Справа № 135/213/26
Провадження № 1-кс/135/71/26
У Х В А Л А

іменем України

23.02.2026 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого дізнавача СД ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 03.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Суть питання, що вирішується, за чиєю ініціативою воно розглядається

23.02.2026 до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого дізнавача СД ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилученого в рамках кримінального провадження №0000013 від 03.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

За змістом клопотання та доданих до нього матеріалів слідчий зазначає, що 21.02.2026 на підставі ухвали слідчого судді Ладижинського міського суду від 12.02.2026 проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , а користувачем якої є ОСОБА_5 .

В ході проведеного обшуку в приміщенні квартири виявлено та вилучено: прозорий поліетиленовий пакет з вмістом сухої подрібненої речовини зеленого кольору рослинного походження, який поміщено до спеціального пакета «Національна поліція України INZ 1034631»; два фрагменти полімерних пляшок та металевий наперсток із нашаруванням у внутрішніх частинах речовини темно-коричневого кольору зі специфічним запахом, які поміщено до спеціального пакета «Національна поліція України 0016250».

Постановою дізнавача від 21.02.2026 вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000013 відповідно до ст. 98 КПК України. Майно є безпосереднім предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, та має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки підлягає подальшому експертному дослідженню для встановлення його виду, кількості, маси та віднесення до заборонених чи обмежених у цивільному обігу речовин, а також може містити інші відомості, необхідні для доказування обставин кримінального правопорушення.

Необхідність накладення арешту дізнавач обґрунтовує тим, що незастосування такого заходу може створити реальну небезпеку знищення, пошкодження, підміни, втрати або незаконного відчуження вилученої речовини, що фактично унеможливить проведення судових експертиз та інших слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення істотних для кримінального провадження обставин.

2. Позиція учасників

Дізнавач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого, дізнавача, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна, якщо слідчий суддя визнає можливим ухвалити рішення за наявними матеріалами. Враховуючи характер заявленого клопотання, необхідність оперативного вирішення процесуального статусу вилученого майна та дотримання строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий суддя визнав можливим розглянути клопотання за відсутності дізнавача.

Інші учасники кримінального провадження (підозрюваний, власник/володілець майна, захисник) у судове засідання не викликались, оскільки клопотання подано на ранній стадії досудового розслідування, відомості про повідомлення будь-якій особі про підозру на момент розгляду клопотання відсутні, а вилучене майно перебуває у фактичному володінні органу досудового розслідування.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

3. Обставини, встановлені слідчим суддею, та положення закону, якими він керувався. Мотиви, з яких слідчий суддя виходив під час постановлення ухвали

3.1. Факти та обставини, встановлені слідчим суддею, що мають значення для кримінального провадження

З витягу з ЄРДР убачається, що групою дізнавачів СД ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000013 від 03.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту).

З протоколу обшуку вбачається, що 21.02.2026 у період з 11 год 23 хв по 12 год 14 хв, на підставі ухвали слідчого судді Ладижинського міського суду від 12.02.2026, проведено обшук квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , а користувачем якої є ОСОБА_5 . В ході проведеного обшуку в приміщенні квартири виявлено та вилучено: прозорий поліетиленовий пакет з вмістом сухої подрібненої речовини зеленого кольору рослинного походження, який поміщено до спеціального пакета «Національна поліція України INZ 1034631»; два фрагменти полімерних пляшок та металевий наперсток із нашаруванням у внутрішніх частинах речовини темно-коричневого кольору зі специфічним запахом, які поміщено до спеціального пакета «Національна поліція України 0016250».

Постановою дізнавача від 21.02.2026 вилучені речовини визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000013 відповідно до ст. 98 КПК України як об`єкти, що можуть бути предметом кримінально протиправних дій, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України.

Клопотання про накладення арешту на майно подано до суду 23.02.2026, тобто протягом 48 годин після вилучення майна, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 171 КПК України.

3.2. Положення закону, якими керувався слідчий суддя

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження, серед іншого, є тимчасове вилучення майна та арешт майна (п. 6, 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення; потреби досудового розслідування виправдовують відповідний ступінь втручання у права і свободи особи; може бути виконане завдання, для виконання якого вони звернулися із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Згідно зі статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України зобов`язаний врахувати: правову підставу для арешту; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та пропорційність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для відповідних осіб.

3.3. Мета і підстави арешту вилученого майна

Досліджені матеріали свідчать, що вилучені з приміщення квартири під час санкціонованого обшуку речі (подрібнена речовина зеленого кольору рослинного походження, що міститься в прозорому поліетиленовому пакеті; нашарування у внутрішніх частинах двох фрагментів полімерних пляшок та металевому наперстку), можуть бути предметом кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто ймовірними наркотичними засобами, психотропними речовинами, чи їх аналогами, і підлягають експертному дослідженню.

Отже, зазначені речовини відповідають ознакам речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, а отже, наявні підстави для застосування п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна з метою забезпечення збереження речового доказу.

Незастосування арешту майна може призвести до виникнення вимог щодо його повернення особі за правилами ст. 169 КПК України, що з урахуванням характеру предмета (ймовірний наркотичний засіб, психотропна речовина чи їх аналог) фактично унеможливить проведення експертизи, належне дослідження їх фізичних та хімічних властивостей, а також створюватиме небезпеку незаконного обігу цих речовин.

З огляду на зазначене, арешт майна у вигляді вказаних речовин є необхідним, пропорційним завданням кримінального провадження і відповідає цілям, визначеним статтями 131, 132, 170 КПК України, а саме забезпеченню дієвості досудового розслідування та збереженню речового доказу.

Даних про те, що арешт цього майна призведе до надмірного обмеження прав добросовісного власника чи інших осіб, судом не встановлено, при цьому самі речовини, враховуючи їх імовірний правовий статус, не є об`єктом вільного цивільного обігу.

З урахуванням викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий довів наявність правових підстав, мети й необхідності арешту майна, а також можливість виконання завдання, для якого подано клопотання, як того вимагають статті 132, 170, 173 КПК України.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 167, 170173, 174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого дізнавача СД ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 03.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході проведеного 21 лютого 2026 року на підставі ухвали слідчого судді Ладижинського міського суду від 12 лютого 2026 року обшуку квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а користувачем якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майно, а саме: суху подрібнену речовину зеленого кольору рослинного походження, що знаходиться в прозорому поліетиленовому пакеті, який поміщено до спеціального пакета «Національна поліція України INZ 1034631»; два фрагменти полімерних пляшок та металевий наперсток із нашаруванням у внутрішніх частинах речовини темно-коричневого кольору зі специфічним запахом, які поміщено до спеціального пакета «Національна поліція України 0016250».

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя