ПОСТАНОВА

25 травня 2026 року

м. Київ

справа № 1-20/10

провадження № 51-1943ск26

Суддя Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2010 року,

встановила:

Марганецький міський суд Дніпропетровської області вироком від 26 березня

2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2010 року, засудив ОСОБА_2 за:

- ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскації майна;

- ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначив ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 25 січня 2008 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно визначив ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років без конфіскації майна.

ОСОБА_2 , не погоджуючись із постановленими стосовно нього судовими рішеннями, звернуся до Суду із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Крім того, ОСОБА_2 просить поновити йому строк на касаційне оскарження зазначених судових рішень, обґрунтовуючи клопотання тим, що:

- в резолютивній частині ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2010 року не зазначено порядок та строки оскарження рішення до суду касаційної інстанції;

- в день винесення ухвали та протягом усього строку відбування покарання в місцях позбавлення волі йому не було вручено під розписку копію ухвали від 10 серпня 2010 року ;

- установа виконання покарань, в якій він відбував покарання, розташована на території Донецької області, яка з 2014 року є тимчасово окупованою;

- про ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня

2010 року йому стало відомо лише 19 травня 2026 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відтак, на думку ОСОБА_2 , строк на касаційне оскарження судових рішень пропущений ним з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у витребовуванні справи за касаційною скаргою ОСОБА_2 необхідно відмовити з огляду на таке.

У відповідності до ч. 2 ст. 388 КПК України (1960 року) справа не витребовується, якщо касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 350, ч. 2 ст. 383, ст. 384, ч. 2 ст. 386, ч. 1 ст. 398 цього Кодексу. Про прийняте рішення суддя виносить мотивовану постанову, копія якої надсилається прокуророві чи особі, яка подала скаргу. Відмова у витребовуванні справи не перешкоджає витребовуванню справи при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у постанові суду недоліків і якщо вона надійшла в межах строку, визначеного статтею 386 цього Кодексу, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребовуванні справи.

За частиною 2 статті 383 КПК України (1960 року) у касаційному порядку можуть бути перевірені вироки місцевих судів, постанови (ухвали) цих судів у справах про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, інші постанови (ухвали), які перешкоджають подальшому провадженню у справі, ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків, постанов (ухвал), крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд, а також ухвали апеляційного суду, постановлені ним в апеляційному порядку щодо видачі особи (екстрадиції).

Частиною 2 статті 386 КПК України (1960 року) визначено, що касаційні скарги на судові рішення, зазначені у частині другій статті 383 цього Кодексу, можуть бути подані протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили.

У разі подачі скарги з пропуском встановленого ст. 383 КПК України (1960 року) строку і при відсутності клопотання про його відновлення скарга чи подання постановою судді визнається такою, що не підлягає розгляду. Цей строк може бути відновлений у випадках і в порядку, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частин 2, 3 статті 353 КПК України (1960 року) у разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову, про відновлення пропущеного строку. Питання про відновлення строку вирішується в судовому засіданні судом, який розглядав справу.

Відновлення строку на оскарження судових рішень відповідно до вищевказаних норм не є компетенцією суду касаційної інстанції.

Із поданої касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що ОСОБА_2 пропустив строк на касаційне оскарження вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2010 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2010 року у касаційному порядку.

Водночас відомості про те, чи вирішувалось місцевим судом, який розглядав справу, питання про відновлення ОСОБА_2 строку на касаційне оскарження судових рішень, у Суду відсутні.

За таких обставин, невирішення у визначеному законом порядку питання про відновлення строку на касаційне оскарження вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2010 року перешкоджає розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 в касаційному порядку.

Керуючись ст. 388 КПК України (1960 року), п. 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017, суддя

постановила:

клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від

26 березня 2010 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від

10 серпня 2010 року залишити без розгляду.

Відмовити ОСОБА_2 у витребовуванні справи за його касаційною скаргою на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2010 року.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1