ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2415/26
провадження № 1-кс/753/386/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000428 від 25 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2026 року до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000428 від 25 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В обґрунтування скарги адвокат зазначив, що 11 березня 2025 року відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , було проведено обшук, за результатами якого було вилучено належні ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1 800 доларів США та 500 гривень, а також мобільний телефон марки «ZTE». Адвокат зазначає, що згадані грошові кошти, мобільний телефон, вилучені у ОСОБА_4 , є тимчасово вилученим майном, однак вказане майно ні слідчим, ні прокурором ОСОБА_4 не повернуто. Адвокат наголосив, що 21 вересня 2025 року він звернувся із адвокатським запитом до СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві з метою отримання інформації про накладення арешту на вилучені під час обшуку у ОСОБА_4 речі, та отримав відповідь, у якій йшлося про те, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року арешт було накладено лише на мобільний телефон. Скаржник вказує, що ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, надано дозвіл на відшукання речей та предметів, які мають відношення до кримінального правопорушення, натомість вилучені у ОСОБА_4 кошти ніякого відношення до кримінального правопорушення не мають, що підтверджується квитанціями про придбання коштів в іноземній валюті. Оскільки арешт на тимчасово вилучене майно - грошові кошти в сумі 1 800 доларів США, 500 гривень накладено не було, адвокат вважає, що вилучені речі підлягають поверненню його законному володільцю.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 05 лютого 2026 року скаргу було передано до провадження судді ОСОБА_1 .

У судове засідання призначене на 11 лютого 2026 року адвокат ОСОБА_3 з`явився, вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, повідомлені про день, час та місце проведення судового засідання належним чином, відповідно до частини третьої статті 306 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Вбчається, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000428 від 25 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме - за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення речей та предметів, які мають відношення до кримінального провадження, а саме: грошових коштів, особистих речей та документів потерпілої ОСОБА_6

11 березня 2024 року за вказаною адресою було проведено обшук, під час якого було вилучено мобільний телефон ZTE з сім-карткою оператора мобільного зв`язку Київстар та грошові кошти - 500 грн та 1 800 дол. США.

Постановою слідчого від 11 березня 2024 року зазначене майно визначене речовими доказами у кримінальному провадженні.

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою статті 303 КПК України.

Зокрема, на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (частина перша статті 167 КПК України).

Водночас згідно з частиною другою статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку. При чому майно, яке вилучається під час обшуку, в залежності від зазначення в ухвалі на обшук, може мати різний статус. Це обумовлює різницю в його подальшому процесуальному оформленні у кримінальному провадженні і, відповідно, відмінність в питанні повернення власнику. Згідно з пунктом 6 частини другої статті 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Частиною п`ятою статті 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку. При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (частина сьома статті 236 КПК України).

Отже, тимчасово вилученим під час виконання ухвали про обшук майном є вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу. Відповідно у разі, якщо вилучене під час обшуку майно було включено до переліку майна, щодо якого проводився обшук, такі речі та документи не вважаються тимчасово вилученим майном і це в свою чергу не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку частини п`ятої статті 171 КПК України. Таким чином щодо майна, яке зазначено в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, для виявлення якого проводиться обшук, судовий контроль здійснюється під час розгляду клопотання слідчого або прокурора про надання дозволу на проведення обшуку.

Проте для подальшого утримання органом досудового розслідування вилученого під час обшуку майна без накладення на нього арешту, крім прямого зазначення в ухвалі слідчого судді, обов`язковим є його безпосереднє або опосередковане відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

З наявних у матеріалах справи документів слідує, що у кримінальному провадженні № 0000428 розслідується обставини відкритого заволодіння майном ОСОБА_6 , в тому числі грошовими коштами у сумі 7953 доларів США та 2500 грн. Як слідує з ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, до скоєння кримінального правопорушення може бути причетна подруга потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_4 .

З встановлених під час досудового розслідування обставин слідує, що вилучені під час обшуку у ОСОБА_4 кошти можуть мати зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням. Також як вбачається з протоколу обшуку, ОСОБА_4 була присутня при проведенні обшуку та жодних заперечень проти вилучення грошових коштів не висловлювала.

Слідчий суддя враховує, що на вилучення майна, зазначеного скаржником, безпосередньо надано дозвіл ухвалою слідчого судді, воно не має статусу тимчасово вилученого майна та не потребує накладення арешту, вказані кошти могли бути набуті кримінально протиправним шляхом за обставин, що розслідуються у цьому кримінальному провадженні, а отже вони відповідають критеріям речових доказів і правомірно утримуються органом досудового розслідування.

Надані скаржником квитанції про придбання валюти, не доводять її придбання саме ОСОБА_4 , з огляду на відсутність у цих квитанціях будь-яких ідентифікуючих відомостей покупця. Крім того, відповідно до наданих квитанцій було придбано валюту - 1500 доларів США.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , слід відмовити.

Керуючись статтями 169, 171, 173, 236, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000428 від 25 лютого 2024 року - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1