Справа № 646/2776/18
№ провадження 1-кп/646/47/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальні акти по об`єднаним кримінальним провадженням №0001159 від 27.06.2018, №0000938 від 24.05.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрушевка, Краснопільського району Сумської області, українця, громадянина України, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, офіційно працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.05.2010 Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 07.11.2011 року по відбутті строку покарання;

- 20.09.2012 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 23.10.2015 року з ВК № 100 по відбутті строку покарання;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

встановив:

У провадженні Основ`янського районного суду міста Харкова перебувають обвинувальні акти по об`єднаним кримінальним провадженням №0001159 від 27.06.2018, №0000938 від 24.05.2018, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 27.02.2026 поновлено судовий розгляд по кримінальному провадженні №0001159 від 27.06.2018, №0000938 від 24.05.2018, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, у зв`язку з тим, що для з`ясування та врахування думки прокурора та обвинуваченого щодо наявності чи відсутності підстав для застосування до обвинуваченого ст. 49 КК України.

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження №0001159 від 27.06.2018, №0000938 від 24.05.2018, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 49 КК України, та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив задовольнити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , виходячи з такого.

Згідно з обвинувальними актами у кримінальному провадженні №0001159 від 27.06.2018, №0000938 від 24.05.2018.

23.03.2018, приблизно о 19.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у маршрутному таксі №304, яке прямувало по проспекту Гагаріна від зупинки «ст. метро Гагаріна» в бік зупинки «Зернова», маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунокчужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно дістав з одного із відділень сумки, яка була при собі через плече у потерпілої ОСОБА_6 , гаманець чорного кольору, в якому знаходились: водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , банківська картка «УкрГазБанк» та дисконтні картки, які не представляють для потерпілої матеріальної цінності та грошові кошти в сумі 3 000 гривень, які поклав у зовнішній карман своїх штанів.

Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 покинув маршрутне таксі № 304, вийшовши на зупинці «Зернова», та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 на вищевказану суму.

Крім того, 26.04.2018, приблизно о 09.40 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у маршрутному таксі, яке прямувало по проспекту Гагаріна від зупинки «вул. Одеська» в бік зупинки «ст. метро Гагаріна», маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно дістав з одного із відділень сумки, яка була при собі у потерпілого ОСОБА_7 гаманець чорного кольору, в якому знаходились: водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , банківські картки «ПриватБанк» та «Ощадбанк», які не представляють матеріальної цінності для потерпілого та грошові кошти в сумі 5 000 гривень, які поклав у зовнішній карман своїх штанів.

Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 покинув маршрутне таксі, вийшовши на зупинці «Зернова» та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому на вищевказану суму.

Крім того, 30.05.2018, приблизно о 09.30 год. ОСОБА_5 перебуваючи у маршрутному таксі, яке прямувало по проспекту Гагаріна від зупинки «Зернова» в бік зупинки «Державінська», маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно дістав з одного із відділень сумки, яка була при собі у потерпілої ОСОБА_8 гаманець рожевого кольору, в якому знаходились: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , картка платника податків № НОМЕР_1 , банківська картка «ПриватБанк», проїзна та дисконтна картка, які не представляють матеріальної цінності для потерпілої та грошові кошти в сумі 12 000 гривень, які поклав у зовнішній карман своїх штанів.

Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 покинув маршрутне таксі, вийшовши на зупинці «13 Лікарні» та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій на вищевказану суму.

Крім того, 18.05.2018, у період часу з 19.00 год. до 19.20 год., ОСОБА_5 перебуваючи у тролейбусі №5 сполученням «Аеропорт вул. Університетська», маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, таємно дістав із зовнішнього правого карману брюк неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон типу смартфон «Samsung Galaxy S7 edge», вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи №2422 від 07.06.2017, становить 7 911,00 грн.

Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 покинув тролейбус №5, сполученням «Аеропорт вул. Університетська», вийшовши на зупинці «вул. Молочна», чим завдав матеріальної шкоди потерпілій на вищевказану суму.

Отже, згідно з обвинувальними актами, кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України були вчинені ОСОБА_5 23.03.2018, 26.04.2018, 18.05.2018 та 30.05.2018.

Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді пробаційного нагляду на строк від трьох до п`яти років або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України віднесено законом України про кримінальну відповідальність до категорії нетяжкого злочину.

Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років.

З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні, закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Закони це нормативно-правові акти, що видаються законодавчими органами (у нашій державі Верховною Радою України), мають вищу юридичну силу та регулюють найважливіші суспільні відносини.

Усі закони мають вищу юридичну силу, яка полягає у тому, що ніхто, крім органів законодавчої влади, не може приймати закони, змінювати чи скасовувати їх, лише Конституційний Суд України може визнати закон України чи його окреме положення неконституційним, усі інші нормативно-правові акти повинні видаватися відповідно до законів у разі колізій між нормами закону і підзаконного нормативно-правового акту діють норми закону.

Дія закону (нормативно-правового акта) чи навіть окремої його норми права це обов`язковість їх виконання (всіма) громадянами, посадовими особами, державними органами та іншими суб`єктами права стосовно певної сфери (виду) суспільних відносин, за певних обставин (ситуацій), протягом певного часу, на певній території (у певному просторі) та щодо конкретного кола суб`єктів права, тобто осіб, організацій (в широкому значенні цього слова), які наділені певними характеристиками.

Відповідно матеріалів провадження, ОСОБА_5 засуджений вироком Зарічного районного суду м. Суми від 06.09.2022 (справа №591/6223/20) за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1,4 ст. 70 КК України до остаточного покарання (за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Сумського районного суду Сумської області від 10.02.2021) у виді 3 років 10 місяців позбавлення волі.

Покарання за вказаним вироком ОСОБА_5 відбув повністю, згідно довідки про звільнення серії СУМ№03074, звільнений по відбуттю покарання 24.06.2024.

Відповідно до вироку Зарічного районного суду м. Суми від 06.09.2022 ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1,4 ст. 70 КК України за епізодами кримінальних правопорушень, які мали місце в 2020 році, останній за часом 16.08.2020.

Судом не встановлено обставин для зупинення строків давності, передбачених ч. 2, ст.49 КК України.

Разом з тим, судом встановлено, що перебіг давності злочину, який був вчинений у 2018 році перервався, оскільки ОСОБА_5 вчинив нові злочини у 2020 року.

Перебіг давності переривається, якщо особа вчинила новий злочин. Це означає, що частина строку давності, яка збігла до часу вчинення згаданого нового злочину, втрачає своє значення. У цьому випадку обчислення строку давності починається з часу вчинення нового злочину. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. Строки давності обчислюються окремо за кожний злочин. Відбувається паралельний перебіг строків давності, які не можуть ні складатися, ні поглинатися.

У разі вчинення особою до закінчення строку давності нового нетяжкого злочину перебіг давності за першим злочином продовжується, а строк давності за новим злочином починається з дня його вчинення.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності до винесення остаточного рішення по справі буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

З огляду на викладене, враховуючи обмеження строків строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування особи, що вчинила злочин, за відсутності обставин, що є перешкодою для застосування положень ст. 49 КК України, наявністю обставин, що підтверджують благополучне закінчення строків давності за раніше вчинене кримінального правопорушення, приймаючи до уваги прохання обвинуваченого звільнити його від кримінальної відповідальності за нереабілітуючою обставиною, суд вважає, що клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 2 ст. 185 КК України та закриття кримінального провадження стосовно нього у зв`язку із закінченням строків давності, підлягає задоволенню.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17, провадження №51-4251кмо21, про те, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних із залученням експерта стороною захисту, тому суд дійшов висновку про віднесення процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні на рахунок держави.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 285, 286, 288, 314, 369-371 КПК України, ст.ст. 44, 49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнитивід кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0001159 від 27.06.2018, №0000938 від 24.05.2018, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, - закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- гаманець чорного кольору, чоловічий, без маркувальних позначок та картки вважати повернутим власнику ОСОБА_7 ;

- водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 вважати повернутим власнику ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон торгової марки «Samsung Galaxy S7 edge, модель SM-G 935 FZKUSEK, imei 1- НОМЕР_2 , imei 2- НОМЕР_3 - вважати повернутим власнику ОСОБА_10 .

Процесуальні витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1