Справа № 161/4384/26 Провадження №11-сс/802/120/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2026 року щодо ОСОБА_8 (ЄРДР за № 0000047),

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 , звернулась до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Костянтинівка, Донецької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, з вищою освітою, непрацюючої, раніше не судимої, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000047.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2026 року задоволено клопотання старого слідчого СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 , застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 24 квітня 2026 року включно.

В поданій апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу слідчого судді в частині не визначення застави незаконною. Посилається на те, що ухвала слідчого судді містить формальне посилання на ч.4 ст.183 КПК без аналізу конкретних ризиків, оцінки особистості підозрюваної. Зазначає, що враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , його суспільну небезпеку, майновий та сімейний стан підозрюваної, інші дані про її особу, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, відсутність судимостей, наявність на утриманні неповнолітньої дитини є за доцільне визначити підозрюваній розмір застави. Просить ухвалу слідчого суддів частині не визначення застави скасувати та визначити заставу достатню для забезпечення її процесуальної поведінки.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрювану та її захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу і просили визначити заставу достатню для забезпечення її процесуальної поведінки, міркування прокурора, який апеляційну скаргу заперечував і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, перевіривши матеріали клопотання за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог ч.4 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч.1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України;

- наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Як убачається з матеріалів провадження, 24 лютого 2026 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в цілому мотивував своє рішення.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, не має постійного місця проживання, роботи чи родинних зв`язків, на території Волинської області, має сталі зв`язки на тимчасово окупованій території Донецької області, де тривалий час проживала і працювала, а також на тимчасово окупованій території України набула громадянство іншої країни.

Даних про медичні протипоказання перебування ОСОБА_8 в умовах слідчого ізолятора, матеріали справи не містять.

Є безпідставними доводи захисника про можливість визначення обвинуваченій ОСОБА_8 застави у розмірі, передбаченому ч.5 ст.182 КПК України, оскільки вони суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства.

Так, ч.4 ст.183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Тому слідчий суддя обґрунтовано та підставно не визначив ОСОБА_8 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, розміру застави з огляду на приписи ч.4 ст.183 КПК України.

За викладених обставин у сукупності апеляційний суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування на даний час більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_10 є недостатнім.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2026 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: