ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1134/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Малі Єрчики Сквирського р-ну Київської обл., є громадянином України, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, який перебуває на посаді навідника кулеметного взводу роти вогневої підтримки у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», одружений із середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

потерпілий ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

16.09.2025 року близько 20 год. 30 хв., відповідно до розстановки сил та засобів батальйону №2 полку №2 УПП у мю Києві ДПП, поліцейський УПП у місті Києві ДПП НП України капрал поліції ОСОБА_7 та поліцейський УПП у місті Києві ДПП НП України капрал поліції ОСОБА_8 , перебуваючи у складі екіпажу «Рубін-204» на службовому автомобілі з розпізнавальними знаками Національної поліції України, здійснювали патрулювання Дарницького району міста Києва та виконували свої службові обов`язки, перебуваючи неподалік будинку за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 30/1.

У цей час ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прямуючи до місця свого проживання, порушив п.п. 4.7. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, а саме перейшов проїжджу частину по вулиці Ревуцького у м. Києві у невідведеному для цього місці та направився в сторону двору будинку, що за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 34. Дану ситуацію виявили працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які знаходились неподалік та відреагували на вказане правопорушення, зупинивши ОСОБА_6 з метою перевірки документів та встановлення його особи згідно ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію».

Під час проведення даного превентивного поліцейського заходу було встановлено, що ОСОБА_6 знаходиться у розшуку Васильківським РУП ГУНП у Київський області, як особа, що самовільно залишила військову частину.

ОСОБА_6 при цьому, під час перевірки його особистих документів, покинув місце події, а саме зупинки працівниками УПП у місті Києві ДПП НП України направившись до дворової території будинку АДРЕСА_2 . У цей же час, поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали наздоганяти ОСОБА_6 з метою його зупинки та перевірки інформації щодо перебування у розшуку як особа, що самовільно залишила військову частину.

В подальшому, ОСОБА_6 , перебуваючи у дворі будинку№ АДРЕСА_2, усвідомлюючи, що його наздоганяють працівники правоохоронного органу, а саме працівники Національної поліції при виконанні своїх службових обов`язків, так як останні були одягнені у формений одяг співробітника патрульної поліції (однострій), з відповідними шевронами приналежності до органу та підрозділу поліції, особистими жетонами та озброєні табельною вогнепальною зброєю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, прийняв рішення про вчинення кримінального правопорушення проти авторитету органів державної влади.

Так, ОСОБА_6 , знаходячись навпроти поліцейського ОСОБА_7 , який знаходився при виконанні своїх службових обов`язків та є працівником правоохоронного органу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність свого діянні, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, дістав з кишені своєї сумки пристрій для відстрілу гумових куль «ВІЙ» НОМЕР_2 та тримаючи його у правій руці зняв з запобіжника, доклав патрон до патронника та направив даний предмет на поліцейського УПП у місті Києві ДПП НП України капрала поліції ОСОБА_7 , продовжуючи словесно погрожувати його застосуванням шляхом здійснення пострілу. Поліцейський ОСОБА_7 у цей час неодноразово висував законну вимогу ОСОБА_6 опустити зброю, на що останній жодним чином не реагував.

Дану погрозу працівник поліції ОСОБА_7 сприйняв як реальну, що викликала у нього відчуття страху за власне здоров`я і життя та реальні підстави побоюватися здійснення погрози вбивствомта намагаючись її уникнути викликав допоміжні сили, які в свою чергу по прибуттю на місце затримали ОСОБА_6 .

Таки чином ОСОБА_6 вчинив погрозу вбивством працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 345 КК України.

У підготовчому судовому засіданні подано угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 від 30 жовтня 2025 року.

Відповідно до угоди про примирення потерпілі та обвинувачений помирилися між собою, ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях та щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_7 та останній його вибачив, претензій до ОСОБА_6 не має.

Сторони даної угоди дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч. 1 ст.345 КК України, щодо призначення покарання, а саме за ч.1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки та звільнення в порядку ст. 75 Кк України від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 рік.

Обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 усвідомлені щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, угода про примирення ним підписана, наслідки укладення та затвердження угоди зрозумілі. Просив затвердити угоду про примирення.

Захисник також вважав, що угода відповідає вимогам закону та просив її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги норм КПК України та КК України, не заперечував щодо її затвердження та призначення обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Відповідно до вимог ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Угода про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України, який згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права визначені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, відповідає фактичним матеріалам справи, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи вищенаведене, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого, який просив затвердити угоду про примирення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам ч.3 ст. 469, ст. 471КПК України, з`ясувавши у обвинуваченого чи він розуміє викладені в ч.5 ст.474 КПК України, обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне затвердити угоду про примирення.

Питання речових доказів у вказаному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений слідчим суддею на майно, яке належить обвинуваченому ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження необхідно зняти з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підставі чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Враховуючи, що зазначені вище ризики зникли, суд вважає необхідним зняти накладений арешт ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_9 від 23 вересня 2025р. на пістолет-пристрій для відстрілу гумових куль «Вій» НОМЕР_2, разом з магазином до нього та 7 набоями, який належить ОСОБА_6 на підставі дозволу НОМЕР_3 від 26.09.2019 року.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.174, 314, 368, 370, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 30 жовтня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Зобов`язати ОСОБА_6 відповідно до ч.1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речовий доказ - оптичний носій із відеозаписом - зберігати в матеріалах кримінального провадження; два предмети схожі на патрони, які зберігаються в камері схожу речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція №3Б-00113) - знищити.

Зняти арешт накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_9 від 23 вересня 2025 р. на пістолет-пристрій для відстрілу гумових куль «Вій» НОМЕР_2, разом з магазином до нього та 7 набоями, який зберігається у камері схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція №3Б-00113) та повернути власнику - ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: