Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/45/26
Провадження № 1-кс/542/44/26
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2026 року селище Нові Санжари

Слідчий суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області

ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, погоджене прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 07 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 289 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Василівка, Роменський район, Сумська область, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, що працює молодшою медичною сестрою у медичному центрі «Нові Санжари» Національної гвардії України, незаміжньої, яка на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

09 лютого 2026 року старший слідчий СВ відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, погодженим прокурором Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , в якому просив застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з покладенням на підозрювану у зв`язку з цим необхідних обов`язків.

Позиція учасників судового розгляду

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з мотивів, викладених у ньому. Вважав, що застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту є доцільним та забезпечить виконання процесуальних обов`язків.

Захисник заперечувала проти застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, просила застосувати до неї більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. В обґрунтування зазначеного захисник наголосила, що аргумент прокурора про невизнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, є передчасним, оскільки остання ще не була допитана в якості підозрюваної. Вказала про завищену вартість транспортного засобу за наслідками проведеної на досудовому розслідуванні товарознавчої експертизи. Акцентувала, що між ОСОБА_5 та потерпілими наявний цивільний спір, зазначила, що спірний транспортний засіб був придбаний ОСОБА_5 у стосунках із померлим ОСОБА_6 . Наголосила на тому, що в життя ОСОБА_7 ОСОБА_5 не втручалась.

Підозрювана погодилась із позицією захисника.

Обґрунтування клопотання

Клопотання мотивовано тим, що згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 з 02 вересня 1979 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За період їхнього спільного шлюбу, 07.11.2020 ОСОБА_6 придбав автомобіль марки «NISSAN QASHQAI», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належав ОСОБА_6 . За своє життя ОСОБА_6 , крім сімейних відносин із дружиною ОСОБА_7 , підтримував відносини із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якої приїжджав за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де залишався на декілька днів.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 25 жовтня 2022 року, 23 жовтня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер. На момент смерті ОСОБА_6 та у подальшому до 23.12.2025 року, автомобіль марки «NISSAN QASHQAI», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_6 , та ключі від замка запалення, знаходилися на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_5 , таким чином, вона контролювала вищевказаний автомобіль.

На підставі свідоцтва про право власності від 04.10.2023, свідоцтва на спадщину за законом 06.10.2023, право власності на транспортний засіб автомобіль марки «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_5 , чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , зареєстрований на ОСОБА_7 та співвласників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

ОСОБА_7 здійснювала неодноразові повідомлення на лінію 102, з метою повернення належного їй автомобіля марки «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_5 , чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який перебуває на території домогосподарства ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.07.2025 відмовлено у визнанні за ОСОБА_5 права власності на автомобіль марки «NISSAN QASHQAI», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Постановою апеляційного суду Полтавської області від 08.12.2025 року рішення Новосанжарського районного суду від 07.07.2025 залишено без змін.

У ОСОБА_5 , яка була присутня на судовому засіданні та достовірно знала, що вищевказаною постановою суду їй відмовлено у визнанні за нею права власності на автомобіль марки «NISSAN QASHQAI», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , виник прямий злочинний умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом з метою власного збагачення.

ОСОБА_5 , яка не мала дійсного права розпоряджатися вищевказаним транспортним засобом, який знаходився після смерті ОСОБА_6 в гаражі на території її домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , 23.12.2025 запропонувала у телефонній розмові раніше не знайомому їй ОСОБА_10 придбати автомобіль марки «NISSAN QASHQAI», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

У подальшому, 24 грудня 2025 року близько 04 години, ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 за вказівкою ОСОБА_10 , не будучи обізнаним про дійсного власника автомобіля, оскільки ОСОБА_5 запевнила ОСОБА_10 у тому, що має право розпоряджатися вказаним транспортним засобом, прибули до господарства за місцем проживання ОСОБА_5 з метою огляду та придбання вищевказаного автомобіля.

Там, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, всупереч волі власника, не маючи будь-яких прав на вказаний автомобіль та не маючи права ним керувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, вигнала з гаража автомобіль та надала доступ до нього ОСОБА_11

ОСОБА_11 , не підозрюючи про злочинні дії ОСОБА_5 , оглянув транспортний засіб та погодився його придбати за 4500 доларів США.

ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованому на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, отримавши від ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 4500 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ 42,1003 грн. за 1 долар США становило 189451,35 грн., передала йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_6 та ключі від замка запалення, чим забезпечила безперешкодний доступ до автомобіля марки «NISSAN QASHQAI», чорного кольору, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , та можливість ним користуватися. Таким чином, ОСОБА_5 здійснила незаконне заволодіння вищевказаним автомобілем та розпорядилася ним на власний розсуд.

ОСОБА_11 на вказаному транспортному засобі поїхав до міста Біла Церква, Київська область, де у подальшому реалізував його.

Згідно з висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи від 21.01.2026 вартість автомобіля марки «NISSAN QASHQAI», чорного кольору, 2015 року випуску, становить 690020 грн.

Умисними протиправними діями ОСОБА_5 , що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спричинено матеріальні збитки на суму 690020 грн, що на час вчинення діяння становило 455,7 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України, а саме: незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

31 січня 2026 року о 17 год 30 хв ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України.

Підозра ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до довідки-характеристики № 138/02.3-13 від 20.01.2026, виданої головою виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого відповідно до частини 3 статті 289 КК України передбачається кримінальна відповідальність у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: можливість переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Відтак, прокурор вважав, що наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України, та заявлені ризики дають підстави для застосування до останньої одного з запобіжних заходів, передбачених КПК України, зокрема, цілодобового домашнього арешту.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні клопотання

Відповідно до частини 1 статті 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

З метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження, до яких згідно з пунктом 9 частини 2 статті 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок їх застосування визначений главою 18 КПК України.

Згідно з частиною 1 статті 176 КПК України запобіжними заходами є, зокрема: домашній арешт.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно з положеннями статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, стаття 178 КПК України, закріплює перелік обставин, які на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, повинні бути оцінені в сукупності.

Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин: - чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення; - чи наявні ризики кримінального провадження; - чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною 1 статті 176 КПК України може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам; - індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи статті 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Заслухавши учасників процесу, вивчивши клопотання та копії матеріалів, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 07 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 289 КК України (а.с. 9).

31 січня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 КК України, а саме: незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (а.с. 58-60).

В матеріалах, доданих до клопотання містяться достатні дані, які вказують на причетність підозрюваної до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, висунута підозра є обґрунтованою. При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваної не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: заявою про вчинення кримінального правопорушення від 07 січня 2026 року (а.с. 10), протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 08 січня 2026 року (а.с. 11-12), копією рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07.07.2025 у справі № 542/195/24, копією постанови Полтавського апеляційного суду від 08.12.2025 у справі № 542/195/24, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 08 січня 2026 року (а.с. 32-33), протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 08 січня 2026 року (а.с. 34-36), протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 15 січня 2026 року (а.с. 37-38), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 січня 2026 року (а.с. 39-40), протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 16 січня 2026 року (а.с. 41-42), протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16 січня 2026 року (а.с. 43-44), протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16 січня 2026 року (а.с. 45-46), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 січня 2026 року (а.с. 47-48), протоколом огляду місця події від 23 січня 2026 року (а.с. 49-50), постановою про визнання речовим доказом від 23 січня 2026 року (а.с. 51), висновком експерта Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/117-26/1221-АВ від 21 січня 2026 року (а.с. 52-53), протоколом обшуку від 23 січня 2026 року (а.с. 54-56), постановою про визнання речовим доказом від 23 січня 2026 року (а.с. 57).

Щодо ризиків кримінального провадження

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, враховує високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Проаналізувавши доводи прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що доведеним є наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих.

При дослідженні ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, враховується та обставина, що за вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 можлива реальна міра покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, з конфіскацією майна або без такого. Крім того, усвідомлюючи тяжкість вчиненого нею злочину, підозрювана може ухилитися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення їй покарання за скоєний нею злочин.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих обґрунтовується тим, щоОСОБА_5 , потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_13 є жителями АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 відомі їх місця проживання та роботи, тому шляхом вмовлянь або погроз вона може вплинути на покази потерпілих та свідка ОСОБА_13 , що може призвести до їх подальшої зміни або відмови свідчити у кримінальному провадженні.

Отже, слідчий суддя погоджується, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України.

На даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою запобігання доведених ризиків.

Дослідивши представлені сторонами кримінального провадження обставини, слідчий суддя доходить висновку про вагомість на даному етапі доказів причетності підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України; та враховує, що інкримінований злочин відноситься до особливо тяжких.

Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту мінімізує заявлені ризики, та на етапі досудового розслідування являється ефективним та здатним забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Щодо альтернативного запобіжного заходу

Інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти доведеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання неможливо застосувати тому, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків та через необхідність дотримання принципів співрозмірності між тяжкістю злочину та м`яким характером цього запобіжного заходу.

Особисту поруку не можливо застосувати до підозрюваної у зв`язку з тим, що на адресу слідчого чи прокурора не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 .

Щодо застосування застави, суд зазначає, що заяв та клопотань від підозрюваної, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок не надходило.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваної, слідчий суддя також приймає до уваги строк покарання, що їй загрожує у разі доведеності вини, її особу.

Приймаючи до уваги встановлені відповідно до статей 176-178 КПК України обставини, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри за частиною 1 статті 345 КК України, доведення ризиків за пунктами 1 та 3 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що нічний домашній арешт є співмірним пред`явленій підозрі та особі підозрюваної.

При цьому, прокурором у судовому засіданні доведено необхідність застосування до підозрюваної саме домашнього арешту, а відтак, слідчий суддя, враховуючи особу підозрюваної, дійшов висновку про задоволення вимоги клопотання щодо домашнього арешту у період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Запобіжний захід має бути пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою дотримання принципу верховенства права. Для попередження встановлених ризиків слідчий суддя вважає необхіднім та достатнім застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці. Зазначена тривалість запобіжного заходу обумовлена необхідністю завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та прийняття кінцевого рішення.

Слідчий суддя також вбачає доцільним покласти на підозрювану обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України. Це необхідно з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання ризиків, які було обґрунтовано раніше та ефективності здійснення кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладені і встановлені обставини та ризики, суд вважає, що вони в даний час свідчать про неможливість застосування підозрюваній ОСОБА_5 більш м`яких видів запобіжних заходів, що передбачені пунктами 1-3 частини 1 статті 176 КПК України, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, у зв`язку з чим підозрюваній необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При цьому, суд при застосуванні щодо підозрюваної запобіжного заходу та покладення на неї обов`язків, визначених статтею 194 КПК України враховує, що на території України діє воєнний стан.

Станом на день розгляду клопотання поточна ситуація, яка склалась у регіоні не свідчить про відсутність небезпеки життю та здоров`ю учасників кримінального провадження у зв`язку із збройною агресією російської федерації. Так, по території Полтавської області завдаються ракетні удари по українських об`єктах критичної інфраструктури, часто лунають повітряні тривоги та зберігається загроза нанесення ракетних ударів.

З огляду на викладене, а також керуючись рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022 щодо роботи судів в умовах воєнного стану, суд вважає за необхідне дозволити підозрюваній ОСОБА_5 залишити місце перебування під домашнім арештом за умови неможливості залишатися у вказаному місці, зумовленої режимом воєнного стану чи у випадку загрози здоров`ю, життю та безпеці, виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, стану ведення воєнних дій, або на випадок захоплення населеного пункту чи безпосередньої загрози його захоплення, або ведення активних бойових дій з обов`язковим повідомленням про це слідчого, прокурора, або суд протягом 72 годин із зазначенням нової адреси місця перебування.

Отже, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підлягає задоволенню.

Поряд з цим, клопотання захисника про застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 180, 193, 194, 196, 309, 310, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 07 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин строком на два місяці в межах строку досудового розслідування, а саме: до 31 березня 2026 року (включно) за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 протягом строку дії домашнього арешту такі обов`язки:

- не відлучатися з населеного пункту селище Нові Санжари, Полтавський район, Полтавська область, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- з`являтися до слідчого, прокурора та суду за кожним викликом;

- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;

- заборонити підозрюваній ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Попередити підозрювану ОСОБА_5 про те, що у разі ухилення від виконання цієї ухвали слідчим суддею, судом може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу щодо неї на більш суворий.

Дозволити ОСОБА_5 залишати місце перебування під домашнім арештом під час повітряної тривоги з метою укриття в захисних спорудах цивільного захисту.

За умови неможливості залишатися за місцем перебування під домашнім арештом, зумовленої режимом воєнного стану чи у випадку загрози здоров`ю, життю та безпеці, виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, стану ведення воєнних дій, або на випадок захоплення населеного пункту чи безпосередньої загрози його захоплення, або ведення активних бойових дій, дозволити ОСОБА_5 залишити місце перебування під домашнім арештом з обов`язковим повідомленням про це слідчого, прокурора, суд протягом 72 годин із зазначенням нової адреси місця перебування.

Виконання цієї ухвали в частині контролю за дотриманням порядку та умов домашнього арешту покласти на відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошений 10 лютого 2026 року о 08 годині 50 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_15