Справа № 227/3577/23
У Х В А Л А

іменем України

13 лютого 2026 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002233, за обвинуваченням ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Російській Федерації, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою суду від 12 січня 2026 року продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12 березня 2026 року.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_7 заявленеклопотання про заміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт або заставу. Клопотання обґрунтовується тим, що обвинувачений 2,5 рок утримується під вартою і ризики, на які посилається суд, є формальними та з часом втратили свою актуальність.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти його задоволення.

За приписами ч. 1 ст. 201 КПК України, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, суд виходив з того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні в умовах воєнного стану особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років.

Також, суд взяв до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення а також те, що ОСОБА_6 мешкає в населеному пункті, розташованому на незначній відстані від лінії бойового зіткнення, і за таких обставин суд погоджується з думкою прокурора, що зазначені ознаки дають підстави вважати можливим ухилення від суду, перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

Суд також враховав, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважав їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Хоча і тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання осіб під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а відтак доводи захисту і в цій частині не приймаються. Також суд враховував законодавчо визначену безальтернативність такого виду запобіжного заходу.

Тривалий строк утримання обвинуваченого під вартою судом був врахований, однак суд зауважив, що цей факт сам по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні клопотання прокурора, оскільки усі докази сторони обвинувачення судом досліджені в межах розумного строку і саме зволікання сторони захисту із наданням суду своїх доказів та неможливість захисника прийняти участь в засіданнях, дати яких з останнім заздалегідь узгоджувалися, перешкоджає суду здійснити судовий розгляд у більш стислі строки.

Клопотання сторони захисту фактично зводиться з незгоди з наведеними мотивами і на нові обставини, які судом не враховувалися, сторона захисту не посилається. За таких обставин, клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 201, 333, 358 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про заміну обвинуваченому ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримуються під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

_____________ _____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

13.02.2026