ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/1539/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/119/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28,ч.2 ст. 194 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2026 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або грошової застави. Задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000040 від 31 травня 2025 року.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, а саме, до 18 години 20 хвилин 10 березня 2026 року, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 просить поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що повний текст ухвали суду першої інстанції був фактично отриманий ним через систему «Електронний суд» лише 16.01.2026 року, тому вважає що пропустив його з поважних причин. Також ухвалу Гусятинського районного суду по справ №596/1539/25 від 09.01.2026 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 31.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28,ч.2 ст. 194 КК України та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Також постановити нову ухвалу якою обрати альтернативний запобіжний захід відносно обвинуваченого у вищезазначеному кримінальному проваджені, не пов`язаний із триманням під вартою.

Свої вимоги сторона захисту мотивує тим, що суд допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, оскільки не дослідив у повному обсязі подані стороною захисту письмові докази та не навів мотивів відхилення доводів сторони захисту, прийшовши до невірних та помилкових висновків.

Висновки суду першої інстанції є помилковими, надуманими та такими, що не відповідають, і суперечать обставинам справи, також суперечать вимогам норм кримінального процесуального закону.

Вважає, що висновки суду про доведеність ризиків передбачених ст. 177 КПК є надуманими оскільки ґрунтуються на припущеннях та прогнозах майбутніх подій посилаючись на те що суд не навів у рішенні, на яких саме доказах він базує твердження про існування ризиків переховування, впливу на свідків чи вчинення інших правопорушень.

Суд першої інстанції не взяв до уваги обставини, які свідчать про відсутність ризиків, а саме:

- належну поведінку ОСОБА_7 під час перебування під заставою;

- його постійні явки до слідчого і суду без порушень;

- відсутність наміру переховуватись чи залишати територію України;

- відсутність контактів з іншими підозрюваними та свідками;

- відсутність будь-яких заяв з боку ЗСУ чи інших органів щодо шкоди обороноздатності.

Також вважає, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вважає безпідставною відмову у застосуванні до ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою посилаючись на те, що суд не дослідив долучені документи, які підтверджують відсутність шкоди обороноздатності держави й те, що завдана шкода стосується лише майна організації, яка не є структурою ЗСУ, є недержавною організацією і відношення до військових формувань також не має, відтак предметом злочину є - цивільний, приватний автомобіль, що не використовувався у службових військових цілях, також не надав оцінки письмовим відповідям на адвокатські запити, які спростовують кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Запобіжний захід є надмірно суворим, а підстави для продовження такого запобіжного заходу відсутні, також суд першої інстанції повністю проігнорував медичні документи, що підтверджують значне погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 та необхідність його лікування.

Звертає увагу, що сторона захисту подавала документи, що підтверджують погіршення здоров`я та необхідність лікування, яке неможливо забезпечити в умовах СІЗО, однак суд першої інстанції зайняв упереджену позицію та фактично став на бік прокурора, повністю проігнорувавши доводи та докази сторони захисту, що свідчить про позбавлення сторони захисту доступу до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених у ній, мотивів, думку прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження підтверджуються наданими апеляційному суду матеріалами провадження, а тому клопотання про поновлення строку підлягає до задоволення.

При розгляді апеляційної скарги по суті заявлених захисником вимог встановлено, що на розгляді у Гусятинському районному суді перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000040 від 31 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1КК України (закінчений замах на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань у особливий період), ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України (умисному пошкодженні чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб).

В ході апеляційного розгляду встановлено, що при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд першої інстанції в оскарженій ухвалі обґрунтував тим, що з моменту взяття обвинуваченого під варту на підставі ухвал слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 02 червня 2025 року і Тернопільського апеляційного суду від 19.06.2025р. по даний час, не змінилися обставини, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, на даний час триває особливий період воєнного стану, а конкретні обставини інкримінованого злочину вказують на те, що його було вчинено саме у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Крім того, місцевим судом було враховано не лише те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких умисних злочинів, передбачених ст.114-1, ст.194 КК України, а також і взято до уваги наявність ризиків його переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які не зменшились та продовжують існувати та виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого з огляду на те, що усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких та суворість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винуватим - до 10 років позбавлення волі, він може умисно переховуватись від кримінального переслідування; перебуваючи на волі, він може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки йому достеменно відомі їхні анкетні дані, місця проживання та зміст наданих ними показань, а також існує реальна можливість особистих контактів із цими особами з метою спонукання їх до зміни чи відмови від раніше даних свідчень , злочини, у скоєнні яких він підорюється, мають високий ступінь суспільної небезпеки, вчинені громадянином України та за попередньою змовою групою осіб проти основ національної безпеки України з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та іншим військовим формуванням в особливий період.

Також суд врахував обставини, визначені ст.178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів, вік та стан здоров`я обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, майновий стан, розмір майнової шкоди, а також те що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, який неможливо закінчити до спливу строку поердньої ухвали про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що місцевий суд правильно оцінив відомості про обвинуваченого, який не одружений, не працює, офіційних джерел доходу не має, фактично проживає самостійно не за місцем своєї реєстрації та реєстрації своїх батьків, на утриманні неповнолітніх осіб чи осіб похилого віку не має, що викликає природний сумнів у міцності його зв`язків за місцем його проживання, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого.

Істотних порушень вимог КПК України, які би стали підставою для скасування оскарженої ухвали слідчого судді в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Перевіряючи твердження захисника щодо неналежної перевірки судом першої інстанції обґрунтованості підозри ОСОБА_7 та правильності кваліфікації інкримінованих йому злочинів, колегія суддів зазначає, що на час винесення оскарженої ували на розгляді суду уже перебував обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, а тому оцінка доведеності обставин, які сторона обвинувачення вважає установленими, а сторона захисту заперечує, має бути здійснена за результатами судового розгляду по суті обвинувачення.

Натомість обґрунтованість раніше пред`явленої ОСОБА_7 підозри було предметом неодноразової перевірки під час застосування щодо нього вказаного запобіжного запобіжного заходу та його продовження як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду у вказаній ухвалі.

Перевіривши надані апеляційному суду матеріали провадження, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що на даний час продовжують існувати підстави для висновку, що більш м`які запобіжні заходи, на які вказує захисник, не зможуть в достатній мірі запобігти настанню існуючих ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінки обвинуваченого з огляду на вищенаведені та інші проаналізовані в оскарженій ухвалі суду обставини.

Щодо тверджень захисника про недослідження доказів конкретних обставин вчинення інкримінованих злочинів та порушення принципів змагальності, в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дослідив письмові матеріали у обсязі, які достатні для розгляду клопотання прокурора і перевірки тих обставин, які мають значення для вирішення питання продовження запобіжного заходу.

Також, в оскарженій ухвалі місцевий суд дав належну оцінку відомостям щодо характеру обвинувачення по вчиненню дій, спрямованих на перешкоджання діяльності Збройних Сил України в умовах особливого періоду і продовження воєнного стану на даний час, і не визначив розміру застави, що відповідає вимогам ч.4 ст.183 КПК України.

Також, як видно зі змісту оскарженої ухвали перевіряючи твердження сторони захисту про необхідність медичного лікування обвинуваченого, місцевий суд правильно вказав, що доказів про такий стан здоров`я обвинуваченого, який би унеможливлював його перебування у умовах тримання під вартою, суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Не додано таких матеріалів і до апеляційної скарги та вході апеляційного розгляду.

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги сторони захисту не знайшли свого підтвердження.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, та відповідно скасування оскаржуваної ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,407,422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Поновити захиснику строк на апеляційне оскарження ухвали Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2026 року.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 09 січня 2026 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Копію ухвали апеляційного суду надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді