Справа №448/341/16-к
Провадження №1-кп/944/17/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2026 року м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого 25 січня 2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000017 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Буців Мостиського району Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено досудовим розслідуванням ОСОБА_4 відповідно до наказу №55-о начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України від 10.11.2014 був призначений на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення №6 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС. Перебуваючи на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №6 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС обвинувачений ОСОБА_4 будучи службовою особою, у порушення вимог сг. 68 Конституції України, Митного кодексу України, пунктів 2.13, 2.18, 2.24, 2.38 посадової інструкції старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 6 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС, затвердженої 27 липня 2015 року в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС, з метою протиправного особистого збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди, поставив незаконну вимогу ОСОБА_5 про необхідність надати неправомірну вигоду з розрахунку по 100 грн. за кожну сумку, яка буде переміщена через державний кордон України, а всього неправомірну вигоду у розмірі 2500 грн. У разі не передачі вказаної неправомірної вигоди він, в силу займаної посади вживатиме заходів щодо створення перешкод у переміщенні ОСОБА_5 чи довіреними особами останнього товарів у межах неоподаткованої норми, через піший пункт пропуску митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС з Республіки Польща на територію України. У свою чергу ОСОБА_5 будучи поставленим в умови за яких відмова від передачі неправомірної вигоди обвинуваченому ОСОБА_6 зашкодить його законним правам та інтересам, на неправомірну вимогу вимушено погодився.

Так, у період з 20год. 20хв. 28.01.2016 по 02год. 20хв. 29.01.2016 шістьома цивільними особами переміщено, через указаний пунк пропуску 25 сумок з товаром для ОСОБА_5 . У подальшому, 29.01.2015 близько 02.24 год., ОСОБА_5 , діючи на виконання вказівки обвинуваченого ОСОБА_4 , по завершенню переміщення через піший перехід митного поста «Мостиська» вищевказаного товару, перебуваючи в приміщенні митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС (Львівська область Мостиський район с.Шегині, вул. Дружби, 201), передав обвинуваченому ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 2500грн. за нестворення перешкод під час переміщення через державний кордон України товарів з Республіки Польща.

Відтак, обвинувачений ОСОБА_4 будучи службовою особою, яка наділена організаційно- розпорядчими обов`язками, перебуваючи на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення №6 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою протиправного особистого збагачення, у порушення вищевказаних нормативно- правових актів, 29.01.2015 об 02год. 24хв., перебуваючи в приміщенні указаного пункту пропуску (Львівська область Мостиський район с. Шегині вул.Дружби, 201) одержав вимагаєму від громадянина України ОСОБА_5 , неправомірну вигоду у розмірі 2500 грн. за не створення перешкод під час переміщення через державний кордон України товарів з Республіки Польща.

Отримана ОСОБА_4 від ОСОБА_5 об 02год24хв. 29.01.2026 була виявлена у розмірі 2500грн. під час проведення обшуку службового приміщення митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС (Львівська область Мостиський район с.Шегині, вул. Дружби, 201).

Дії ОСОБА_4 досудовим розслідуванням кваліфіковано як одержання службовою особою неправомірної вигоди за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України.

Матеріали даного кримінального провадження надійшли до Мостиського районного суду Львівської області 24.03.2016, та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями були передані судді ОСОБА_7

07.03.2017 на підставі ухвали колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області матеріали даного провадження були передані на розгляд Яворівського районного суду Львівської області, та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями були передані для розгляду судді ОСОБА_8 27.03.2017.

27.10.2021 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, такі були передані судді ОСОБА_1 на підставі розпорядження №61 від 27.10.2021"У зв`язку з припиненням ОСОБА_8 повноважень судді по відправленню правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду судді".

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання, в якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст.49 КК України та закрити провадження у справі, оскільки, кримінальне правопорушення, за якими обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, з часу вчинення обвинуваченим данного кримінального правопорушення, минуло десять років, обвинувачений не ухилявся від досудового слідства або суду, до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Просить клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, просить таке задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення даного клопотання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, слід прийти до наступного.

Статею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Санкцією ч.3 ст.368 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Згідно п.4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.368 КК України 29 січня 2016року, обвинувальний акт разом із реєстром матеріалів досудового розслідування в даному кримінальному провадженню надійшов на адресу Яворівського районного суду Львівської області 27.03.2017року, під час розгляду кримінального провадження строк давності десять років закінчився 29 січня 2026року. Обвинувачений ОСОБА_4 від досудового розслідування не ухилявся, та не вчинив нового кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст.4 КК України передбачено, що часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

З п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року №12, слідує, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 ККУкраїни, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялась від слідства або суду та не вчинила нового злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, зокрема, що таке звільнення не є реабілітуючими підставами, на що останній погодився.

Відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

У відповідності до вимог ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у

ст.49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

Отже, системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст.49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, при цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України,

аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №192/3301/16-к від 25.02.2021.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши заявлену згоду на таке звільнення ОСОБА_4 , суд, приходить до переконання, що клопотання ОСОБА_4 слід задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, оскільки, з часу вчинення обвинуваченим данного кримінального правопорушення, минуло десять років, та закрити кримінальне провадження.

