Справа № 569/1624/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку клопотання слідчої СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0000128 від 24.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за погодженням із прокурором, звернулася до суду із вказаним клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України призваному під час мобілізації, оператором 1 радіолокаційної станції радіолокаційного взводу батареї артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», у порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 24 січня 2026 року, близько 02:14 год. більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Рівне, вул. Київська, поблизу будинку №19 усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку вчинюваних ним дій, на ґрунті особистих неприязних відносин, що раптово виникли під час словесного конфлікту, умисно завдав ОСОБА_8 , декілька ударів клинком ножа, по тілу та в область живота, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового порання черевної порожнини з пошкодженням великого сальника, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння.

24.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказів, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколами огляду місця події, висновками судових експертиз, протоколами проведення слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколами огляду місця події, протоколом освідування особи, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , іншими матеріалами кримінального провадження.

26.01.2026 підозрюваному ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського судуобрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме до 24.03.2026.

Так, під час досудового розслідування встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яким останньому пред`явлено обґрунтовану підозру.

В судовому засіданні прокурор та слідча клопотання підтримали, просили його задоволити з підстав викладених у ньому та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави, вказавши на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання слідчого.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000128 від 24.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

За вищевказаних обставин, 24.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

26.01.2026 відповідно до ухвали слідчого судді Рівненського міського суду підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 24.03.2026.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції." Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин".

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, вище вказані докази вказують на обґрунтованість та розумність оголошеної ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, заявлені стороною обвинувачення ризики на даний час не зменшились та є актуальними, оскільки ОСОБА_5 , усвідомлюючи відповідальність за вчинений ним тяжкий злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування, так як є діючим військовослужбовцем, може вчасно не з`являтися на виклик слідчого для проведення слідчих дій, об`єктивно підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді безальтернативного позбавлення волі на строк до 8 років, спосіб та характер вчинення даного злочину являють підвищену суспільну небезпеку.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 отримавши клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу із додатком до нього, знатиме місце проживання родичів потерпілого та свідків, в тому числі і ті, які на даній стадії досудового розслідування ще не допитані, а останньому відоме місце їхнього проживання. Прямі свідки вчинення кримінального правопорушення є співслуживцями ОСОБА_5 , а тому останній переслідуючи мету перешкоджання кримінальному провадженню, має змогу незаконно впливати та здійснювати на них тиск, щоб останні змінили, перекручували або взагалі відмовились від своїх показань, зокрема, при винесенні рішення, судом будуть братися до уваги лише ті показання, які отримані в ході судового розгляду.

Підозрюваний також може перешкоджати кримінальному провадженні шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого, прокурора, суду, що в подальшому може позбавити можливості забезпечити досудове розслідування та судове провадження у розумні строки.

Також встановлено, що у ОСОБА_5 відсутнє зареєстроване місце проживання та постійне місце проживання , що може свідчити про те, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення, та необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що останній раніше неодноразово судимий, востаннє 03.03.2020 Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України, а 21.12.2022 звільнившись з місць позбавлення волі, де відбував покарання терміном 4 роки та 10 місяців за вчинення умисного злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України на шлях виправлення і перевиховання не став, та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти життя і здоров`я особи.

На цей час у кримінальному провадженні проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, що виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо підозрюваного винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3,5 ст. 177 КПК України та гарантувати його належну процесуальну поведінку.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

У зв`язку із неможливістю закінчення досудового розслідування у двох місячний строк, внаслідок складності даного кримінального провадження, керівником Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000128 продовжено до трьох місяців, тобто до 24.04.2026, що зумовлено обсягом та специфікою процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування, а саме:

-отримати два висновки судово-медичних експертиз;

-отримати шість висновків імунологічних експертиз;

-отримати три висновки цитологічних експертиз;

-отримати один висновок медико криміналістичної експертизи;

-отримати чотири висновки судових біологічних експертиз, одна з яких комплексна;

-отримати висновок амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи;

-в залежності від висновків виконаних судових експертиз, можливо, виникне необхідність у призначенні та проведенні додаткових експертиз;

-виконати інші слідчі та процесуальні дії, проведення у яких може виникнути необхідність під час здійснення досудового розслідування;

-з урахуванням здобутих доказів та отриманих фактичних даних, необхідно вирішити питання про вручення зміненого (кінцевого) повідомлення про підозру;

-за наявності достатніх доказів, зібраних під час досудового розслідування, виконати вимоги ст.290 КПК України та скласти обвинувальний акт.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Тому, враховуючи суспільну небезпечність особи підозрюваного ОСОБА_5 , який вчинив насильницький злочин, є необхідним продовжити відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що на думку слідчого судді, є справедливим і здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176, 177, 182, 183, 194, 196, 199, 205 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.04.2026.

Утримувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя