печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2090/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого відділу Управління Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001144 від 15.10.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2026 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчий відділу Управління Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні №0001144 від 15.10.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001144 від 15.10.2024 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 359, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч.3 ст. 368 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 359, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України; ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 359, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням установлено, що у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.12.2024, ОСОБА_9 , маючи умисел на покращення підпорядкованими працівниками очолюваного ним підрозділу поліції кількісних показників виявлення та розкриття кримінальних правопорушень і, як наслідок, на одержання службових переваг та майбутнє просування по службі, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи, що одноосібно не зможе реалізувати зазначений умисел, вирішив створити організовану групу з числа підпорядкованих йому працівників для вчинення тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень проти авторитету органів державної влади, громадської безпеки, у сферах обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також службової діяльності.

Розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, потребує детального узгодження дій та суворого підпорядкування, оскільки запроваджується на систематичній основі, має високий ступінь суспільної небезпечності та зумовлена завданням шкоди авторитету органу державної влади (у разі викриття), ОСОБА_9 запропонував своєму заступнику - заступнику начальника 2-го відділу УСР в Херсонській області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом очолити зазначену організовану групу, на що той, маючи умисел на одержання службових переваг та майбутнє просування по службі, діючи з корисливих мотивів з метою особистого незаконного збагачення надав добровільну згоду.

Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визначили для себе коло довірених та відданих їм осіб з числа працівників УСР в Херсонській області (у тому числі підпорядкованих на той час їм особисто), яким повідомили про свій злочинний задум та можливість їх подальшого залучення до протиправної діяльності, яка передбачала участь в організованій групі.

Користуючись авторитетом обійманих ними посад, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повідомили вказаних осіб про забезпечення потенційних учасників організованої групи предметами та засобами, необхідними для такої діяльності, її приховування, а також про можливість отримання додаткових переваг по службі, зокрема полегшення виконання службових обов`язків, одержання премій, інших заохочень, особистого схвального ставлення, просування по службі, одержання інших фінансових благ тощо.

Так, у не встановлені слідством час та місці, однак не пізніше 17.12.2024, пропозицію ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо участі в організованій групі прийняли, а також погодилися сприяти реалізації їхнього злочинного задуму підпорядковані їм працівники: старші оперуповноважені в особливо важливих справах 2-го відділу УСР в Херсонській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , старший оперуповноважений 2-го відділу УСР в Херсонські області ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та оперуповноважений на той час 2-го відділу УСР в Херсонській області ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином, отримавши згоду від зазначених осіб на спільне вчинення злочинів, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 створили організовану групу, яка вирізнялася:

- стабільним складом, до якого увійшло загалом сім згуртованих учасників, тісні психологічні стосунки яких характеризувалися наявністю стійких правил поведінки та схильністю до вчинення протиправних дій;

- зорганізованістю в єдине стійке об`єднання з єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи;

- суворим дотриманням правил та заходів конспірації, довготривалою підготовкою до вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Разом з тим, усі учасники вказаної організованої групи, з огляду на свої функціональні обов`язки та службу в органах поліції мали великий досвід та володіли спеціальними навичками здійснення оперативних заходів, спрямованих на виявлення, документування та припинення окремих видів злочинів, зокрема проти громадської безпеки, а також у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Зазначене сприяло організованій групі впродовж тривалого часу вживати ефективних заходів конспірації, постійно удосконалювати методику та тактику вчинення злочинів.

Із початку створення організованої групи ОСОБА_9 відвів собі роль її керівника та надалі здійснював керівництво цією групою, ОСОБА_8 як інший її керівник, сприяв розробленню планів і умов спільного вчинення злочинів, координував дії учасників організованої групи та як виконавець безпосередньо брав участь у вчиненні злочинів.

