КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2026 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.01.2026 задоволено частково клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень.

Цією ж ухвалою покладено на підозрювану ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду (залежно від стадії кримінального провадження);

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою (залежно від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи (залежно від стадії кримінального провадження);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

_____________________________________________________________________________

Справа № 761/1989/26Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2463/2026 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

В іншій частині клопотання - відмовлено.

Строк дії покладених на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначено до 23.03.2026.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Посилаючись на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, захисник зазначав, що мотиви прийнятого рішення йому стали відомі лише 04.02.2026 після отримання повного тексту оскаржуваної ухвали, у зв`язку із чим просив поновити строк апеляційного оскарження.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилався на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, та зазначав, що вказані у клопотанні органом досудового розслідування обставини інкримінованого злочину не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом.

В ухвалі слідчого судді містяться неправдиві відомості, щодо свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які нібито були працівниками ліцею і знаходилися в підпорядкуванні підозрюваної.

Слідчим суддею не надано жодної оцінки грубим протиріччям щодо обставин викладених в клопотанні слідчого; проігноровано надані стороною захисту докази та викладені в запереченнях доводи. Зокрема, стороною захисту надавались слідчому судді додатки, які повністю спростовують твердження, викладені органом досудового розслідування, однак вказані докази залились поза увагою слідчого судді.

Клопотання слідчого не містить жодного доказу, який би підтверджував корисливість дій ОСОБА_7 , такі доводи побудовані виключно на припущеннях.

Матеріали клопотання також не містять доказів існування ризиків у кримінальному провадженні. Єдиним аргументом суду з приводу ризику переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду є можливість залишити територію України.

Судом не наведено жодного аргументу щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 266 240 гривень, враховуючи, що у останньої річний дохід за 2025 рік складав лише 424 837,27 гривень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження, які надійшли із суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що підозрювана ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_6 приймали участь у судовому засіданні 29.01.2026 під час розгляду клопотання слідчого, однак не були присутні при проголошенні повного тексту оскаржуваної ухвали, який відбувся 03.02.2026.

Згідно наявної в матеріалах справи розписки, копію повного тексту оскаржуваної ухвали захисник ОСОБА_6 отримав 04.02.2026.

Апеляційну скаргу подано захисником 09.02.2026.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи захисника про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, оскільки стороні захисту не були відомі мотиви прийнятого рішення до отримання повного тексту оскаржуваної ухвали - 04.02.2026, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000304 від 18.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

23.01.2026 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 191 КК України.

26.01.2026 слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим, прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 200 гривень, із покладенням на підозрювану ОСОБА_7 наступних обов`язків:

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду ;(залежно від стадії кримінального провадження);

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою (залежно від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи (залежно від стадії кримінального провадження);

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.01.2026 задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень.

Цією ж ухвалою покладено на підозрювану ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду (залежно від стадії кримінального провадження);

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою (залежно від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи (залежно від стадії кримінального провадження);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

В іншій частині клопотання - відмовлено.

Строк дії покладених на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначено до 23.03.2026.

З такими висновками колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваної, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно положень ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді застави, слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останньої у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваної з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого їй злочину, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності даних, які на даній стадії є достатніми для висновку обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами у їх сукупності.

Крім того, слідчим доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов висновку, що під час судового розгляду прокурором доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді застави щодо ОСОБА_7 .

При цьому, на думку колегії суддів, слідчий суддя на час розгляду клопотання дійшов правильного висновку про те, що застава в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 499 200 гривень,яку просила визначити слідчий у клопотанні, посилаючись на завдані збитки, є завищеною для підозрюваної. Урахувавши дані про особу підозрюваної, обставини інкримінованого їй злочину, майновий та сімейний стан, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді застави в межах розміру, встановленого п. 2, ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у виді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

Вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, її матеріальним станом, та у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 і запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який на думку колегії суддів, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність її винуватості, у тому числі правильність кваліфікації її дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, достатності, належності та допустимості доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Відтак, доводи апелянта про недоведеність органом досудового розслідування вчинення підозрюваною ОСОБА_7 інкримінованих їй діянь, відсутність в її діях об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, з посиланням на відсутність доказів, які б підтверджували корисливість дій ОСОБА_7 , є передчасними.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про відсутність доказів на підтвердження існування вказаних у клопотанні ризиків, колегія суддів також вважає безпідставними.

Так, враховуючи характер, тяжкість та конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваної у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При цьому слід зазначити, що при визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрювана однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що вона має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначена слідчим суддею застава є непомірною для підозрюваної, оскільки її річний дохід за 2025 рік складав лише 424 837,27 гривень, є необґрунтованими, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, розміру майнової шкоди, заподіяння якої інкриміновано ОСОБА_7 , даних про особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що застава саме у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень, буде достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної, з чим погоджується і колегія суддів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 117, 176-178, 182, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2026 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2026 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3