Справа № 390/532/23
Провадження № 1-кс/390/6/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2026 Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький, заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Кропивницького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000048 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кропивницького районного суду Кіровоградської області під головуванням судді ОСОБА_5 перебуває справа № 390/532/23 кримінальне провадження № №0000048 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст. 125 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав заяву про відвід судді ОСОБА_5 , який мотивував тим, що суддя ухвалив рішення про накладення на обвинуваченого грошового стягнення через неявку останнього в судове засідання 19.12.2025. Однак обвинувачений ОСОБА_3 не міг з`явитися до суду 19.12.2025, оскільки того дня він перебував на стаціонарному лікуванні. Суд поважність пропуску обвинуваченим судового засідання не перевірив, відповідну документацію з медичного закладу не витребував, та не викликав лікаря, у якого проходив лікування обвинувачений. Накладення судом грошового стягнення на обвинуваченого є безпідставним, тому викликає у його захисника сумнів в неупередженості судді.

Прокурор в письмовій заяві заперечувала проти задоволення заяви, оскільки вважає відвід невмотивованим та безпідставним.

Від судді Кропивницького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд заяви про відвід без його участі.

Потерпілий та його представник про дату, місце і час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, їх неявка не перешкоджає його проведенню.

В судовому засіданні 03.02.2026 представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 зазначила, що заявлений відвід можливо розглянути без участі сторони захисту та, оскільки сторона захисту затягує розгляд справи, наполягала на його невідкладному розгляді.

Обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання, яке призначалося на 03.02.2026 не з`явилися. Захисник обвинуваченого подав заяву, в якій просив перенести судове засідання через складні погодні умови та перебування ОСОБА_3 на лікарняному. Посилання на інші обставини неможливості прибути до суду захисник не зазначив. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції захисник не заявив.

З метою дотримання прав сторін кримінального провадження, зокрема право довести суду свою позицію та бути почутим, розгляд заяви по суті відкладено на 12:30 год 06.02.2026.

В судове засідання, призначене на 06.02.2026, обвинувачений та його захисник не з`явилися, захисник о 12:18 подав заяву, в якій просить перенести судове засідання через хворобу обвинуваченого. О 12.27 год захисник подав заяву про перенесення судового засідання через оголошення повітряної тривоги. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції захисник не заявив.

Суд зазначає, що ініціатором заявленого відводу є захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 . У той же час, захисник обвинуваченого в судові засідання для розгляду заявленого ним відводу не з`явився двічі, а причини його особистої неявки, суд не вважає непереборними і такими, що об`єктивно перешкоджають довести суду обґрунтування відводу. Крім того, додаткових мотивів та аргументів до заявленого відводу, захисник одночасно із заявами про відкладення судових засідань суду не подав.

Крім того, суд враховує час подання захисником заяви про відкладення - за 12 та за 3 хвилини до початку судового засідання, що свідчить про відсутність його заінтересованості в оперативному розгляді поданої ним заяви з дотриманням розумних строків.

Окремо суд зазначає, що обізнаність захисника про тривалівсть тривоги в поєднанні з його клопотанням про відкладення судового засідання, свідчить про відсутність наміру прибути до суду та наводити суду додаткові аргументи по суті заяви.

Враховуючи вищенаведене, позицію інших учасників кримінального провадження, пасивність процесуальної поведінки захисника, яка прослідковується в невикористанні можливості брати участь в судовому засіданні дистанційно за допомогою власних технічних засобів, суд дійшов переконання, що наявний в розпорядженні захисника період часу - з 29 січня по 06 лютого, є достатнім для ефективного представлення своєї позиції перед судом щодо відводу, тому вважає можливим провести судове засідання при даній явці учасників кримінального провадження.

Суд, дослідивши обґрунтування заявленого відводу, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частини 1, 2 ст. 80 КПК України передбачають, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Оскільки кримінальне процесуальне законодавство містить загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд при вирішенні цього питання враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

Нормами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, та взяв до уваги і норми статті 17 Конвенції, згідно яких жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Стаття 6 § 1 вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (Wettstein v. Switzerland (Ветштайн проти Швейцарії), § 43; Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) [ВП], § 93). Принципи незалежності і безсторонності тісно взаємопов`язані і, відповідно до обставин, можуть потребувати загальної перевірки (Sacilor-Lormines v. France (Сасілор-Лормін проти Франції), § 62; Oleksandr Volkov v. Ukraine (Олександр Волков проти України), § 107).

У справі «Білуха проти України», заява № 33949/02, рішення від 9 листопада 2006 року, суд дійшов висновку: п.49. Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п.43 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland).

Об`єктивна безсторонність вимагає забезпечення самим судом, зокрема його персональним складом, достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви в його об`єктивності та неупередженості (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 56)). У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, підлягає перевірці наявність або відсутність переконливих фактів, які можуть викликати сумнів у його безсторонності. Це означає, що під час з`ясування питання про існування причин припускати небезсторонність судді вирішальною є не позиція заінтересованої сторони, а обґрунтованість відповідного побоювання. Об`єктивний критерій зазвичай стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження (рішення у справі «Михайлова проти України» від 06 березня 2018 року, заява № 10644/08, пункт 56).

Статтею 75 КПК України закріплено підстави для відводу судді, ці підстави є вичерпними. До вказаних підстав не входять ті обставини, на які посилається захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у заяві про відвід судді. Крім того, захисником обвинуваченого не доведено, що суддя Кропивницького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 виявив упереджене ставлення відносно обвинуваченого кримінальному провадженні № 0000048.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Крім цього, суд звертає увагу, що в ст. 142 КПК України чітко передбачено порядок скасування ухвали про накладення грошового стягнення, проте сторона захисту відповідним процесуальним правом не скористалася.

Сумніви щодо неупередженості судді не ґрунтуються на конкретних доказах, а сформовані лише на суб`єктивній оцінці дій головуючого судді по розгляду кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, будь-які порушення КПК України, які могли б свідчити про особисту заінтересованість в результатах розгляду кримінального провадження, або інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді Кропивницького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 не встановлені. Заява обґрунтована незгодою захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 з процесуальним рішенням, проте не надано жодних доказів в упередженості судді чи його заінтересованості в результатах розгляду кримінального провадження, а тому заявлений відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.75, 80-82, 369, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Кропивницького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000048 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 10.02.2026.

Суддя Кропивницького районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1