До основних обов`язків ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 входило, зокрема:

- підшукання осіб, які ймовірно причетні до вчинення кримінальних правопорушень пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та проти громадської безпеки та яким можливо висловити прохання про одержання неправомірної вигоди, збір інформації про них;

- підготовка та забезпечення спрямування до органу досудового розслідування недостовірної інформації про причетність певних осіб до вчинення протиправної діяльності для отримання дозволів на проведення обшуків за місцем їх мешкання;

- здійснення психологічного тиску в ході проведення обшуків, шляхом демонстрації доказів протиправної діяльності осіб, а також залякування значним покарання, яке можуть отримати особи;

- перед проведення обшуків вжиття заходів щодо переконання осіб у наявності беззаперечних доказів винуватості та невідворотності покарання, яке загрожує вказаним особам

- висловлення вимог про надання неправомірної вигоди та у разі її одержання проведення формальних обшуків, без вилучення заборонених речей.

Перебуваючи у м. Херсоні, виконуючи відведену кожному роль, у не встановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 17.12.2024, учасники організованої групи розпочали безпосереднє вчинення злочинів за основним напрямом протиправної діяльності та завдяки розробленим заходам конспірації та особистим (службовим) навичкам тривалий час убезпечували себе від викриття.

Так, досудовим розслідуванням установлено, що з грудня 2024 року по липень 2025 року зазначена організована група здійснювала підготовку та вчинення низки тяжких та особливо тяжких злочинів.

15.01.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується, такими зібраними під час досудового розслідування доказами:

- листом Управління СБ України в Херсонській області від 09.10.2024 № 71/22/8-3695 відповідно до якого на території Херсонської та Миколаївської областей діє група працівників правоохоронного органу, учасники якої зорганізувались у стійке об`єднання для створення протиправного механізму систематичного отримання неправомірної вигоди у розмірі від 2 до 5 тис. доларів США за непритягнення осіб, що вчинили кримінальні правопорушення, до кримінальної відповідальності;

- відповіддю Управління СБ України в Херсонській області від 21.10.2024 № 71/22/8-3783, відповідно до якої на виконання доручення прокурора встановлено, що до вказаної злочинної діяльності, можливо, причетні ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 ;

- протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій в їх сукупності;

- протоколом огляду від 24.09.2025 - автомобіля ОСОБА_14 Skoda SuperB д.н.з. НОМЕР_1 в ході чого вилучено пристрій, схожий на спеціальний технічний засіб негласного отримання інформації;

- висновком експерта №СЕ25-198/3 відповідно до якого виявлений технічний засіб у автомобілі ОСОБА_14 відноситься до спеціального технічного засобу негласного отримання інформації;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_15 від 23.09.2025, ОСОБА_16 від 23.09.2025, ОСОБА_14 від 24.09.2025, ОСОБА_17 від 24.09.2025, ОСОБА_18 від 29.09.2025, ОСОБА_19 від 17.07.2025; ОСОБА_20 від 08.08.2025;

- іншими доказами в їх сукупності.

Крім того, 31.07.2025 ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України, а 04.09.2025 ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

19.09.2025 постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному проваджені продовжено до 3-х місяців, тобто до 30.10.2025 включно, а ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.10.2025 строк досудового розслідування у кримінальному проваджені продовжено до шести місяців, тобто до 30.01.2026.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду підтверджується тяжкістю передбаченого покарання за інкриміновані підозрюваному злочини.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, є тяжким та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, у тому числі з конфіскацією майна.

Поряд з цим, звільнення від покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України в даному випадку не допускається, як і призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, як про це йдеться у ч. 1 ст. 69 КК України, за винятком затвердження угоди про визнання винуватості. В той же час укладення угоди про визнання винуватості є правом сторін кримінального провадження та потребує досягнення згоди між ними.

Вищевикладене свідчить про те, що у випадку засудження ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, до нього буде застосовано виключно покарання у виді позбавлення волі з реальним строком його відбування, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти чи переховуватись.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, що інкримінуються ОСОБА_5 є особливо тяжкими кримінальними правопорушеннями і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, у тому числі з конфіскацією майна.

Таким чином, існування ризику переховування підтверджується ймовірністю для підозрюваного бути засудженим на тривалий строк з примусовим відчуженням всього належного йому майна.

Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, у підозрюваного збільшуються можливості для ухилення від органу досудового розслідування та суду, а тому не виключена можливості нелегального перетину кордону ОСОБА_5 з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Крім того, оскільки підозрюваний тривалий час працює в правоохоронних органах, то міг набути широке коло зв`язків серед представників влади, службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, які може використати з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду, у тому числі, шляхом залишення території України.

Отже, наведені вище фактичні обставини цього кримінального провадження в сукупності дають підстави дійти висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершене, а свідки сторони обвинувачення відповідно не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваного, такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від їх дачі у суді.

Поряд з цим, підозрюваний тривалий час несе службу у правоохоронних органах, зокрема, УСР в Херсонській області Національної поліції України, а отже, в умовах зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, зумовлених притягненням його до кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні у силу займаної посади, набутого авторитету та наявних професійних знань.

З огляду на період своєї роботи та займані посади в правоохоронних органах ОСОБА_5 набув широке коло знайомств і зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, які вона може використати з метою перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

До того ж, очевидно, що підозрюваний обізнаний з методам роботи органів досудового розслідування та прокуратури, а отже може використати такі знання з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Наявність у підозрюваного відповідних знань та вмінь підтверджується фактичними обставинами, встановленими під час досудового розслідування.

Так, під час ймовірного вчинення злочину, ОСОБА_5 проявив схильність до конспірації та укриття своєї вірогідно протиправної діяльності. Це власне підтверджується матеріалами НС(Р)Д.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_5 не лише володіє знаннями щодо методів роботи правоохоронних органів, а і застосовував такі з метою невикриття ймовірно протиправної діяльності та може скористатись відповідними знаннями, вміннями та засобами з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, окрім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, також встановлено наступне:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.

- кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, за які, у випадку доведеності його вини, передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, у тому числі з конфіскацією майна. До того ж, окремі з них є корупційним;

- наразі підозрюваному виповнилося повних 44 роки, його стан здоров`я та вік дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі;

- одружений, має на утриманні двох доньок;

- ОСОБА_5 , на даний час обіймає посаду старшого оперуповноваженого в ОВС 2-го відділу УСР в Херсонській області.

Вказані відомості у їх сукупності із встановленими ризиками, обставинами розслідуваних злочинів та характером участі у них підозрюваного, підтверджують висновки сторони обвинувачення про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу.

Слідчий вказує, що відповідним і достатнім, а також прийнятним, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та відомостей щодо сімейного, майнового та соціального стану підозрюваного ОСОБА_5 , тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, є розмір застави, що виходить за межі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та становить 330 прожиткових мінімумів, що дорівнює 1 098 240 грн.

На думку сторони обвинувачення, визначений розмір застави не є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_5 та разом із покладеними на нього обов`язками, забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігатиме існуючим ризикам і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам статей 178, 182, 183 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, посилаючись на те що, ризики на які посилається слідчий у клопотанні - відсутні та не доведені прокурором у судовому засіданні.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

15.01.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Разом з тим, варто зазначити, що ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування (рішення ЄСПЛ у справі Яжинський проти Польщі (Jarzynski v. Poland, § 43)).

Слідчий суддя вважає доведеними ризики, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи підозрюваного, що останній може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження і саме обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , дані, які характеризують останнього, як особу, та враховує те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу, як на тому наполягала сторона захисту.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Між тим, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

При визначенні ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст. ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, слідчий суддя вважає, що застава у сумі 299 520 грн. з покладенням обов`язків передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 21.03.2026 включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у межах 90 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 299 520 гривні, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_5 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду у кримінальному провадженні за першою вимогою;

- не відлучатись за межі Херсонської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та з підозрюваними з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001144;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як підозрюваним так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві:

Отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

МФО: 820172

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ

р/р UA1012089

Призначення платежу: Застава за …(П.І.П., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду), від …(дата ухвали), по справі № …, внесені …(П.І.П. особи, що вносить заставу).

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1