Номер провадження: 11-кп/813/858/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.06.2024 у кримінальному провадженні №0000243 від 20.06.2023 про звільнення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.06.2024 задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Звільнено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали).

Звільнено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.4 ст. 190 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали).

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000947 від 17.09.2021 р. відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України закрити, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_8 , матеріальної шкоди у розмірі 1 671 652 гривні та моральної шкоди у розмірі 100000 гривень - залишено без розгляду.

Ухвала обґрунтована тим, що виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, подія кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України мала місце в вересні 2011 року, а подія кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 358 КК України мала місце 08.09.2016, з урахуванням відсутності обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку, що на даний час сплинув передбачений п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 190 та ч.1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що суд мав розглянути обвинувачення, яке підтримував прокурор з кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України в редакції, що діяла на час скоєння інкримінованого злочину, тобто станом на вересень 2011 року, та яке за тяжкістю було і залишається особливо тяжким злочином.

Законом України від 13.07.2023 №3233-IX «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень», який набрав чинності 11.08.2023, внесено зміни до Кримінального кодексу України, якими статтю 190 КК України викладено у новій редакції.

Відповідно до цієї редакції частина 4 статті 190 КК України стала передбачати кримінальну відповідальність за шахрайство, вчинене у великих розмірах, а частина 5 статті 190 КК України - за шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах.

Утім, стаття 190 КК України як у попередній, так і в новій редакції, передбачає кримінальну протиправність та караність шахрайства у великих та в особливо великих розмірах.

При цьому види і розміри покарань за них не зменшилися, а залишилися такими же.

Просить ухвалу суду скасувати в частині звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України і закриття кримінального провадження в цій частині, направити на новий розгляд у суді першої інстанції в цій частині. В іншій частині залишити ухвалу без змін.

Сторона захисту та потерпілий, будучи належним чином сповіщеними про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. При цьому клопотань про їх обов`язкову участь у судовому засіданні не заявлялось.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності сторони захисту, оскільки питання про погіршення становища обвинуваченого в апеляційній скарзі не ставиться, та потерпілого, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності даних осіб.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили закінчилися строки, визначені цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 285 КПК України особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

У відповідності до ч. 3 цієї статті обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводяться в повному обсязі у загальному порядку.

У частині 1 статті 286 КПК України встановлено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Поряд з цим у ч. 4 ст. 286 КПК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У частині 3 статті 288 КПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Із змісту частини 4 статті 288 КПК України випливає, що у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та продовжує судове провадження у загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акту до суду.

При цьому у ч. 5 цієї статті передбачено можливість оскаржити в апеляційному порядку ухвалу суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до обвинувального акту, складеного і затвердженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 після завершення досудового розслідування, і надісланого до суду для розгляду, ОСОБА_8 висунуто обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за такими кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

За змістом ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно з ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п?яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п?ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції кримінального закону станом на 05.04.2001, яка діяла на час вчинення інкримінованого правопорушення, тобто на вересень 2011 року), а саме шахрайство в особливо великих розмірах. Цією ж редакцією кодексу, санкцією передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, що віднесено законом до особливо тяжкого злочину.

В той час, диспозицією ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції кримінального закону станом на 05.04.2001, яка діяла на час вчинення інкримінованого правопорушення, тобто на вересень 2011 року) передбачено кримінальну відповідальність за шахрайство, вчинене у великих розмірах та санкцією передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що віднесено законом до тяжкого злочину.

Законом України від 13.07.2023 №3233-ІХ «Про винесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень», який набрав чинності 11.08.2023, внесено зміни до Кримінального кодексу України, якими статтю 190 КК України викладено у новій редакції.

Відповідно до цієї редакції частина 4 статті 190 КК України стала передбачати кримінальну відповідальність за шахрайство, вчинене у великих розмірах, а частина 5 статті 190 КК України - за шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах.

Утім, стаття 190 КК України як у попередній, так і в новій редакції, передбачає кримінальну протиправність та караність шахрайства у великих та в особливо великих розмірах.

При цьому види і розміри покарань за них не зменшилися, а залишилися такими же.

Фактично зміни в законі про кримінальну відповідальність щодо ст. 190 КК України полягали лише в тому, що тепер кримінальну відповідальність за шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах, передбачено вже не частиною 4, а частиною 5 статті 190 КК України, а кримінальну відповідальність за шахрайство, вчинене у великих розмірах, передбачено вже не частиною 3, а частиною 4 статті 190 КК України.

Від так пунктом 6 частини 1 розділу І Закону України від 13.07.2023 №3233-IX «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень» не скасовано кримінальну відповідальність за шахрайство в особливо великих розмірах, не пом?якшено кримінальну відповідальність за його скоєння, і тому жодним чином не поліпшено становище обвинуваченого ОСОБА_8 .

Статтею 5 КК України встановлено, що лише закон про кримінальну відповідальність, який скасовує кримінальну відповідальність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Тому правильним є надавати правову кваліфікацію діянню з ознаками шахрайства з урахуванням їх кваліфікуючих та особливо кваліфікуючих ознак, передбаченими новою редакцією статті 190 КК України (з частини першої по п?яту), і відповідно застосовувати до них положення ст. 49 КК України за наявності для того підставі, тільки до тих з них, які скоєно після 11.08.2023.

Таким чином, суд мав розглянути обвинувачення, яке підтримував прокурор з кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК У країни в редакції, що діяла на час скоєння інкримінованого злочину, тобто станом на вересень 2011 року, та яке за тяжкістю було і залишається особливо тяжким злочином.

Пунктом 5 частини 1 статті 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п?ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Водночас з дня скоєння інкримінованого діяння у вересні 2011 року до дня ухвалення оскаржуваного рішення у червні 2024 року минуло повних дванадцять років та вісім місяців.

Таким чином, суд в порушення вимог КПК України, постановив звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, і закрив кримінальне провадження в цій частині, а не встановив необґрунтованість клопотання захисника і не продовжив судовий розгляд в цій частині обвинувачення в загальному порядку.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 370, 374, 404, 409, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.06.2024 скасувати в частині звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Призначити новий розгляд обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000243 від 20.06.2023 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4