Житомирський апеляційний суд
Справа №293/713/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/188/26
Категорія ч.2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №00000092 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_6 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2025 року, яким засуджено

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Черняхів Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

- ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 ухвалено рахувати з дати приведення вироку до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_10 у строк відбування покарання його попереднє ув`язнення, яке відраховувати з дня фактичного затримання 16.03.2019 і по 10.05.2019, коли обвинуваченому ОСОБА_10 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили не обирався.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 19.03.2019 на куртку чорного кольору із застібкою типу «блискавка», светр сіро-чорного кольору, футболку чорного кольору із вставками зеленого кольору, з написом «Naraton», штани чорного кольору, калоші гумові чорного кольору, шапку чорного кольору із смугами червоного та сірого кольору - скасовано після набрання цим вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової дактилоскопічної експертизи експертами Житомирського НДЕКЦ МВС України в розмірі 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) грн. 08 коп.

Питання про речові докази вирішено згідно до ст. 100 КПК України і у цій частині вирок у апеляційному порядку не оскаржується.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 15.03.2019 року ОСОБА_11 перебував за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання раніше знайомої йому ОСОБА_12 , де з останньою розпивали спиртне.

Того ж дня, о 20 годині 11 хвилин до вищевказаного будинку ОСОБА_12 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 повернувся співмешканець ОСОБА_12 , ОСОБА_10 . Виявивши в приміщенні веранди ОСОБА_11 , який спав на дивані та побачивши біля нього ОСОБА_12 , на підґрунті ревнощів у ОСОБА_10 виник злочинний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Так, в цей день, час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , перебуваючи в приміщенні веранди вищевказаного будинку, ОСОБА_10 долонею правої руки умисно наніс один удар в обличчя зліва ОСОБА_11 , який в цей момент знаходився на дивані в положенні сидячи. Після чого, ОСОБА_10 взявши руками за одяг, підняв ОСОБА_11 та штовхнув на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_11 та усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_11 один удар правою ногою в область грудної клітки, внаслідок чого, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді неповних прямих переломів ребер по 2-м анатомічним лініям, що відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості. Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_10 наніс один удар цією ж ногою в область живота потерпілому ОСОБА_11 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді розривку брижі тонкого кишківника з ушкодженням кровоносних судин, крововиливу в м`яз живота. Після заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 взяв ОСОБА_11 під руки та утримуючи в такому положенні, витяг ОСОБА_11 із приміщення веранди за територію домоволодіння ОСОБА_12 та залишив його на узбіччі дороги під огорожею поблизу будинку АДРЕСА_2 поряд з дерев`яною опорою повітряної телефонної лінії.

Внаслідок нанесених ОСОБА_10 ударів, ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді розриву кореня брижі тонкого кишківника з ушкодженням кровоносних судин, крововиливу в м`яз живота, що спричинило масивну крововтрату і призвело до смерті ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Також, просить у разі відсутності підстав для скасування вироку, змінити в частині призначеного покарання та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі, одночасно застосувати положення ст.ст.75,76 КК України встановивши іспитовий строк 3 роки.

Наголошує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки єдиними доказами спричинення потерпілому тілесних ушкоджень обвинуваченим, у виді розривку брижі тонкого кишківника з ушкодженням кровоносних судин, крововиливу в м`яз живота, внаслідок яких настала смерть потерпілого, є показання свідка ОСОБА_13 , які остання надала в суді та під час слідчого експерименту.

Водночас, матеріали справи не містять чіткої відповіді, на предмет того, чи могли тілесні ушкодження внаслідок яких настала смерть потерпілого утворитись внаслідок тих видів ударів ногами, на які під час слідчого експерименту від 16.03.2016 року вказувала неповнолітня свідок ОСОБА_13 .

Захисник вказує, що після побиття, потерпілий ОСОБА_11 тривалий час перебував біля домоволодіння ОСОБА_12 . Чи мав при цьому останній з ким-небудь конфлікти, не встановлено.

На переконання захисника ОСОБА_6 , зазначене у сукупності ставить під сумнів як кваліфікацію дій обвинуваченого, так і саму причетність обвинуваченого ОСОБА_10 до спричинення потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень від яких він помер.

Що стосується призначеного покарання, то захисник вказує, що воно надто суворе, оскільки обвинувачений пропонував надати медичну допомогу та щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував матеріальну шкоду та має намір відшкодувати моральну шкоду.

Також суд залишив поза увагою, що злочин вчинено у стані сильного душевного хвилювання, оскільки обвинувачений дізнався про зраду дружини.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок суду змінити, в частині призначеного покарання та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 років позбавлення волі, одночасно застосувати положення ст.ст.75,76 КК України встановивши іспитовий строк 3 роки.

Також захисник просить зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 20 000 грн., оскільки судом визначено завищений розмір.

Вказує, що суд помилково не визначив пом`якшуючу покарання обставину щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю.

Крім того, орган досудового розслідування встановив щире каяття, як пом`якшуючу обставину.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, однак колегія суддів вважає за можливе розглядати апеляційні скарги його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_9 без його участі, оскільки ОСОБА_10 04.07.2025 р. в телефонному режимі був повідомлений про призначення до розгляду вказаних апеляційних скарг. Ця обставина підтверджується і його заявою про згоду на укладення угоди з захисником ОСОБА_6 для надання йому правничої допомоги. (т.2 а.с. 242)

Відповідно до відповіді ВЧ НОМЕР_1 військовослужбовець ОСОБА_14 з 07.07.2025 р. самовільно залишив військову частину.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду брав участь захисник ОСОБА_6 , який належним чином захищав права та інтереси обвинуваченого, вважав за можливе проводити розгляд без участі ОСОБА_10 , а тому колегія судів прийшла до висновку про можливість розгляд кримінального провадження без участі обвинуваченого ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги, заперечення прокурора на апеляційні скарги, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_10 , в заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_11 , обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Обвинувачений ОСОБА_10 в суді першої інстанції зазначив, що винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає, однак з його пояснень вбачається, що визнає себе винним лише частково, дав показання, що 15.03.2019 він перебував на роботі, йому зателефонувала донька його співмешканики ОСОБА_13 та повідомила, що її мати ОСОБА_12 вступила в статеві відносини з ОСОБА_11 . Зазначене повідомлення його сильно розлютило, тому близько 20 год. він приїхав на велосипеді додому, двері будинку були зачинені. Донька ОСОБА_13 відчинила двері, і ОСОБА_10 побачив у веранді на дивані сиділи і спали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які перебували в сильному алкогольному сп`янінні. Підійшовши до ОСОБА_11 , він вдарив його по обличчю долонею правої руки, потім стягнув його з дивану на підлогу, і коли ОСОБА_11 лежав на підлозі на правому боку головою до дверей, наніс йому 3 або 4 удари по тілу, а саме носком взутої правої ноги по грудині та копчику. В подальшому він взяв ОСОБА_11 попід руки та витяг з веранди до узбіччя дороги, де залишив біля дерев`яної опори зв`язку, швидку допомогу не викликав і поїхав на роботу. Вказав, що у живіт ОСОБА_11 ногою не бив, причиною конфлікту слугувала зрада співмешканки, тому відповідальність має нести за м`якшою статтею.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 15.03.2019 р. дізналась від сусідки, що в АДРЕСА_2 , на узбіччі лежить її чоловік ОСОБА_11 . Прийшовши до вказаного місця, вона впізнала свого чоловіка, який лежав мертвий біля опори лінії зв`язку на АДРЕСА_2 , рука була піднята до верху. На місці події була поліція.

Будучи допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що весною 2019 року їй зателефонувала молодша сестра ОСОБА_13 та повідомила, що ОСОБА_10 б`є ОСОБА_11 . Прийшовши до будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_15 побачила, що ОСОБА_11 лежав у веранді на підлозі на правому боці та хрипів. Зайшовши у кухню, побачила там маму ОСОБА_12 в стані алкогольного сп`яніння, та сердитого ОСОБА_10 , який виходячи з кухні підійшов до лежачого ОСОБА_11 та вдарив його носком взутої правої ноги в живіт. ОСОБА_15 сказала ОСОБА_10 не бити ОСОБА_11 , на що ОСОБА_10 відповів, що відомстив йому за все. Після чого взявши ОСОБА_11 зі спини під обидві руки, ОСОБА_10 витяг його з веранди за ворота, залишивши під дерев`яною опорою. На її пропозицію викликати ОСОБА_11 швидку медичну допомогу ОСОБА_10 заперечив, сказав, що ОСОБА_11 і не таке переживав. Після цього ОСОБА_15 взяла сестру ОСОБА_13 та меншого брата і пішли до свого будинку, а ОСОБА_10 поїхав у сторону вулиці Стиртенської в смт. Черняхів. ОСОБА_16 залишився лежати під опорою лінії зв`язку, там де його залишив ОСОБА_10 .

Допитаний свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_11 зловживав алкогольними напоями, не любив ОСОБА_10 , у них були суперечки.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що весною 2019 року, точної дати не пам`ятає, прийшовши з молодшим братом вдень додому, почула та зрозуміла, що між її матір`ю ОСОБА_12 та ОСОБА_11 відбуваються статевий акт. Після цього, вона пішла до старшої сестри ОСОБА_15 та згодом зателефонувала ОСОБА_10 , якому по телефону повідомила, що мати йому зраджує із ОСОБА_11 . Через деякий час вона знову пішла додому, насварилась на матір, і перебувала вдома. Згодом до неї подзвонив ОСОБА_10 , і запитав, чи ОСОБА_11 ще вдома, на що вона відповіла ствердно. Орієнтовно через 15 хвилин додому прийшов ОСОБА_10 , який наніс ОСОБА_11 удар рукою по обличчю, стягнув його на підлогу та вдарив ногою в груди та в живіт. ОСОБА_11 перебував в сильному алкогольному сп`янінні, не оборонявся та не розмовляв. Мати весь цей час була в хаті, теж в сильному алкогольному сп`янінні. Розуміючи, що конфлікт може призвести до непоправних наслідків, вона подзвонила до сестри, щоб покликати і зупинити ОСОБА_10 і вийшла на вулицю. Прийшовши разом із сестрою до будинку, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 все ще перебували у веранді. ОСОБА_11 перебував у положенні лежачи на підлозі, не піднімався та не розмовляв. ОСОБА_10 наніс ще один удар ОСОБА_11 правою ногою в тулуб, витягнув за руки з веранди на вулицю та поклав на узбіччя дороги, неподалік від їх будинку. Після цього вони з сестрою підійшли до ОСОБА_11 , який лежав на дорозі та запитали чи йому потрібна допомога, на що той відповів, що не потрібна.

Показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , в суді першої інстанції є чіткими, послідовними і логічними, узгоджуються з слідчими експериментами проведеними з ними на досудовому розслідуванні, а також і іншими доказами, а зокрема:

При проведенні огляду місця події від 15.03.2019 з ілюстрованими фото таблицями, відповідно до якого було оглянуто місцевість, а саме ділянка дороги, що знаходиться в АДРЕСА_2 , де було виявлено труп людини (том 1 а.с. 183-190);

Згідно з висновок експерта №1086/354 від 02.04.2019, на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді:

- розриву кореня брижі тонкого кишківника з ушкодженням кровоносних судин, крововиливу в м`яз живота, який утворилися від контакту (не менше 1) в ділянку живота, з твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, з силою, достатньою для його утворення, за невеликий проміжок часу до настання смерті, що може вимірюватись, приблизно, хвилинами;

- неповних непрямих переломів ребер по 2-м анатомічним лініям, крововиливу в м`які тканини груднини та ворота легень, які утворились від контакту (не менше 1) в ділянку грудної клітини з твердим тупим предметом за невеликий проміжок часу до настання смерті, що може вимірюватись, приблизно, хвилинами, за критерієм тривалості розладу здоров`я у живих осіб, як правило, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості, в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться;

- садна в ділянці правої гомілки, яке утворилось в межах 2-х діб до настання смерті від контакту з твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку зі смертю не знаходиться.

Смерть ОСОБА_11 настала від масивної крововтрати, яка розвинулась внаслідок розриву кореня брижі тонкого кишківника та кровоносних судин, на що вказують данні розтину трупа: наявність розриву кореня брижі та ушкоджених кровоносних судин, великої кількості вільної рідкої крові в черевній порожнині, острівчасті трупні плями, блідість тканини нирок, слабке кровонаповнення внутрішніх органів та дані судово-гістологічної експертизи.

Тілесні ушкодження у вигляді розриву кореня брижі тонкого кишківника з ушкодженням кровоносних судин, крововиливу в м`яз живота, виявлених при судово-медичній експертизі труна ОСОБА_11 призвели до настання загрозливого для життя стану - масивної крововтрати, тому, згідно з пунктом 2.1.3 (о) наказу №6 «про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в причинному зв`язку із смертю.

При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_11 виявлений етиловий спирт у концентрації - 4,02%, що у живих осіб відповідає тяжкому отруєнню алкоголем. Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ, слід рахувати, що смерть ОСОБА_11 могла настати в межах, приблизно, доби до часу розтину трупа в морзі. Утворення тілесних ушкоджень, які призвели до смерті постраждалого, при нанесенні їх собі, власною рукою - виключено. Поза потерпілого та взаєморозташування потерпілого та нападника могли бути будь-якими, аби зберігалась умова, що ділянки розташування тілесних ушкоджень були б доступними для контакту з травмуючим фактором. Враховуючи характеристики, виявлених на трупі ОСОБА_11 , тілесних ушкоджень, слід рахувати, що здатність потерпілого здійснювати які-небудь дії, після їх отримання - не виключена. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, характерних для падіння на площині - не виявлено. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 ознак переміщення тіла потерпілого, після заподіяння тілесних ушкоджень, а також ознак зміни пози трупа - не виявлено. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 тілесних ушкоджень в ділянці верхніх кінцівок, які могли б свідчити про активний захист - не виявлено. Після отримання тілесних ушкоджень, які призвели до смерті постраждалого, він знаходився в небезпечному для життя стані. Питання, чи був потерпілий позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, виходить за межі компетенції судово-медичного експерта. Питання про можливість врятування життя потерпілого, за умови надання йому своєчасної медичної допомоги, входить до компетенції комісійної судово-медичної експертизи, проте, вважаю, що за таких умов врятувати життя потерпілому було б можливо. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 захворювань, які б могли призвести до настання смерті - не виявлено. Враховуючи характеристики, виявлених на трупі ОСОБА_11 , тілесних ушкоджень, наявність етилового спирту в крові, слід рахувати, що в момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий відчував біль, проте, малоймовірно, що він мав забарвлення сильного та приносив особливі страждання. Серед виявлених, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, до 15.03.2019 могло утворитись - садно на нижній кінцівці (том 1 а.с.258-261);

За висновком експерта № 1205/399 від 08.04.2019, згідно показів, ОСОБА_15 наданих під час проведення слідчого експерименту від 16.03.2019, від удару ногою в грудину, на тілі ОСОБА_11 могли утворитись тілесні ушкодження в ділянці грудної клітини у вигляді неповних переломів ребер. Утворення інших тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_11 - не відображено. Покази, дані неповнолітньою ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту від 16.03.2019, відображають механізм утворення тілесних ушкоджень в ділянці живота, від яких настала смерть ОСОБА_11 (внаслідок удару ногою в живіт зверху вниз). Утворення тілесних ушкоджень у вигляді неповних переломів ребер не відображено в даних показах. Покази, дані підозрюваним ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту від 22.03.2019, відображають механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі ОСОБА_11 у вигляді неповних переломів ребер (удар кулаком в грудину). Проте, в даних показах не пояснюється механізм утворення тілесних ушкоджень в ділянці живота, від яких настала смерть ОСОБА_11 . В показах, даних ОСОБА_13 та ОСОБА_10 вказано на нанесення ударів в ділянку спини та обличчя постраждалого. Дані покази можуть відповідати дійсності, за умови, що сила, з якою вони були нанесені, була замалою для утворення тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді розриву кореня брижі тонкого кишківника з ушкодженням кровоносних судин, крововиливу в м`яз живота, які призвели до смерті ОСОБА_11 , утворились від контакту (не менше 1) в ділянку живота, з твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею (том 1 а.с. 280-282);

Будь-яких сумнівів щодо належності, допустимості та достатності цих доказів апеляційний суд не знаходить та вважає, що ці докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Доводи захисника, що у матеріалах справи відсутні докази, що саме ОСОБА_10 наніс ОСОБА_11 тілесні ушкодження, від яких настала його смерть спростовуються вищевказаними доказами.

Так, сам обвинувачений визнає нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, в будинку співмешканки, який йому жодного опору не чинив через стан сп`яніння, в тому числі і ногами, а лише намагаючись применшити свою вину заперечує спричинення найтяжчого ушкодження удару ногою в живіт, не заперечує він і те, що витягнув потерпілого з будинку та залишив біля опори зв`язку де його в той же день і було виявлено мертвим.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , які були очевидцями події та вказали, що бачили як ОСОБА_10 бив ОСОБА_11 ногою в живіт.

Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_13 детально відтворила механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому: один удар долонею правої руки по обличчю, удар правою ногою в область тулуба (лівої нирки), удар правою ногою в живіт зверху вниз, удар правою ногою в нижню частину живота та удар правою ногою в район поясниці.

Відповідно до СМЕ №1086/354 трупа, смерть ОСОБА_11 настала від тілесного ушкодження у вигляді розриву кореня брижі тонкого кишківника з ушкодженням кровоносних судин, крововиливу в м`яз живота призвели до настання загрозливого для життя стану - масивної крововтрати, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в причинному зв`язку із смертю, що повністю узгоджується зі слідчим експериментом зі свідком ОСОБА_13 .

Аналіз всіх доказів у сукупності свідчить, що саме ОСОБА_10 спричинив ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого, а доводи обвинуваченого в суді першої інстанції є лише намаганням применшити свою вину та уникнути суворого покарання.

Твердження захисника ОСОБА_6 про відсутність беззаперечних доказів, неконкретність висновків судово-медичних експертиз апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки сукупність доказів, які суд навів у вироку поза розумним сумнівом вказують, що саме обвинувачений умисно спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які призвели до його смерті.

Не вбачає колегія суддів сумнівів і в правильності висновків експерта щодо причин смерті ОСОБА_11 , можливості отримання тілесного ушкодження у вигляді розриву кореня брижі тонкого кишківника від удару ногою за обставин про які вказав свідок ОСОБА_13 .

Так, у висновку №1086/354 від 02.04.2019 експерт вказав, що тілесне ушкодження у вигляді розриву кореня брижі тонкого кишківника утворилося від контакту (не менше 1) в ділянку живота, з твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, з силою, достатньою для його утворення, за невеликий проміжок часу до настання смерті, що може вимірюватись, приблизно, хвилинами;

При цьому, експерт у висновку № 1205/399 від 08.04.2019 доповнив, що покази, дані неповнолітньою ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту 16.03.2019, відображають механізм утворення тілесних ушкоджень в ділянці живота, від яких настала смерть ОСОБА_11 (внаслідок удару ногою в живіт зверху вниз).

