Справа № 504/5378/25
Номер провадження 1-кп/504/433/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області колегією суддів у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

представників неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10

обвинуваченої ОСОБА_11 ,

захисника адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі Доброслав клопотання представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про арешт майна у справі за обвинувальним актом по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 27.07.2025, за обвинуваченням ОСОБА_11 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Доброславського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_11 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

17.02.2026 до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_10 , в інтересах потерпілої особи ОСОБА_9 по арешт майна (в порядку ч.6 ст. 170 КПК України), за результатом якого представник просить накласти арешт на 1 /2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1 Академіка Сахарова, 3А, вартість якої станом на 15.08.2016 складала 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США, що перебуває у користуванні обвинуваченої ОСОБА_11 , в частині заборони розпорядження зазначеним майном; накласти арешт на 1 /4 трикімнатної квартири загальною площею 41,5 квадратних метрів, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває у власності обвинуваченої ОСОБА_11 , в частині заборони розпорядження зазначеним майном. Клопотання потерпілої сторони обґрунтоване необхідністю забезпечення цивільного позову, оскільки існує реальна загроза з боку обвинуваченої ОСОБА_11 вжити відповідних заходів з метою відчуження належного їй майна, що в подальшому може призвести до порушення законного права потерпілої ОСОБА_9 на відшкодування завданої їй шкоди та унеможливить виконання вироку суду по даному кримінальному провадженню в частині задоволення майбутнього цивільного позову потерпілої у разі ухвалення такого рішення.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 та її представник адвокат ОСОБА_10 вищезазначене клопотання підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Сторона захисту повідомила про неотримання позову потерпілої.

Інші учасники процесу залишили вирішення клопотання на розсуд суду.

Розглянувши дане клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 8 ст. 170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Вищенаведені положення кримінального процесуального закону узгоджуються з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, згідно з яким ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі "Узан та інші проти Туреччини" / Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08). Таким чином, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Так, клопотання потерпілої сторони обґрунтовано необхідністю забезпечення цивільного позову в межах даного кримінального провадження про стягнення з ОСОБА_11 матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 .. Ціна поданого позову становить 1 637 000 (один мільйон шістсот тридцять сім тисяч) грн. Із наданої інформації, сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», номер витягу: 611 від 27.01.2026 встановлено факт належності на праві власності ОСОБА_11 1 /4 частки трикімнатної квартири загальною площею 41,5 квадратних метрів, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору купівлі продажу майнових прав на об`єкт нерухового майна №1-7-2/20 від 15.08.2016 між ТОВ «АлькорS» та гр. ОСОБА_13 укладено договір, який регулює відносини між сторонами з приводу купівлі продажу майнових прав на квартиру, що розташована в Трьохсекційному житловому будинку «Двадцята Жемчужина» за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Крижанівка, вул. Академіка Сахарова, 3А. 24.10.2023 між ТОВ «АлькорS», гр. ОСОБА_13 та покупцями ОСОБА_11 і ОСОБА_9 підписано Додаткову угоду №1 до Договору купівлі продажу майнових прав на об`єкт нерухового майна №1-7-2/20 від 15.08.2016 про перехід в рівних частках прав на об`єкт нерухомого майна до покупців, сума еквівалентна 55 000,00 доларів США. Інше майно, що перебуває у власності обвинуваченої ОСОБА_11 1/ 4 частки трикімнатної квартири загальною площею 41,5 квадратних метрів, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час знаходиться на непідконтрольній Україні території, що також судом враховується, як обставина, яка у разі задоволення позовних вимог потерпілої, може ускладнити виконання рішення суду.

Враховуючи, що потерпілою ОСОБА_9 заявлений цивільний позов та існує реальна загроза ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі відчуження належного обвинуваченій майна, з метою забезпечення відшкодування матеріальної та моральної шкоди в разі задоволення позову є підстави забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно обвинуваченої.

Обраний вид забезпечення позову суд вважає відповідним та співмірним заявленим позовним вимогам і таким, що зможе забезпечити охорону матеріально-правових інтересів цивільного позивача від можливих недобросовісних дій з боку цивільного відповідача з тим, щоб забезпечити цивільному позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у випадку, якщо воно буде прийняте на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 369, 372, 376 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, заборонивши розпоряджатися будь-яким чином цим майном та використовувати його до остаточного рішення по кримінальному провадженню, а саме на:

-1 / 4 частину трикімнатної квартири загальною площею 41,5 квадратних метрів, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває у власності обвинуваченої ОСОБА_11 ;

-1 / 2 частку майнових прав, що належить ОСОБА_11 згідно Додаткової угоди №1 до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна «1-7-2/20 від 15.08.2016 про заміну сторони на об`єкт - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 Академіка Сахарова, 3А.

Копію ухвали вручити сторонам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3