печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_5 від 02.03.2026 про відмову в задоволенні скарг на недотримання розумних строків прокурором у кримінальному провадженні № 0000957 від 25.10.2024,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_5 від 02.03.2026 про відмову в задоволенні скарг на недотримання розумних строків прокурором у кримінальному провадженні № 0000957 від 25.10.2024.

В обґрунтування скарги адвокат зазначає, що вказану постанову вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню як наслідок необґрунтованості.

У судове засідання особа, яка подала скаргу, не з`явився, про розгляд провадження повідомлений належним чином згідно з нормами частин першої, восьмої статті 135, частини першої статті 136 КПК України, про причини неявки суду не повідомлено, заяви або клопотання не були подані до суду.

У судове засідання прокурор не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані до суду, про причини неявки суду не повідомлено.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих документів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою статті 303 КПК України.

Відповідно до статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000957 від 25.10.2024.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_5 від 02.03.2026 у задоволенні скарг на недотримання розумних строків прокурором у кримінальному провадженні № 0000957 від 25.10.2024 відмовлено.

Кримінальним процесуальним кодексом регламентовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування із врахуванням правил судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України (частина перша статті 306 цього Кодексу), для об`єктивного та повного, неупередженого вирішення заявлених вимог, що і є метою судового розгляду. Важливою умовою під час розгляду є участь особи, що звернулася до суду із скаргою, оскільки законодавець передбачив обов`язковість її участі у судовому засіданні, на що прямо вказано у частині третій статті 306 КПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами неприбуття особи на виклик відповідно до статті 138 КПК України є обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик, що підлягає з`ясуванню у судовому засіданні. Неврахування таких обставин призводить до передчасності прийнятого рішення та можливого порушення законних прав та інтересів учасників розгляду.

Особі, яка звертається із скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а й покладаються обов`язки. Відтак, будучи належним чином повідомленим про розгляд поданої скарги, особа, яка подала скаргу, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомлено, заяви або клопотання до суду не надходили.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Убачається, що на час розгляду скарги, заявлені вимоги захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 не підтримуються.

Керуючись статтями 22, 26, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_5 від 02.03.2026 про відмову в задоволенні скарг на недотримання розумних строків прокурором у кримінальному провадженні № 0000957 від 25.10.2024 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1