Справа № 296/1514/26
УХВАЛА

Іменем України

про арешт майна

12 лютого 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира клопотання старшого слідчого СВ РОТЗ СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000100 від 24.02.2023, за ч.1 ст.209 , ч.3 ст. 212 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

10.02.2026 до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого СВ РОТЗ СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна в кримінальному провадженні №0000100 від 24.02.2023, за за ч.1 ст.209 , ч.3 ст. 212 КК України, а саме:

-мобільного телефону iPhone 14Pro ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;

-20 аркушів формату А4 з відтисками печатки ТОВ «Прогрес .»;

-12 аркушів формату А4 з відтисками печатки ТОВ «СПК «Прогрес»;

-12 аркушів формату А4 з відтисками печатки ТОВ «Прогрес».

вилучене в ході обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000100 від 24.02.2023, за ч. 3 ст. 212 КК України за фактом, що в період часу з 01.01.2020 по 31.07.2022 невстановлені службові особи ТОВ «Прогрес .» діючи за попередньою змовою з невстановленими службовими особами інших суб`єктів господарювання з метою умисного ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, шляхом включення до податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі неправомірно складених та зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних за нереальними операціями з придбання різних товарів та інших податкових порушень.

05.02.2026 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/658/26 від 23.01.2026 було проведено обшук території за адресою: АДРЕСА_1 , (фактичне місце проживання ОСОБА_4 )

05.02.2026 постановою слідчого вищевказане вилучене майно, яке належить ОСОБА_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000100 від 24.02.2023, за ч.3 ст. 212 КК України.

06.02.2026 слідчий за допомогою засобів поштового зв`язку подав до суду клопотання про накладення арешту на вищевказане майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речового доказу.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити повністю, оскільки вилучене майно відповідає критеріям визначенм в ст.98 КПК України.

Представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні (приймав участь в режимі відеоконференці) заперечував проти накладення арешту на майно. Заперечення зводилися до того, що кримінальне провадження здійснюється протягом 3 років. ОСОБА_4 не повідомлено про підозру та слідчий суддя не давав дозволу на вилучення телефону.

Слідчий суддя вислухавши слідчого, представника власника майна дослідивши клопотання та його додатки , прийшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Під час судового розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000100 від 24.02.2023, за ч. 3 ст. 212 КК України за фактом, що в період часу з 01.01.2020 по 31.07.2022 невстановлені службові особи ТОВ «Прогрес .» діючи за попередньою змовою з невстановленими службовими особами інших суб`єктів господарювання з метою умисного ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, шляхом включення до податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі неправомірно складених та зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних за нереальними операціями з придбання різних товарів та інших податкових порушень.

05.02.2026 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/658/26 від 23.01.2026 було проведено обшук житла ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 під час якого було виявлено та вилучено :

-мобільний телефон iPhone 14Pro ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;

-20 аркушів формату А4 з відтисками печатки ТОВ «Прогрес .»;

-12 аркушів формату А4 з відтисками печатки ТОВ «СПК «Прогрес»;

-12 аркушів формату А4 з відтисками печатки ТОВ «Прогрес».

05.02.2026 постановою слідчого вищевказане майно, яке належить ОСОБА_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000100 від 24.02.2023.

06.02.2026 слідчий за допомогою засобів поштового зв`язку подав до суду клопотання про накладення арешту на вищевказане майно на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речового доказу.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя під час розгляду цього клопотання має встановити лише чи відповідає вилучене майно ознакам речового доказу. При цьому слідчий суддя не уповноважений надавати оцінку чи наявний склад кримінального правопорушення за ч..1 ст.209, ч.3 ст. 212 КК України.

Щодо арешту мобільного телефону.

Так ухвала слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 23.01.2026 у справі №296/658/26 не містить дозволу на відшукання та вилучення мобільного телефону.

Разом з тим, за приписами ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст.168 КПК України).

Отже насамперед необхідно встановити чи може бути тимчасово вилучене майно речовим доказом у кримінальному провадженні.

Розвиток інформаційно-телекомунікаційних технологій обумовлює утворення великої кількості слідів у різних електронних пристроях, комп`ютерних мережах і елементах їх інфраструктури, які необхідно використовувати для встановлення обставин учиненого кримінального діяння і причетної до нього особи. Такі сліди пов`язані не тільки з кіберзлочинами, а й з іншими видами злочинних діянь.

Електронні сліди - це інформація, зафіксована в цифровому форматі, що міститься в електронно-обчислювальних машинах та інших цифрових пристроях, створених на основі їхніх технологій, у засобах рухомого радіотелефонного зв`язку і на різних носіях цифрової інформації, причинно пов`язана з подією злочину, що дозволяє встановити обставини вчиненого і злочинця.

Пристроями, що містять електронні сліди злочину, які можуть використовуватися для встановлення обставин злочину та розшуку особи, яка його вчинила, зазвичай, є: мобільні телефони без підтримки сучасних додатків і смартфони, які підтримують такі додатки; стаціонарні комп`ютери, ноутбуки, нетбуки, планшети та інші малогабаритні комп`ютери; різні електронні гаджети (як-от, багатофункціональні електронні годинники, пульсоміри, крокоміри тощо); елементи інфраструктури інформаційно-комунікаційних мереж і операторів, що надають послуги зв`язку (сервери тощо); автомобільні відеореєстратори; GPS-навігатори та ін.

Враховуючи викладене слідчий суддя вважає, що мобільний телефон iPhone 14Pro ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 може містити електронні слідч злочинної діяльності ОСОБА_4 , як директора ТОВ "Прогрес." , а відповідає критерію речового доказу у кримінальному провадженні №0000100 від 24.02.2023.

При цьому посилання захисника, що ОСОБА_4 не є підозрюваним слідчий суддя відхиляє, оскільки арешт майна з метою збереження речового доказу відповідає ч.3 ст.170 КПК України якою передбачено, що прешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Отже, слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримнального провадження потреби досудового розслідування виправдовують забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно вказане в клопотанні, оскільки воно відповідає критерію речового доказу у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 212 КК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт речового доказу, з метою його збереження слідчий суддя не вбачає, адже під час судового розгляду докази оцінюються безпосередньо судом.

Таким чином, вважаю за необхідне клопотання слідчого задовільнити в повному обсязі та накласти арешт з забороною відчуження, користування чи розпорядження майном.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_4 , вилучене 05.02.2026, під час обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , , яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000100 від 24.02.2023 :

-мобільний телефон iPhone 14Pro ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;

-20 аркушів формату А4 з відтисками печатки ТОВ «Прогрес .»;

-12 аркушів формату А4 з відтисками печатки ТОВ «СПК «Прогрес»;

-12 аркушів формату А4 з відтисками печатки ТОВ «Прогрес».

заборонивши відчуження, користування та розпорядження щодо вказаного майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний тект ухвали оголошено 12.02.2026 о 16-10 годині

Слідчий суддя ОСОБА_1