Провадження № 1-кп/643/601/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001992 від 05.07.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не має постійного місця проживання, раніше судимий: 24.11.2000 Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 141 КК України з іспитовим строком 3 роки; 22.01.2005 Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць; 21.08.2015 Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки; 30.08.2017 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 71 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці; 29.05.2020 Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки; 09.07.2020 Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки; 09.10.2020 Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць; 01.10.2025 Холодногірським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, вирок не набрав законної сили

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ

В провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 (обвинувачений) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні 09.02.2026 прокурором подано письмове клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на строк 60 діб. В обґрунтування клопотання зазначено, що наявні передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, побоюючись покарання, яке йому загрожує. Крім того, обвинувачений раніше неодноразово судимий, може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Обвинувачений протягом тривалого часу не працевлаштований, єдиним джерелом його доходу є протиправна діяльність, пов`язана із вчиненням корисливих злочинів. Запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та викладені в ньому доводи. Зазначив, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не сплинули та продовжують існувати.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію прокурора та зазначив, що не заперечує проти продовження його тримання під вартою. Просив суд постановити ухвалу про залишення його в СІЗО на час розгляду даного кримінального провадження. В обґрунтування зазначив, що може бути етапований до виправної колонії в зв`язку з тим, що відносно нього набрав законної сили вирок суду, згідно з яким йому призначене покарання у виді позбавлення волі. Захисник підтримала позицію обвинуваченого.

Вирішуючи заявлене стороною обвинувачення клопотання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого, суд керується таким.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 30.10.2025 відносно обвинуваченого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з даних обвинувального акту, обвинувачений раніше неодноразово судимий, останній раз 09.10.2020 Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. В подальшому відносно обвинуваченого Холодногірським районним судом міста Харкова ухвалений вирок від 01.10.2025, згідно з яким він засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину, вчиненого повторно, з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, в тому числі ризику переховування обвинуваченого від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинуваченого за висунутим йому обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ураховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину, а також дані про його особу, суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконно впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на строк до 24:00 год. 07.04.2026 включно.

Крім того, як вбачається з листа заст. начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень від 06.02.2026, у відношенні обвинуваченого 01.10.2025 Холодногірським районним судом міста Харкова винесено вирок за ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. Вирок набрав законної сили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для тимчасового залишення обвинуваченого в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» з огляду на таке.

Прокурор не заперечував проти тимчасового залишення обвинуваченого у Державній установі «Харківській слідчій ізолятор».

Відповідно до ч. 3 ст. 43 КПК України, виправданий, засуджений має права обвинуваченого, передбачені статтею 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.

Частинами 3 та 4 ст. 42 КПК України зазначений перелік прав, які має обвинувачений, серед яких, у тому числі право висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження; виступати в судових дебатах, тощо.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення права обвинуваченого на безпосередню участь в судовому засіданні під час розгляду його справи в Салтівському районному суді міста Харкова, суд вважає за необхідне тимчасово залишити його в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на час розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (справа № 643/20641/25, провадження № 1-кп/643/601/26).

Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Одночасно суд роз`яснює обвинуваченому, що він має право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 34, 183, 314, 331, 369-372 КПК України

УХВАЛИВ

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , на строк до 24:00 годин 07 квітня 2026 року включно.

Тимчасово залишити ОСОБА_5 у Державній установі «Харківській слідчій ізолятор» (м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 99) на час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (справа № 643/20641/25, провадження № 1-кп/643/601/26).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_5 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Салтівського районного суду міста Харкова 10.02.2026 року о 14-00 год.

Суддя ОСОБА_1