Номер провадження: 11-кп/813/264/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності в межах розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 24.08.2023 в к/п №0000414 від 08.06.2022 та №0000821 від 09.07.2022 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України

установив:

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді арешту строком на 6 місяців;

- за ч. 3 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі строком на 9 років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, окрім житла.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, окрім житла.

До набрання вироком законної сили залишено незмінним застосований стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування ОСОБА_7 покарання обчислено з дня набрання вироком законної сили.

У строк відбування ОСОБА_7 основного покарання у виді позбавлення волі зараховано строк його попереднього ув`язнення з дня затримання, тобто з 10.07.2022, до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на залучення експертів в сумі 17 367, 76 грн.

Вирішено питання стосовно долі речових доказів.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він у невстановлений час та місці, діючи умисно, у невстановлений спосіб, незаконно придбав для власного вживання без мети збуту порошкоподібну речовину, що містить особливо небезпечну наркотичну речовину, обіг якої заборонено - PVP, що містилась у двох полімерних пакетах та паперових згортках, з кількісним вмістом PVP 0,027г та 0,101г, а також у полімерній пляшці, з кількісним вмістом PVP 0,032г, та зберігав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 до моменту вилучення працівниками поліції під час проведення обшуку 08.06.2022 о 09:10 год.

09.07.2022 ОСОБА_7 у невстановлений час з корисливих мотивів, реалізуючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту, прибув до поштомату №25757 ТОВ «Нова пошта» по вул. Єфімова, 13 у м. Одесі для отримання посилки. Достовірно знаючи про те, що у посилці знаходиться психотропна речовина, ОСОБА_7 отримав з поштомату посилку у вигляді картонної упаковки з речовиною, яка містила психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін: 1) у вигляді грудочок світло-бежевого кольору масою 1913 г, з кількісним вмістом амфетаміну 450, 703 г; 2) у вигляді речовини біло-жовтого кольору масою 145,058 г, з кількісним вмістом амфетаміну 0,722 г, після чого покинув місце розташування поштомату.

Таким чином, шляхом отримання ОСОБА_7 незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін загальною мастю 451, 425г, тобто у особливо великому розмірі, та зберігав її при собі з метою подальшого збуту до моменту вилучення працівниками поліції під час огляду місця події 09.07.2022 о 18:11 год.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 не погодилась із оскаржуваним вироком, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та невмотивованість, внаслідок чого просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України та виправдати у зв`язку із недоведеністю того, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.

Під час апеляційного розгляду 20.01.2026 від захисника ОСОБА_8 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали подане клопотання та просили його задовольнити, водночас прокурор ОСОБА_6 не заперечувала проти його задоволення та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку учасників провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки строки давності в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення на теперішній час закінчились з огляду на наступне.

На підставі аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що на стадії судового розгляду в Малиновському районному суді м. Одеси перебували к/п №0000414 від 08.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та к/п №0000821 від 09.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Згодом, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.05.2023 зазначені вище кримінальні провадження стосовно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України були об`єднані в одне судове провадження за №521/16890/22 (провадження №1-кп/521/974/23) (т. 2, а.с. 51).

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

На підставі системного аналізу вищевикладених приписів кримінального процесуального закону вбачається, що якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, та за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

В своїй постанові від 11.11.2020 колегія суддів Третьої судової палати ККС у складі ВС у справі №455/229/17 (провадження №51-3298км20) сформулювала правову позицію, відповідно до якої звільнення від кримінальної відповідальності особи на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності застосовується, незважаючи на невизнання нею своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення. Про згоду особи на звільнення її від кримінальної відповідальності за цією статтею може свідчити чітко сформульована нею вимога в апеляційній скарзі, а також окреме клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності.

Дотримання умов, визначених ч.ч. 1-3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності, при цьому, вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Частиною 2 ст. 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Санкція інкримінованого ОСОБА_7 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в редакції від 07.05.2022, чинній на момент завершення вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, тобто станом на 08.06.2022, передбачала покарання у виді штрафу від 1000 до 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до 2-х років, або арешту на строк до 6-ти місяців, або обмеження волі на строк до 5-ти років.

Станом на теперішній час санкція даної статті кримінального закону зазнала змін та передбачає покарання у виді штрафу від 1000 до 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до 2-х років, або пробаційного нагляду на строк до 5-ти років, або обмеженням волі на той самий строк.

З урахуванням викладеного, інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеження волі, після вчинення якого строки давності, які дають можливість притягнути особу до відповідальності, становлять три роки.

При цьому, в даному випадку колегія суддів зауважує на тому, що кримінальний проступок, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 (незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту) є триваючим кримінальним правопорушенням та починається з моменту початку здійснення дій, спрямованих на зберігання психотропної речовини.

При цьому, визначений ст. 49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності щодо триваючих кримінальних правопорушень обчислюється з дня фактичного припинення дії або бездіяльності з волі або поза волею особи (наприклад, з дня з`явлення із зізнанням, затримання, тощо) або з часу настання події, яка трансформує поведінку особи в незлочинну.

Зазначений висновок апеляційного суду кореспондується із правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати ККС у складі ВС від 09.09.2024 у справі №353/999/23 (провадження №51-523 кмо24), відповідно до якої днем початку перебігу строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення триваючого кримінального правопорушення є день припинення або переривання вчинення особою відповідного триваючого суспільно небезпечного діяння.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України за кваліфікуючою ознакою «зберігання психотропної речовини», є триваючим кримінальним правопорушенням. Склад вказаного кримінального правопорушення є закінченим з початку зберігання психотропної речовини та з цього часу особа безперервно перебуває в злочинному стані до моменту припинення або переривання кримінального правопорушення.

Моментом припинення даного кримінального правопорушення, відповідно до версії сторони обвинувачення, викладеної в обвинувальному акті, є 08.09.2022, тобто день вилучення психотропної речовини в ході проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких підстав, з огляду на положення п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, строки давності в зазначеному кримінальному провадженні на теперішній час закінчились, оскільки моментом припинення вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України є 08.09.2022, вирок суду 1-ої інстанції законної сили не набрав, оскільки оскаржується стороною захисту в апеляційному порядку, та з моменту вчинення даного злочину минуло більше трьох років.

Разом із тим, згідно вимог ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч.ч. 1 та 2 цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 після завершення вчинення ним 08.06.2022 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення 09.07.2022 іншого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, колегія суддів констатує, що в даному випадку перебіг строку давності за вчинення ОСОБА_7 першого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, перервався.

Відтак, строк давності в даному конкретному випадку за вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України починає свій відлік з моменту вчинення ним нового злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто з 09.07.2022.

За таких обставин, з огляду на приписи п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, строки давності в зазначеному к/п №0000414 від 08.06.2022 на теперішній час закінчились, оскільки з моменту вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з урахуванням факту переривання строку давності, з 09.07.2022 до теперішнього часу, тобто 18.02.2026, минуло більше трьох років, а вирок суду 1-ої інстанції законної сили не набрав, оскільки оскаржується стороною захисту в апеляційному порядку.

Положеннями ч.ч. 2 та 3 ст. 285 КПК України встановлено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

В цьому контексті апеляційний суд приймає до уваги правову позицію, викладену в постанові ККС у складі ВС від 06.12.2021 у справі №521/8873/18 (провадження №51-413кмо21), згідно якої за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч.ч. 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України суди 1-ої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Так, в судовому засіданні суду апеляційного суду обвинуваченому ОСОБА_7 в присутності його захисника ОСОБА_8 було роз`яснено його право, передбачене ст. 286 КПК України, на подання клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, при цьому, також було роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Окрім того, обвинуваченому ОСОБА_7 також були роз`яснені наслідки заявленого клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, зокрема, те, що у такому разі ухвалений стосовно нього вирок в цій частині буде скасовано, після чого обвинувачений ОСОБА_7 наполягав на задоволенні клопотання його захисника та закриття кримінального провадження.

Також заслуговує на увагу правова позиція, висловлена в постанові ККС у складі ВС від 29.09.2022 у справі №559/182/19 (провадження №51-5223км21), відповідно до якої оскільки в ухвалі про звільнення особи від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності та закриття провадження у справі суд не робить висновків про винуватість чи не винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, оцінка кожного доказу, що стосується цього питання, з точки зору належності, допустимості та достовірності КПК України не передбачена та є зайвою.

