ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/924/26 Справа № 204/4063/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь

в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (приймає участь

в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001977 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 15 квітня 2026 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Покровськ, Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на підозрюваного обов`язків. У випадку залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:

-необґрунтована підозра;

- ОСОБА_8 не був затриманий під час передачі грошових коштів чи якихось інших незаконних дій;

-вважає, що ризики, які зазначив слідчий суддя, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України необґрунтовані та не доведені належними та достатніми доказами;

-прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України;

-під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу судом не враховано, що у ОСОБА_8 наявні тісні соціальні зв`язки, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та перебуває у зареєстрованому шлюбі, має статус учасника бойових дій, приймає участь в обороні України з 2014 року, нагороджений багатьма нагородами та відзнаками.

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 15 квітня 2026 року було задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області майора юстиції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні №0001977 від 06.10.2025 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.4 ст. 408 КК України та продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 травня 2026 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування більш м?якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що в судовому засіданні просили захисник і підозрюваний, за відсутності дієвих стримуючих чинників, є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Як вбачається з наданих матеріалів, строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було продовжено постановою в.о. керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 від 15 квітня 2026 року до трьох місяців, тобто до 19 травня 2026 року.

Для закінчення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні необхідно: здійснити тимчасовий доступ до речей та документів, що зберігаються у операторів мобільного зв?язку ПрАТ « ВФ Україна » та ПрАТ « Київстар »; провести огляд відомостей, отриманих за результатами тимчасових доступів до речей та документів, що зберігаються у операторів мобільного зв?язку ПрАТ « ВФ Україна » та ПрАТ « Київстар »; отримати висновки призначених судових експертиз комп?ютерної техніки та програмних продуктів; провести огляд матеріалів судових експертиз комп?ютерної техніки та програмних продуктів, після надходження останніх з експертної установи; встановити та допитати у якості свідків осіб, які можуть бути обізнані щодо протиправної діяльності підозрюваних; провести пред?явлення особи (підозрюваних) для впізнання за фотознімками,

за результатами проведення допитів свідків; встановити інших осіб, які можуть бути причетні до протиправної діяльності та повідомити їм про підозру; зняти грифи секретності з клопотань та ухвал про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання дотримані.

Так, ще під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України.

Також з матеріалів провадження вбачається, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення підтверджується матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколом НСРД від 09.02.2026 року, з якого вбачається, зокрема, що 30.01.2026 року о 13:26 год. ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_12 та з`ясовував, в якому селі той перебуває; протоколом НСРД від 07.02.2026 року, з якого вбачається, зокрема, що 30.01.2026 року о 13:59 год. ОСОБА_8 в дорозі в автомобілі спілкується з ОСОБА_12 та повідомив йому, що ОСОБА_12 вже майже вдома, що будуть робити йому лікарняний, а також щоб він не потрапляв до працівників ТЦК, окрім того розповідав ОСОБА_12 про те, що він вже виводив хлопців по річці; відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 13.02.2026 року остання пояснила, що у домовлений час прибула до входу лікарні ім. Мечникова , після чого їй зателефонував невідомий чоловік з номеру телефону НОМЕР_1 , який повідомив, що є знайомим ОСОБА_14 та що останній попросив його зустрітись з нею. Також зазначений чоловік повідомив, що перебуває біля входу до лікарні на автомобілі. Після чого ОСОБА_13 сіла в автомобіль марки «Mercedes» білого кольору і передала цьому чоловіку грошові кошти у розмірі 10000 доларів США банкнотами номіналом по 100 доларів; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не був затриманий під час передачі грошових коштів чи якихось інших незаконних дій, - не є слушними, оскільки стандарт доказування "обгрунтована підозра" не вимагає наявності доказів, достатніх для засудження, колегія суддів вважає, що отримані докази на цій стадії є достатніми для розумної підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення є доведеною.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися і продовжують існувати, що підтверджується обставинами кримінального провадження та даними про особу підозрюваного.

Так, підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено у виді позбавлення волі від 5 до 12 років позбавлення волі, у пособництві у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану;

- ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може знищити або приховати носії інформації та засоби зв`язку, які мають доказове значення, а також повідомити інших осіб про необхідність знищення таких доказів, оскільки зазначені речові докази на цей час не були відшукані, існує реальний ризик, що підозрюваний зможе їх знищити;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи те, що після оголошення підозри ОСОБА_8 , він був обізнаний про факти, свідками яких стали інші особи. Підозрюваний може здійснювати на них вплив для зміни їх показів у суді, при цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.5 ст.27, ч. 4 ст. 408 КК України, яке відноситься до особливо тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років. Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого діяння та можливого покарання, підозрюваний може вчиняти дії, спрямовані на продовження протиправної поведінки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності та необгрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані щодо особи підозрюваного.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки підозрюваного не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо підозрюваного, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням засобів зв`язку, може спілкуватись із іншими особами, причетними до вчинення кримінального правопорушення.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, одружений, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, має статус учасника бойових дій, приймає участь в обороні України з 2014 року, нагороджений багатьма нагородами та відзнаками, - не спростовують наявності встановлених ризиків та не свідчать про їх зменшення, а також не вказують на можливість усунення встановлених судом ризиків менш суворим запобіжним заходом, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

З огляду на характер і підвищену суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень, вчинених в умовах воєнного стану, а також наявність реальних ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України, а саме у пособництві у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 15 квітня 2026 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 15 квітня 2026 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4