчуження, користування та розпорядження майном, а саме:

- штани джинсові синього кольору, поміщені до картонної коробки;

- куртка чорного кольору, поміщена до картонної коробки;

- ніж, зеленого кольору, поміщений до паперового конверту.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.12.2025 року, судову справу №203/9266/25, провадження №1-кс/0203/5806/2025, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана канцелярією суду 24.12.2025 року.

Судове засідання з розгляду клопотання було призначене судом на 26.12.2025 року о 10:50 годині.

У судове засідання 26.12.2025 року слідча не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Власник майна та прокурор у судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв щодо участі у судовому засіданні від них на адресу суду не надійшло.

Слідчий суддя на підставі частини 1 статті 172, частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України розглянув клопотання слідчого за відсутності слідчого, прокурора, власника майна та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Слідчий суддя, вивчивши доводи слідчого, викладені в клопотанні, дослідивши матеріали клопотання та проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що СВ Дніпровським районним управлінням поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області ведеться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0014940 від 03.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407, ч. 1 ст. 121 КК України.

15 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_4 було складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 407 КК України. Того ж дня повідомлення про підозру вручене ОСОБА_4

15.12.2025 року о 13.00 год. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

У ході затримання ОСОБА_4 було проведено особистий обшук особи, в присутності понятих, в ході проведення якого вилучено куртку чорного кольору, джинси синього кольору, ніж складний зеленого кольору.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 4, 5, 10 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частин 2, 3 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1, частини 3 статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу , у разі скасування арешту.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до частини 6 статті 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно з частиною 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Аналіз викладених вище норм КПК України, а також встановлених судом обставин кримінального провадження дає суду підстави для висновку про необхідність накладення арешту на майно, вилучене в ході проведеного огляду місця події з метою забезпечення збереження речових доказів та проведення судових експертиз.

У ході судового розгляду клопотання слідчого про арешт майна слідчим суддею була встановлена наявність визначених КПК України підстав для задоволення заявленого слідчим клопотання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Оскільки слідчим доведено, з огляду на вимоги ст. ст. 98, 167 КПК України, що вилучене у ході затримання майна має ознаки речових доказів та може мати зв`язок з предметом кримінального правопорушення, а також наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме: на штани джинсові синього кольору, які поміщені до картонної коробки; куртку чорного кольору, яка поміщена до картонної коробки; ніж, зеленого кольору, поміщений до паперового конверту, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне у повному обсязі задовольнити клопотання слідчого про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0014940 від 03.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 121 КК України, задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно, виявлене та вилучене 15.12.2025 року під час проведення особистого обшуку, а саме на:

- штани джинсові синього кольору, які поміщені до картонної коробки;

- куртка чорного кольору, яка поміщена до картонної коробки;

- ніж, зеленого кольору, який поміщений до паперового конверту.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1