Справа № 344/3841/26
Провадження № 1-кс/344/1842/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою, в якій просить:

скасувати постанову слідчої слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 17.02.2026 у кримінальному провадженні № 0000018 від 28.03.2025 якою відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні;

зобов`язати слідчу слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000018.

Скаржником подано заяву про розгляд скарги без його участі.

Слідча на адресу суду подала заяву про розгляд скарги без її участі, в якій проти вимог скарги заперечила, посилаючись на її безпідставність, просила в задоволенні скарги відмовити з викладених в оскаржуваній постанові підстав.

Проаналізувавши викладені у письмових заявах пояснення скаржника та слідчого, дослідивши зміст скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частиною 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України»).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як встановлено слідчим суддею, в провадженні слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0000018 від 28.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000018 від 28.03.2025 року подано клопотання про залучення його в якості потерпілого в даному кримінальному провадженні.

Постановою слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання від 17 лютого 2026 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000018 від 28.03.2025 року.

Вважаючи вищевказану постанову про відмову у визнанні потерпілим протиправною, ОСОБА_5 звернувся до суду з даною скаргою про скасування постанови та зобов`язання слідчого повторно розглянути питання про визнанняи його потерпілим у кримінальному провадженні.

Порядок залучення потерпілого у кримінальному провадженні врегульовано статтею 55 КПК України.

Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (частини 1-3 статті 55 КПК України).

Згідно з частиною 5 статті 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Відповідно до частини 3 статті 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Як випливає зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 28.03.2025 року, став висновок слідчого про те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту завдання заявнику моральної шкоди, фізичної шкоди, майнової шкоди саме внаслідок кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає такий висновок слідчого передчасним, у зв`язку з чим звертає увагу на те, що у кримінальному провадженні №0000018 від 28.03.2025 року відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України внесено на підставі ухвали слідчого судді за заявою ОСОБА_3 про невиконання посадовими особами ГУ ПФУ в Івано-Франківській області рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 року щодо перерахунку пенсії його батькові ОСОБА_6 .

Крім того, як встановлено слідчим суддею, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі №300/3669/23, яке набрало законної сили:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області стосовно нерозгляду по суті заяви ОСОБА_3 від 09.06.2023 відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 09.06.2023 про виплату недоотриманої допомоги на поховання ОСОБА_6 , повідомлення про розмір заборгованості Пенсійного фонду України по виплаті пенсії ОСОБА_6 за період з 1.12.2019 по 01.05.2023 та про виплату пенсії ОСОБА_6 , яка залишилися недоодержаною у зв`язку з його смертю з урахуванням рішення Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року в адміністративній справі № 300/4080/22, із врахуванням висновків суду.

В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини («Юрій Миколайович Іванов проти України», «Сук проти України» ) невиплачені кошти за остаточним рішенням національного суду вважаються «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини. Невиконання таких рішень, особливо державними органами, визнається порушенням права на мирне володіння майном

Таким чином, враховуючи обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що особа ОСОБА_3 відповідає критерію потерпілого у кримінальному провадженні.

Відтак, оскаржувана постанова про відмову у визнанні потерпілим є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про, зокрема: зобов`язання вчинити певну дію.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені слідчим суддею обставини, а також законодавчо закріплену компетенцію відповідних органів на стадії досудового розслідування, з метою відновлення порушених прав скаржника, слідчий суддя знаходить підстави для зобов`язання слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про залучення до участі в якості потерпілого в кримінальному провадженні №0000018 від 28.03.2025 року за ч.3 ст. 382 КК України, та прийняти відповідне рішення, враховуючи викладені в даній ухвалі суду висновки слідчого судді.

Відтак, проаналізувавши матеріали скарги, вимоги чинного законодавства України, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість скарги та знаходить підстави для її задоволення.

Ч.1 ст. 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Відповідно до статті 55 КПК України, керуючись ст.ст. 22, 26, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання від 17 лютого 2026 року, якою ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000018 від 28.03.2025 року.

Зобов`язати слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області у кримінальному провадженні №0000018 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000018 від 28.03.2025 року відповідно до вимог чинного законодавства та прийняти відповідне процесуальне рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 06.03.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1