Справа № 191/3519/22
Провадження № 1-кп/191/551/25
У Х В А Л А

іменем України

05 березня 2026 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисниці ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від перебуває кримінальне провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 115 КК України.

Постановою Верховного Суду від 13.11.2025 року обвинуваченій ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, який був продовжений судом в ході підготовчого судового засідання до 08 березня 2026 року включно.

До початку проведення судового засідання прокурором заявлене клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою на 60 днів.

У клопотанні прокурор обґрунтовує існування ризику переховуватися від органу досудового розслідування та або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Обвинувачена та захисниця в судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора та просили застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки стан здоров`я обвинуваченої погіршився, при цьому вона має адресу постійного проживання у своєї матері в с. Хорошеве Синельниківського району Дніпропетровської області, де також проживають її родичі, тривалий час перебуває під вартою, крім того, вказують на належну процесуальні поведінку обвинуваченої, як в ході досудового розслідування та в ході попереднього судового розгляду.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченій на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

В контексті зазначеного, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року, Європейського суду з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судима, офіційно не працевлаштована, громадянка іншої країни, не має місця реєстрації, незаміжня, на утриманні непрацездатних осіб або неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, при цьому обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_5 ознайомлена з матеріалами кримінального провадження, зокрема з інформацією щодо свідків по даному кримінальному провадженню, станом на сьогодні триває дослідження доказів, свідки по даному кримінальному провадженні, допитані судом не були, наявний ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Водночас, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст.183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, в цьому контексті суд зауважує, що наявність у обвинуваченої міцних соціальних зв"язків не виступили стимулюючим фактором в її протиправній поведінці.

З урахуванням того, що у даному кримінальному провадженні вказані вище ризики не зменшилися та обставини, що були підставою для взяття обвинуваченої під варту, не змінилися, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченій ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 314, 315 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме, до 03 травня 2026 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1