Справа №201/1443/26
Провадження № 1-кс/201/368/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідча суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 щодо бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И Л А:

04 лютого 2026 року до Соборного районного суду міста Дніпра надійшла скарга ОСОБА_4 щодо бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв`язку з чим просить: 1) поновити строк подання скарги на бездіяльність прокурора як такий, що пропущений з поважних причин; 2) визнати протиправною бездіяльність відповідальних осіб Дніпровської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 16 грудня 2025 року; 3) зобов`язати прокурора невідкладно внести відомості до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України щодо слідчого ОСОБА_5 ; 4) зобов`язати прокурора надати витяг з ЄРДР на мою електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування скарги зазначив, що 16 грудня 2025 року він звернувся із заявою про вчинення злочину слідчим третього слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтава ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 382 КК України (умисне невиконання ухвали суду). Слідчий ОСОБА_5 свідомо ігнорує ухвалу суду від 17листопада 2025 року, виносячи ідентичні за змістом «копіпаст»-постанови, та навмисно затримав відправлення останньої постанови на 60 днів (отримано рідними заявника лише 21 січня 2026 року), що є перешкоджанням доступу до правосуддя. Згідно зі ст. 214 КПК України, прокурор зобов`язаний внести відомості до ЄРДР протягом 24 годин з моменту отримання заяви. Оцінка наявності складу злочину на цьому етапі законом заборонена. Станом на 03 лютого 2026 року відомості до ЄРДР Дніпровською спецпрокуратурою не внесені, витяг заявнику не надіслано. Крім того, заявник просить поновити пропущений ним строк оскарження, оскільки супровідний лист СПСО Східного регіону №04/06-4410ВИХ-25 від 18 грудня 2025 року (про направлення заяви ОСОБА_3 до Дніпровської спецпрокуратури) був фактично отриманий заявником на електронну пошту лише 26 грудня 2025 року, що підтверджується доданим скріншотом. Заявник є чинним військовослужбовцем ЗСУ та з моменту подання заяви по теперішній час виконую бойові завдання в зоні ведення бойових дій. Це об`єктивно обмежує можливості щоденного доступу до мережі Інтернет та вчасного подання процесуальних документів. Також він зазначив, що вживав заходи досудового врегулювання, звернувшись 19 січня 2026 року до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону із скаргою на бездіяльність Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Заявник ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився, у скарзі зазначав про розгляд скарги за його відсутності.

Представник Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в судове засідання не з`явився за невідомих причин, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином. Інформацію на запит слідчої судді щодо внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР не надано.

Відповідно до ч. 3ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи стислі строки розгляду скарг, слідча суддя вважає можливим розглянути скаргу і за відсутності заявника, з огляду на те що всі доводи ретельно викладені у скарзі.

Дослідивши матеріали скарги, слідча суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів скарги встановлено, що ОСОБА_3 16 грудня 2025 року звернувся до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно супровідного листа Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону № 04/06-4410ВИХ-25 від 18 грудня 2025 року заява ОСОБА_3 надіслана до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

07 січня 2026 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про надання інформації про дату внесення відомостей до ЄРДР за його заявою щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 382 КК України слідчим ОСОБА_5 .

19 січня 2026 року ОСОБА_3 звернувся до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону із скаргою на бездіяльність посадових осіб Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою.

Супровідним листом Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону № 04/06-204ВИХ-26 від 21 січня 2026 року вказана скарга скерована до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Таким чином, Дніпровської спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону на час розгляду скарги слідчою суддею не надано доказів внесення відомостей в ЄРДР за заявою ОСОБА_3 або підстав для відмови у їх внесенні.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, зокрема на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дій або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Ураховуючи, що заявником доведено слідчій судді, що строки на оскарження бездіяльності прокурора ним пропущенні не з його вини, слідча суддя вважає необхідним задовольнити клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку подання скарги на бездіяльність прокурора.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК України, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. З огляду на такі обставини необхідно звернути увагу, що вимога про внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не передбачає здійснення оцінки обґрунтованості таких заяв на наявність ознак складу кримінального правопорушення, а передбачає лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені в такому повідомленні обставини підлягають перевірці, але така перевірка повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Таким чином, слідча суддя констатує пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

З огляду на викладене, вбачається, що Кримінальний процесуальний кодекс України зобов`язує слідчого або прокурора внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та надати заявнику витяг з ЄРДР. Тому це не право слідчого, прокурора, а його обов`язок, який чітко визначений нормами діючого Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Доходячи до такого висновку, слідча суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Таким чином, приймаючи до уваги, що невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 порушує права заявника, а також зважаючи на те, що за вказаних обставин посадовою особою Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону не виконано зазначені положення КПК України, а відомості, які містяться в заяві безпідставно не внесені до ЄРДР, слід дійти висновку, що вимога про зобов`язання уповноваженої особи Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 16 грудня 2025 року про вчинення кримінального правопорушення, підлягає задоволенню.

В той же час, слідча суддя не вбачає правових підстав для задоволення скарги в частині визнання протиправною бездіяльність уповноваженої особи Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки це виходить за межі повноважень слідчого судді, який під час судового контролю за здійсненням досудового розслідування має право лише: 1) скасувати рішення слідчого чи прокурора; 2) скасувати повідомлення про підозру; 3) зобов`язати припинити дію; 4) зобов`язати вчинити певну дію; 5) відмовити у задоволенні скарги. Тобто визнання процесуальних дій незаконними та необґрунтованими не входить до повноважень слідчого судді.

Вимоги зобов`язати орган досудового розслідування внести відомості за ч. 2 ст. 382 КК України не підлягають задоволенню, оскільки питання правової кваліфікації кримінального правопорушення та визначення кола слідчих (розшукових) і процесуальних дій належить до повноважень органу досудового розслідування. Слідчий суддя, вирішуючи скаргу в порядку статті 303 КПК України, може виключно зобов`язати уповноважену особу внести відомості до ЄРДР, однак не має права надавати чи змінювати попередню правову кваліфікацію події

За таких обставин скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 25, 28, 117, 214, 303 - 307 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_3 строк на подання скарги щодо бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Задовольнити частково скаргу ОСОБА_3 щодо бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зобов`язати уповноважену особу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою директора ОСОБА_3 від 16 грудня 2025 року.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1