З урахуванням вказаної практики суду касаційної інстанції та з огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_7 , який наполягає на задоволенні клопотання його захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ст. 49 КК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповідної правової оцінки доводам сторони захисту з приводу недоведеності того, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, а також доводам захисника стосовно недопустимості в якості доказів відомостей, зафіксованих у протоколі обшуку від 08.06.2022 в межах даного к/п №0000414.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що на день апеляційного розгляду існують законні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частина 3 ст. 288 КПК України встановлює, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відтак, підсумовуючи все вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_7 , вирок суду - скасувати в частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, та к/п №0000414 від 08.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положення ч.ч. 1 та 2 ст. 369 КПК України передбачають, що судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Частина 1 ст. 126 КПК України визначає, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

На підставі аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що у к/п №0000414 було проведено судову експертизу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, за результатами якої було складено висновок №СЕ-19/116-22/9036-НЗПРАП від 29.03.2023 (т. 3 письмових доказів, а.с. 27-33), процесуальні витрати на проведення якої склали 4530, 72 грн. (т. 3 письмових доказів, а.с. 26).

Відтак, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень в даному к/п №0000414 складають 4530, 72 грн.

При цьому, норми чинного кримінального процесуального закону не містять регулювання порядку розподілу процесуальних витрат у випадку ухвалення судом рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строку давності.

Натомість, в цьому контексті суд апеляційної інстанції приймає до уваги правову позицію, сформульовану в постанові Об`єднаної палати ККС у складі ВС, викладену у постанові від 12.09.2022 у справі №203/241/17 (провадження №51-4251кмо21), відповідно до якої якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

У вищевказаній постанові Об`єднана палата ККС ВС дійшла висновку про те, що важливого значення у механізмі розподілу процесуальних витрат за проведення експертиз у кримінальному провадженні набуває питання про те, хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилася, а також те, чи входить проведення експертизи до сфери службових обов`язків залученого експерта, чи є експерт співробітником державних експертних установ.

Процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) залучення експерта саме стороною захисту.

Враховуючи те, що ініціатором проведення експертного дослідження в цьому к/п №0000414 був саме орган досудового розслідування, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що згідно з приписами ч. 2 ст. 122 та ст. 124 КПК України, витрати на проведення експертизи в розмірі 4530, 72 грн. не підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 та покладаються на державу.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Частина 9 ст. 100 КПК України передбачає, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

При цьому, положеннями п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України встановлено, що майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

На підставі аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 10.06.2022 було накладено арешт на майно, вилучене 08.06.2022 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на 1 зіп-пакет з речовиною білого кольору, 1 зіп-пакет з залишками речовини білого кольору; 1 зіп-пакет з речовиною білого кольору та зіп-пакет з рідиною жовто-коричневого кольору; електронні ваги; пластикову пляшку з залишками речовини білого кольору; мобільний телефон марки «ОРРО» з сім-карткою мобільного оператора «Лайф» з абонентським номером НОМЕР_1 ; полімерний пакет, в якому знаходиться упаковка зіп-пакетів (т. 3 письмових доказів, а.с. 38-39).

З урахуванням закриття апеляційний судом кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування арешту, накладеного на вищевказане майно ухвалою слідчого судді, а також вирішення питання про долю речових доказів відповідно до вимог вищевикладеної ст. 100 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів доходить переконання про необхідність задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_7 , про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, скасування оскаржуваного вироку суду в частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального вказаного проступку, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України з мотивів, викладених судом апеляційної інстанції вище.

Керуючись ст.ст. 24, 100, 124, 284, 286, 288, 370, 404, 405, 407, 417, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_8 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 24.08.2023, яким ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України - скасувати в частині визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити к/п №0000414 від 08.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати на залучення експертів у зазначеному кримінальному провадженні в розмірі 4530, 72 грн. віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 10.06.2022.

Речові докази, вилучені під час проведення 08.06.2022 обшуку, а саме:

- електронні ваги, мобільний телефон марки «ОРРО», полімерний пакет, в якому знаходиться упаковка зіп-пакетів, психотропну речовину (амфетамін), пластикову пляшку - знищити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4