КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 18 березня 2026 року, апеляційну скаргу зі змінами захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2026 року, відносно

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Київ, громадянки України, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України,-

за участі: у режимі відеоконференцзв`язку прокурора захисника у режимі відеоконференцзв`язку підозрюваної ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 та обрано відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Не погоджуючись із таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останній залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 7 з 22 години ночі до 07 години ранку наступної доби.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Звертає увагу на те, що слідчий суддя не встановив який саме документ був підставою для внесення відомостей до ЄРДР, не перевірив дотримання слідчим вимог ст. 214 КПК України та не надав оцінки розбіжностям у датах і правовій кваліфікації.

Зокрема, рапорт слідчого датований 17.09.2024 року, не міг стати підставою для внесення відомостей до ЄРДР 16.09.2024 року.

Разом з тим, вказаний рапорт містить кваліфікацію за ч. 4 ст. 190 КК України, тоді як у витягу з ЄРДР від 16.09.2024 року вже зазначена ч. 5 ст. 190 КК України, а матеріали справи не містять жодного документа, яким була змінена правова кваліфікація.

Окрім того, апелянт наголошує, що на момент подання клопотання, матеріали справи не містили повноважень слідчого у даному кримінальному провадженні, а долучена постанова про призначення слідчого стосується іншого кримінального провадження, також відсутня постанова про призначення прокурора ОСОБА_7 , який погодив клопотання у цьому кримінальному провадженні.

Наголошує, що клопотання про обрання запобіжного заходу, подано у період, коли досудове розслідування зупинено, а матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували його поновлення.

На переконання апелянта, прокурором не доведено, що підозрювана перебуває у міжнародному розшуку.

Також зазначає, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, а пояснення, надані ОСОБА_6 доводять відсутність у її діях, як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони інкримінованого злочину.

Зазначає, що жоден із заявлених слідчим ризиків не підтверджений належними доказами та спростовується матеріалами справи та поведінкою підозрюваної.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 24 липня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000637, за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України.

24 липня 2025 року постановою прокурора відділу Київської обласної прокуратури з матеріалів кримінального провадження № 0000467 від 16.09.2024 за підозрою ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України, за підозрою ОСОБА_6 , та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, матеріали досудового розслідування відносно підозрюваних ОСОБА_6 , та ОСОБА_9 , виділено окреме кримінальне провадження за № 0000637 від 24.07.2025

24 червня 2025 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , вручено її матері. Також поштовим зв`язком направлено повістки про виклик ОСОБА_6 до слідчого на 01.07.2025, 02.07.2025 та 03.07.2025, проте остання до слідчого не з`явилася та про причини свого неприбуття не повідомила.

22 червня 2025 року ОСОБА_6 в пункті перетину Могилів-Подільський виїхала за межі України, відповідно до наявної інформації з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан».

02 лютого 2026 року, на підставі постанови старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оголошено в міжнародний розшук.

05 лютого 2026 року старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із клопотанням про обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2026 року клопотання прокурора задоволено.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що наведені в клопотанні доводи перевірено слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, заслухано думку прокурора, захисника, з`ясовано обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Чинним кримінальним процесуальним законом України передбачено спеціальну процедуру вирішення питання, коли особу, щодо якої ставиться питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошено у міжнародний розшук.

Зокрема, відповідно до частини шостої статті 193 КПК України, слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 слідчий суддя дослідив клопотання про обрання запобіжного заходу і матеріали, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що наведені у них обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, викладених у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Наданому етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на наведені у клопотанні докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відтак, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів вважає непереконливими. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_6 із інкримінованими їй кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що її причетність до інкримінованих кримінальних правопорушень, є обґрунтованою.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Зокрема, наявні в матеріалах провадження, докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватися і фактично переховується від органів досудового розслідування, з урахуванням оголошення її у міжнародний розшук; знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів чи спеціалістів у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється.

З огляду на викладене у сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя з дотриманням вимог ч. 6 ст. 193 КПК України обрав підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід є необхідним у даному випадку для виконання завдань кримінального провадження.

Також, слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доведеністю факту перебування особи у міжнародному розшуку, але визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено органом досудового розслідування (а.с. 237-244).

Відтак, доводи апелянта, що прокурором не доведено, про перебування підозрюваної у міжнародному розшуку є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються матеріалами провадження і спростовуються постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_11 від 02 лютого 2026 року (а.с. 237-244).

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України не заслуговують на увагу, оскільки наразі підозрювана ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та суду за межами території України, що підтверджується постановою про оголошення її у міжнародний розшук (а.с. 237-244).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містили повноважень слідчого у даному кримінальному провадженні, а долучена постанова про призначення слідчого стосується іншого кримінального провадження, також відсутня постанова про призначення прокурора ОСОБА_7 , який погодив клопотання у цьому кримінальному провадженні варто зазначити наступне.

Як зазначено прокурором у клопотанні 24 липня 2025 року постановою прокурора відділу Київської обласної прокуратури з матеріалів кримінального провадження № 0000467 від 16.09.2024, матеріали досудового розслідування відносно підозрюваних ОСОБА_6 , та ОСОБА_9 , виділено окреме кримінальне провадження за № 0000637 від 24.07.2025 р.

Відповідно до позиції Верховного суду, викладеної у постанові колегії суддів судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 382/646/19, положеннями КПК, у тому числі ст. 217 КПК, не передбачено повторного призначення слідчого або прокурора у кримінальному провадженні, яке було виділено або об`єднано з іншим, якщо після початку досудового розслідування вже було визначено слідчого чи групу слідчих для його проведення.

Відтак, наявна в матеріалах справи постанова про зміну групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000467 (а.с. 22-23, т.1), з якого виділено окреме кримінальне провадження за № 0000637 від 24.07.2025 р. є належним підтвердженням повноважень слідчого ОСОБА_8 у виділеному кримінальному провадженні.

Окрім цього, матеріали судового провадження містять витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, долученого до клопотання, у виділеному кримінальному провадженні № 0000637 від 24.07.2025 р., яким підтверджується повноваження прокурора ОСОБА_7 та слідчого ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні (а.с. 15-17, т.1).

Відтак, вказаний довід апелянта, спростовується матеріалами судового провадження.

Щодо доводу апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не з`ясовано, який саме документ був підставою для внесення відомостей до ЄРДР та не надано оцінки розбіжностям у датах і правовій кваліфікації, зокрема тому, що рапорт слідчого датований 17.09.2024 року, не міг стати підставою для внесення відомостей до ЄРДР 16.09.2024 року зазначимо наступне.

Прокурором, під час апеляційного провадження, зазначено, що підставою, для внесення відомостей до ЄРДР були заяви потерпілих, а не зазначений рапорт. Відтак, даний рапорт не є визначальним документом, на підставі якого були внесені відомості до ЄРДР, а отже вказана розбіжність у датах не свідчить про порушення вимог кримінального процесуального закону.

Довід апелянта про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу, подано у період, коли досудове розслідування зупинено не заслуговують на увагу.

Вимоги ч. 5 ст. 280 КПК України стосуються заборони проведення слідчих (розшукових) дій після зупинення досудового розслідування, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

В даному випадку, клопотання про обрання запобіжного заходу є процесуальною дією, яка спрямована на запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України і не належить до слідчих (розшукових) дій, проведення яких обмежується у зв`язку із зупиненням досудового розслідування.

Разом із тим, зупинення досудового розслідування зумовлене необхідністю оголошення підозрюваної у міжнародний розшук, що є необхідною умовою для звернення з клопотанням про обрання запобіжного заходу.

Відтак, клопотання про обрання запобіжного заходу обумовлене необхідністю подальшого затримання підозрюваної та й її доставки до місця кримінального провадження

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, захисника не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу. При цьому, слід зазначити, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної особи в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України не є остаточним застосуванням стосовно особи запобіжного заходу, натомість, за своєю правовою природою не призводить до негайного взяття особи під варту, а виступає підставою для затримання й доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, відповідно до положень вищевказаної ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі обрання стосовно підозрюваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності, після затримання такої особи та не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю такої особи розглядає питання про застосування стосовно неї обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

За таких обставин, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи як на території України, так і за її межами, здійснюється доставка особи до місця кримінального провадження, а також ухвалюється рішення про застосування запобіжного заходу або екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 184, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2026 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу зі змінами захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14

Єдиний унікальний № 759/2793/26 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Провадженя № 11-сс/824/2920/2026 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України