За цих обставин апеляційний суд не вбачає жодних сумнівів в правильності екпертизи, оскільки вона є повною, ясною, обґрунтованою, вона не суперечить іншим доказам, а узгоджується з ними та об`єктивно відображає механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілим, які через невеликий проміжок часу призвели до його смерті, що виключає і можливість отримання смертельних тілесних ушкоджень потерпілим за інших обставин на що також вказує захист.

Доводи сторони захисту про неконкретність висновків СМЕ є суб`єктивною оцінкою та спробою дискредитувати належний доказ. Висновки складені за результатами безпосереднього дослідження трупа ОСОБА_11 , базується на об`єктивних медичних критеріях та містить відповіді на поставлені питання в межах компетенції судового експерта.

Аргументи захисника ОСОБА_6 , що в матеріалах справи відсутні постанови, доручення проведення судово-медичних експертиз не свідчить про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, долучений до обвинувального акта «Реєстр матеріалів досудового розслідування №0000090, містить у собі посилання на процесуальні рішення, прийняті слідчим, у тому числі й на постанови про призначення у справі відповідних експертиз.

Відсутність цих постанов у матеріалах судового провадження не ставить під сумнів законність отримання цих доказів органом досудового розслідування та їх допустимість, оскільки у кожному із зазначених експертних висновків є посилання на дату винесення постанови слідчим, номер кримінального провадження, а також перелік конкретних питань, поставлених перед експертом.

При ознайомленні з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України сторона захисту будь-яких клопотань із цього приводу не заявляла. Не були заявлені такі клопотання і при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Аналогічна позиція викладена у постанови Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного суду від 19.11.2019 року у справі № 565/1725/16-к (провадження № 51-10213км18).

З огляду на викладене, апеляційний суд не погоджується з доводами захисника про недопустимість експертних висновків як доказів через відсутність у матеріалах справи постанов слідчого про їх призначення.

Аргументи про те, що слідством не перевірено версію про вчинення злочину іншою особою, є безпідставними.

Згідно з вимогами ст. 91-92 КПК України, стороною обвинувачення було доведено обставини вчинення кримінального правопорушення саме ОСОБА_10 на основі прямих та непрямих доказів, що у своїй сукупності виключають участь третіх осіб.

Сторона захисту, маючи всі процесуальні права (ст. 42 КПК), не надала жодних фактичних даних, які б вказували на реальність такої альтернативної версії, а також не заявляла відповідних клопотань під час досудового розслідування та розгляду справи в суді першої інстанції.

Таким чином, ця версія є суто теоретичним припущенням захисника ОСОБА_6 , спрямованим на уникнення відповідальності його підзахисним і не створює "розумного сумніву" в розумінні закону.

Суд першої інстанції належним чином проаналізував докази обвинувачення та ретельно обґрунтував свої висновки про доведеність вини ОСОБА_10 у вироку, з цими висновками погоджується і колегія суддів.

Не може колегія суддів визнати обґрунтованими і доводи захисника про те, що тілесні ушкодження потерпілому обвинувачений спричинив в стані сильного душевного хвилювання.

Так відповідно до висновку судово психіатричної експертизи ОСОБА_10 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому вчинки.

Крім того, нормативна підстава кваліфікації за вказаною статтею передбачає обов`язкове врахування судом юридичного критерію, а саме раптовості виникнення стану сильного душевного хвилювання та причин його виникнення (жорстким поводженням або таким що принижує честь і гідність особи, а також за наявності систематичного характеру такого поводження).

Як вбачається з досліджених доказів такі обставини у справі відсутні, ОСОБА_10 усвідомлював, що робить і віддавав звіт своїм діям, мав достатньо часу, після повідомлення йому по телефону про зраду співмешканки обдумати свої дії, ще раз зателефонував, дізнався, що потерпілий ще вдома і лише тоді прийшов з метою йому помститися, саме про це він вказав свідку ОСОБА_15 після того як безпорадному потерпілому системно завдав численні удари руками та ногами.

За таких обставин, вина ОСОБА_10 у спричиненні ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого є доведеною, дії обвинуваченого кваліфіковано правильно.

Покарання ОСОБА_10 призначено з дотримання положень ст. ст. 50, 65 КК України.

Відповідно до яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_10 судом було враховано, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, обвинувачений ОСОБА_10 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, враховано позицію прокурора та потерпілої щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, пом`якшуючими покарання обставинами віктимну поведінку ОСОБА_11 та добровільне часткове відшкодування завданого збитку в сумі 4000 грн.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про призначення ОСОБА_10 покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційні злочини, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Тобто, умовою застосування положень ч.1 ст.69 КК України є встановлення судом не менше двох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Хоча судом першої інстанції в даному кримінальному провадженні, як зазначено вище, встановлено дві пом`якшуючі покарання ОСОБА_10 обставини - віктимну поведінку ОСОБА_11 та добровільне часткове відшкодування завданого збитку, однак на думку апеляційного суду вони істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину від якого настали непоправні наслідки.

На переконання колегії суддів стороною захисту не наведено переконливих підстав про доцільність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 із застосуванням ст.ст. 69,75 КК України.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_9 , що суд помилково не визнав пом`якшуючими покарання ОСОБА_10 обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю є неспроможними.

Відповідно до висновку викладеного у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховний Суд справі № 199/6365/19 щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений в суді першої інстанції фактично вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України не визнав.

Крім того, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення це активні дії особи, що мають на меті надати допомогу правоохоронним органам у встановленні обставин даної справи, а також осіб, причетних до вчиненого кримінального правопорушення.

Однак, обвинувачений ОСОБА_10 після скоєного не повідомив про дану подію в поліцію, покинув місце вчинення злочину, при цьому, всупереч висновку судово-медичної експертизи та показань свідків, заперечив нанесення удару в живіт потерпілого ОСОБА_11 , а тому він не здійснив жодних активних дій для надання допомоги правоохоронним органам у встановленні обставин даної справи.

Така поведінка обвинуваченого, не свідчить про його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а тому судом при призначенні покарання вказані обставини не враховано.

Довід апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про неврахування пом`якшуючих обставин, які зазначені в обвинувальному акті є необґрунтованим, оскільки обвинувальний акт не встановлює факти, а лише містить версію обвинувачення, а суд самостійно оцінює докази, керуючись принципом безпосередності, і пом`якшуючі обставини, зазначені в акті, не є преюдиціальними, якщо вони не підтверджені під час судового розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про необґрунтоване стягнення з ОСОБА_10 моральної шкоди в сумі 150 000 грн., колегія суддів вважає, що вони є безпідставними з огляду на таке.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_10 суд першої інстанції, задовольнив частково цивільний позов потерпілої, яка під час судового розгляду просила стягнути моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.

Потерпіла ОСОБА_7 вказала, що протиправними діяннями обвинуваченого, які спричинили смерть її чоловіка ОСОБА_11 , з яким вона проживала в цивільному шлюбі близько 15 років, їй та їх спільним дітям ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заподіяні сильні душевні страждання та переживання, пов`язані з втратою близької людини. Смерть чоловіка стала для них ударом, призвела до втрати годувальника, батька дітям, зміни нормального ритму життя.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, щодо визначення та обґрунтування розміру відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 , було встановлено судом з достатнім урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, глибини та тривалості моральних та фізичних страждань потерпілої, яка зазнала сильних моральних страждань внаслідок втрати близької людини чоловіка та батька її дітей.

Колегія суддів погоджується з висновком суду і вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 150 000 грн. було визначено із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням моральних страждань потерпілої, конкретних обставин справи, наслідків вчиненого кримінального правопорушення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2025 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: