Справа № 507/79/26
Провадження № 1-кс/507/24/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2026 р. селище Любашівка

Слідчий суддя Любашівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання клопотання т.в.о. начальника СВ ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 00003999 від 08 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Любашівка Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат»,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.06.2024 року ОСОБА_4 призваний на військову службу до лав Збройних Сил України у розпорядження військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 22.06.2024, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні22.06.2024 ОСОБА_4 призваний на військову службу до лав Збройних Сил України у розпорядження військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 22.06.2024, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих Її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ введено воєнний стан на всій території України. Який до моменту вчинення кримінального правопорушення в останній раз, відповідно до Указу Президента України від 23.07.2024 №469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Відтак, з 24.02.2022 і до моменту вчинення кримінального правопорушення діяв воєнний стан.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно із вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, солдат ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 14, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Про те, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентують порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення, вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

Так, 26.07.2024 близько 16 год 15 хв самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 (точне місце дислокації розголошенню не підлягає з міркувань безпеки), та ухилявся від військової служби протягом тривалого часу не повертаючись до місця дислокації військової частини та не повідомляючи про місце свого перебування, а проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

30.12.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за фактом вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

10 лютого 2026 року ОСОБА_4 було затримано та 11 лютого 2026 року було доставлено до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор вказує, що метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку суду прокурором в судовому засіданні доведено наявність обставин, які зазначені в ст. 194 КПК України.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у скоєні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, а саме матеріалами службового розслідування щодо самовільного залишення військової частини та іншими зібраними доказами, показами свідків.

Метою застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту відносно підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства, незаконно впливати на свідків.

Згідно характеризуючих даних видно, що ОСОБА_4 характеризується за місцем проживання посередньо, раніше не судимий.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник просили не обирати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, а обрати інший запобіжний захід, а саме домашній арешт. ОСОБА_4 , допомнив, що в нього була хвора дитина і йому не подобались умови служби, а тому він залишив військову частину.

По даному кримінальному провадженню не виконані всі слідчі дії, ОСОБА_4 не має сім`ї, не працює, ухилявся від явки органів досудового розслідування, а тому, суд вважає, що підозрюваний знаходячись на свободі, зможе впливати на свідків, знищити докази, а також переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, підозри у вчинені тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан його здоров`я, майновий стан підозрюваного, його характеристику з місця проживання, а також наявність вищевказаних ризиків, на думку суду прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено та суду не надано.

Викладені обставини, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту підозрюваного та обмеження його конституційних прав, на даному етапі досудового розслідування є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, суд відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України вважає можливим не визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 183-184, 193-194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання т.в.о. начальника СВ ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 00003999 від 08 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Любашівка Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний заходів у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" на 60 днів, до 12 квітня 2026 року, включно.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання, тобто з 22 години 30 хвилин 10 лютого 2026 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію о 22 годині 30 хвилин 12 квітня 2026 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1