Справа № 344/3856/26
Провадження № 1-кс/344/1850/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000109 від 26.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилався на те, що Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 26.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 25.02.2026 приблизно о 18 год 51 хв громадянин Республіки Польща ОСОБА_4 , керуючи автопоїздом у складі тягача марки VOLVO FH16 реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа марки МIECZKOWSKI реєстраційний номер НОМЕР_2 виїхав з території митного терміналу ТзОВ «Кобра», що розташований по вулиці Польова, 6, в м. Івано-Франківську і зупинився перед заїздом на його територію. В цей час, з правої сторони автопоїзда, підійшов охоронець митного терміналу ОСОБА_5 . Водій ОСОБА_6 вийшов до нього, деякий час з ним спілкувався, далі повернувся за кермо тягача і знову вийшов до охоронця, який на той момент вже перебував перед передньою лівою частиною тягача VOLVO FH16 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після короткого спілкування водій ОСОБА_6 сів за кермо тягача автопоїзда, не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проявив неуважність, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не подивився, де знаходиться охоронець митного терміналу, відновив рух автопоїзда унаслідок чого вчинив наїзд та переїзд пішохода ОСОБА_5 й без зупинки продовжив рух за маршрутом.

У результаті порушення водієм ОСОБА_6 зазначених пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Під час огляду місця події вилучено автопоїзд у складі тягача марки VOLVO FH16 реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа марки МIECZKOWSKI реєстраційний номер НОМЕР_2 , на яких виявлено свіжі сліди витертого бруду та мікроволокна одягу. У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 власником автопоїзда є громадянин Республіки Польща ОСОБА_7 .

У кримінальному провадженні необхідно провести інженерно-транспортну експертизу дослідження технічного стану вилучених транспортного засобу, що потребує їх безпосереднього дослідження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на майно може призвести до його можливого приховування, пошкодження, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню. Метою накладення арешту на автопоїзд у складі тягача марки VOLVO FH16 реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа марки МIECZKOWSKI реєстраційний номер НОМЕР_2 є збереження речового доказу. Підставою накладення арешту на вказане майно є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є знаряддям вчинення злочину.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує просить задоволити.

ОСОБА_8 подав заяву про розгляд клопотання без його участі, щодо задоволення клопотання не заперечує.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб..

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів клопотання, у результаті порушення водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Під час огляду місця події вилучено автопоїзд у складі тягача марки VOLVO FH16 реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа марки МIECZKOWSKI реєстраційний номер НОМЕР_2 , на яких виявлено свіжі сліди витертого бруду та мікроволокна одягу.

У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 власником автопоїзда є громадянин Республіки Польща ОСОБА_7 .

Постановою Старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області підполковника поліції ОСОБА_9 автопоїзд у складі тягача марки VOLVO FH16 реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа марки МIECZKOWSKI реєстраційний номер НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000109 від 26.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що воно в подальшому може мати доказове значення під час досудового розслідування та могло зберегти на собі сліди злочину або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпоряджання та користування на вилучений 25.02.2026 року в ході проведення огляду місця події автопоїзд у складі тягача марки VOLVO FH16 реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа марки МIECZKOWSKI реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить громадянину Республіки Польща ОСОБА_10 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1