Провадження № 1-кс/554/2290/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту майна, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 18.11.2025, на вилучений під час проведення обшуку 13.11.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон Samsung Galaxy S21FE5g.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що у провадженні слідчих першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001138 від 19.12.2024 рову за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 18 листопада 2025 року було задоволено клопотання керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001138 від 19.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Частиною 4 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених п. п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Під час проведення обшуку ОСОБА_4 добровільно зазначив пароль доступу до телефону. З моменту вилучення мобільного телефону минуло майже три місяці, власник майна, допитаний в якості свідка, повідомив усі відомі йому обставини.

Накладення арешту на майно третьої особи, яка жодним чином не причетна до будь-якої протиправної діяльності, позбавляє її можливості мирно володіти та користуватись належним їй майном та у такому випадку втручання Держави у права особи є неспівмірним.

Отже, процесуальний примус у вигляді арешту майна третьої особи втратив потребу та підлягає припиненню шляхом скасування.

Адвокат надав заяву з проханням розглянути клопотання у його відсутність, просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про судове засідання, надав до суду заяву де не заперечував щодо скасування арешту майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги.

За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, дійшов до наступного висновку.

Як вбачається із наданих матеріалів, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави, 13.11.2025 в період часу 13 год. 48 хв. по 16 год. 09 хв. проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 18 листопада 2025 року було задоволено клопотання керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001138 від 19.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. (ст.170 КК України)

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з вимогами ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи те, що накладення арешту на речі перешкоджає законному праву заявника користуватися своїм майном, потреба в ньому відпала, тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 18.11.2025, на вилучений під час проведення обшуку 13.11.2025 адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон Samsung Galaxy S21FE5g та повернути власнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1