У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000772 від 02.06.2024,

щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Кам`яниця, Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

З розглядуваного клопотання та матеріалів доданих до нього з`ясовано, що матрос ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, та перебуваючи на посаді водія самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, через особисту недисциплінованість, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, 21.03.2024 о 15.00 год самовільно залишив тимчасове місце розташування підрозділу 3 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 та був незаконно відсутній на військовій службі по 18.03.2025, проводячи час за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

25 березня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

08 вересня 2025 року досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було зупинене та підозрюваного ОСОБА_4 було оголошено в розшук.

25 березня 2026 року оперативними працівниками ВКП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській встановлено місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а кримінальне провадження за постановою слідчого відновлено, здійснено затриманя підозрюваного.

Окрім цього в клопотанні зазначено про існування обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а також існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки на утриманні підзахисного родина, він хворіє, вину визнає, просить встановити розмір застави.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, заперечення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР стверджується, що слідчим відділом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у виділеному кримінальному провадженні за №000772 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

25 березня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

27 березня 2025 року до Ужгородського міськрайонного суду було скеровано клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

19.08.2025 судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №000772, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.06.2024, про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В ухвалі вказано наступне:

«З листа військової частини НОМЕР_2 від 11.06.2025 №9597/2, адресованого прокурору, вбачається наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.03.2025 N 89 солдат ОСОБА_8 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та призначений на посаду КУЛЕМЕТНИК З СТРІЛЕЦЬКОГО ВІДДІЛЕННЯ 2 СТРІЛЕЦЬКОГО ВЗВОДУ 13 СТРІЛЕЦЬКОЇ РОТИ 1 СТРІЛЕЦЬКОГО БАТАЛЬЙОНУ ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.04.2025 N 120 солдат ОСОБА_8 УВІЛЬНЕНИЙ від займаної посади (у зв?язку з самовільним залишенням військової частини) та ЗАРАХОВАНИЙ у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 відповідно до підпункту 14 пункту 116 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) N 122-РС від 27.04.2025.

В листі військової частини НОМЕР_2 від 11.06.2025 №1918/8369, адресованому прокурору, вказано, що відповідно до наказу від 06.05.2025 №3248 він вважається таким. що 15.04.2025 СЗЧ. Станом на 10.06.2025 ОСОБА_4 до підрозділу в/ч НОМЕР_2 не повертався.»

Аналогічні документи додані до розглядуваного клопотання, які досліджені слідчим суддею.

08.09.2025 підозрюваного ОСОБА_4 постановою слідчого оголошено в розшук у зв`язку з переховуванням від органу досудового розслідування та досудове розслідування зупинено.

25 березня 2026 року оперативними працівниками ВКП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській встановлено місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 березня 2026 року слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 винесено постанову про відновлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000772 від 02.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

25 березня 2026 року здійснено затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

КПК України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

На підтвердження обґрунтованості підозри в інкримінованому підозрюваному кримінальному правопорушенні, слідчим до клопотання додано ряд доказів, зібраних під час досудового розслідування, зокрема така підтверджується матеріалами службового розслідування, від 14.04.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 11.04.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 11.10.2024, протоклом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.10.2024, Протоклом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.10.2024 тощо.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Разом з цим слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу заявлений прокурором в судовому засіданні ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду знайшов своє підтвердження з огляду на процесуальну поведінку останнього (зокрема не з`явлення до слідчого за викликом, що зумовимо постановлення слідчим суддею ухвали про дозвіл на затримання підозрюваного для його участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу). Окрім цього наявність цього ризику зумовлена тим, що злочин, який інкримінується підозрюваному, є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного уникнути відповідальності за вчинене, зокрема шляхом виїзду за кордон, як і поза межами пункту пропуску через державний кордон України, у зв`язку з межуванням області з іншими країнами.

Також, на думку суду, наявним є ризики незаконного впливу підозрюваного на учасників кримінального провадження, оскільки перебуваючи на волі підозрюваний може чинити психологічний тиск на свідків, в тому числі й шляхом вмовлянь, погроз або підкупу, з метою зміни даних ними слідству показів, або надання ними неправдивих показань, що зрештою утруднить встановлення об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні й свідчить про наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний раніше не судимий.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, наразі в Україні триває воєнний стан, вчинення підозрюваним злочину в означений час засуджується законом і суспільством.

При цьому слідчий суддя вважає, що застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією підозрюваного від суспільства, на думку слідчого судді, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам, свідчить про підставність обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою на строк до 60 днів.

При цьому слідчий суддя враховує, що вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджають перебуванню такого в умовах тримання під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Тож, враховуючи, що ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а також з огляду на його неналежну процесуальну поведінку, слідчий суддя не визначає розмір застави, як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до тридцяти днів до 26.04.2026 включно без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні №0000772.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1