За змістом частин статті 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов?язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов?язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартсю, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 182 КПК України передбачено, що застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Згідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Як вбачається із матеріалів справи 30.01.2016 слідчим суддею Шевченківського районного суду м.Львова ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 70 мінімальних заробітних плат що становить 94460грн., з покладенням обов`язків передбачених ст.194КПКУкраїни.

Заставодавцем ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму застави у розмірі 96 460 (дев`яносто шість тисяч чотириста шістдесят) гривень, на підставі вищевказаної ухвали було внесено на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області UА0000757 (), як заставу за ОСОБА_4 .

Враховуючи те, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3ст.368КК України закрито на підставі п.4 ч.1 ст.49ККУкраїни, а ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності, то застосований щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді застави припиняє свою дію.

Оскільки, підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого судом не встановлено, заставодавцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід повернути суму застави у розмірі 96 460 (дев`яносто шість тисяч чотириста шістдесят) гривень.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 № 15(у редакції постанови КМУ від 18.01.2012 № 27) передбачений порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінально - процесуальним кодексом України.

Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).

Що стосується оплати за проведення експертиз, то слід прийти до наступного.

Об`єднана палата ККС ВС зроблено висновок про те, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту (постанова від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17).Аналогічний висновок міститься в Постанові від 18 лютого 2025 року справа № 712/8174/23, провадження № 51- 2807 км 24 Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду.

Оскільки ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.368 ККУкраїни на підставі пункту 4 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього закрито, а ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, то відповідно до положень ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК витрати на проведення експертиз не підлягають стягненню з ОСОБА_4 та покладаються на державу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що витрати понесені у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування на проведення експертиз слід віднести на рахунок держави.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 284, 286, 288, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України на підставі вимог ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, відомості щодо якого 25 січня 2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000017 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України - закрити.

Припинити ОСОБА_4 дію запобіжного заходу, у вигляді застави.

Після набрання ухвалою законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму застави у розмірі 96 460 (дев`яносто шість

тисяч чотириста шістдесят) гривень, яка ним внесена на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області UА0000757 (), який відкритий в Державній казначейській службі України, призначення платежу - застава за ОСОБА_4 .

Речові докази у справі, а саме:

- клаптик паперу, який постановою слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_10 від 30 січня 2016року, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000017 від 25 січня 2016року, після набрання ухвалою законної сили знищити;

- грошові купюри номіналом 500 гривень з наступними серіями та номерами: ЗБ 6307877 та ЛА 2681965, номіналом 200 гривень з наступними серіями та номерами: ВА 8175589, ЄФ 1075004, АЄ 7600155, ЕШ 4691949, ЗЕ 2970118, ЄБ 9551267, АД 3933454, КА 8668893, ЗБ 6496237, ЄЖ 4674657, КГ 7783764, номіналом 100 гривень з наступними серіями та номерами: ЕФ 6211224, ЕХ 0485984, КС 9389133, номіналом 50 гривень з наступними серіями та номерами: РД 2935452, ПГ 2920848, СГ 1452923, ПЖ 6272684, РЖ 0474256, РЕ 5678278, СД 2901491, АЗ 2115022, які постановою слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_10 від 30 січня 2016року, визнанні речовим доказом у кримінальному провадженні №0000017 від 25 січня 2016року, після набрання ухвалою законної сили повернути власнику;

- грошові купюри номіналом 200 гривень з наступними серіями та номерами: ЄХ 5802006, ЕД 2108742, ЕЗ 9320103, ВЄ 1384092, номіналом 100 гривень з наступними серіями та номерами: ВД 8842478, ЕХ 0280510, номіналом 50 гривень КГ 7119141, які постановою слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_10 від 30 січня 2016року, визнанні речовим доказом у кримінальному провадженні №0000017 від 25 січня 2016року, після набрання ухвалою законної сили повернути власнику;

- грошові купюри номіналом 500 гривень (4 купюри), 200 гривень (2 купюри) та 100 гривень (1 купюра) з наступними серіями та номерами: ВФ5207421, СБ 3222996, ГН 3277716, ВЕ 6154547, ЕЄ 1457811, ЄЄ 9900392, КЗ 1543038, які постановою слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_10 від 29 лютого 2016року, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000017 від 25 січня 2016року, після набрання ухвалою законної сили повернути власнику;

- гумові рукавиці, в яких проводилось оброблення грошових коштів речовиною «Світлячок-М», гумові рукавиці, в яких отримувались змиви з лівої руки ОСОБА_4 , гумові рукавиці, в яких отримувались змиви з правої руки ОСОБА_4 , гумові рукавиці, в яких отримувались змиви з штанів ОСОБА_4 , паперовий обезоленний фільтр за допомогою якого робились змиви з лівої руки ОСОБА_4 , паперовий обеззолений фільтр за допомогою якого робились змиви з правої руки ОСОБА_4 , паперовий обеззолений фільтр за допомогою якого робились змиви з особистих штанів ОСОБА_4 , які постановою слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_10 від 29 лютого 2016року, визнанні речовим доказом у кримінальному провадженні №0000017 від 25 січня 2016року, особисті речі штани ОСОБА_4 , після набрання ухвалою законної сили знищити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті в одному примірнику..

СУДДЯ: ОСОБА_1