Справа № 627/499/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2026с-ще Краснокутськ

Колегія суддів Краснокутського районного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ),

потерпілої ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_9 ,

захисника потерпілої - адвоката ОСОБА_10 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2021 за №0000106, за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козіївка Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, має загальну середню освіту, не одруженого, не працює, має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Краснокутського районного суду Харківської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

26 березня 2026 року до суду надійшло клопотання прокурора Краснокутського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу ОСОБА_11 є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений може порушити покладені на нього більш м`які зобов`язання; що метою застосування запобіжного заходу в даному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вважає, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, та продовжують існувати, і наразі їх вагомість не зменшилась. Так прокурор вважає, що оскільки ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів і йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, тому думка про невідворотність покарання може спонукати останнього вчинити спроби переховуватись від правосуддя. Крім того, прокурор зазначила, що обвинувачений може прямо чи опосередковано впливати на потерпілу, з якою проживають в одній місцевості.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та прохала його задовольнити, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та прохав застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 у режимі відеоконференцзв`язку заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявив усне клопотання про застосування ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні клопотання прокурора підтримала у повному обсязі та прохала його задовольнити.

Захисник потерпілої - адвокат ОСОБА_10 у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку клопотання прокурора підтримав та прохав його задовольнити.

Законний представник потерпілої ОСОБА_9 у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_11 .

Заслухавши думку учасників процесу щодо заявленого клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 27.04.2023 року ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області стосовно ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Строк дії вказаного запобіжного заходу було продовжено, останній раз до 04 квітня 2026 року ухвалою головуючого судді Краснокутського районного суду Харківської області від 04.02.2026.

Частина 1 статті 199 КПК України закріплює, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, підстави застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_11 обґрунтовуються можливістю настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які з часу обрання запобіжного заходу не зменшились та не перестали існувати.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому провадженню або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторно вчинити злочин («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як ризики, які дають достатнi пiдстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, варто розцінювати те, що ОСОБА_11 згідно ч. 6 ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, у разі визнання винуватим йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років позбавлення волі; вірогідність переховування від суду; незаконно впливати прямо чи опосередковано на потерпілу, враховуючи той факт, що вона проживає з ним в одній місцевості.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій згідно обвинувачення, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_11 , колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема, здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки людини, що відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Колегія суддів доходить висновку, що прокурором доведено недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Наявні наведені ризики є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

Судом взято до уваги особу обвинуваченого, конкретні обставини даного кримінального провадження, характер та тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Проте, зазначені обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в цьому випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою. Крім того, зазначені обставини існували і на час вчинення дій, згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних фактичних запобіжників, які унеможливлюють при обранні обвинуваченому моделі поведінки щодо дотримання процесуальних обов`язків, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені п.п.1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Виходячи з викладеного, враховуючи характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому злочинів, що в сукупності вказує про підвищену суспільну небезпеку як самих діянь, так і особи, яка обвинувачується у їх вчиненні, а також те, що інкриміновані обвинуваченому злочини віднесено згідно статті 12 КК України до тяжких та особливо тяжкого злочинів, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діянь, які йому інкримінуються, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 на 60 днів. Стан його здоров`я та вік не перешкоджає продовженню запобіжного заходу - тримання під вартою.

Продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали, не втратили своєї вагомості і під загрозою можливого застосування покарання, останній може переховуватись від суду, а також незаконно вплинути на потерпілу.

Оцінивши усі вищевказані обставини, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення цілей кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому відмовляє стороні захисту щодо зміни ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт чи заставу.

Колегія суддів відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 , оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 199, 331, 369, 372, 376, 395 КПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора Краснокутського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України, раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 травня 2026 року включно.

Відмовити стороні захисту у задоволенні клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт чи заставу.

Визначити строк дії ухвали суду до 24 год 00 хв 24 травня 2026 року включно.

У судовому засіданні оголосити перерву до 20 квітня 2026 року о 13 год. 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий:суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3