Провадження по справі № 1-кп/522/2174/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000522 від 11.04.2025 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, без реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , також зазначив адресу: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

- 20.04.2021 року вироком Приморського районного суду м. Одеси, за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років та 1 місяця позбавлення волі;

- 04.06.2021 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 роки позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуту покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20.04.2021 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі; 23.12.2022 року звільнено по відбуттю строку покарання;

- 05.06.2024 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України; ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.10.2024 року звільнений від призначеного покарання, відповідно до ч. 1, 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, як особа засуджена за діяння караність якого усунена законом;

- 20.11.2025 року вироком Київського районного суду м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції з ДУ «ІСІ»),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, діючи у період дії воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 10.04.2025 року близько 10:40 годин ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні чоловічого монастиря Святого Пантелеймона за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 66, помітив велосипед марки «Madison», сіро-синього кольору, який не пристебнутий запобіжним тросом та замком стояв біля сходів на другий поверх у приміщенні вищевказаного монастиря та діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що його дії не помітні для оточуючих, таємно викрав вищевказаний велосипед, сівши за кермо якого покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 4833,00 грн.

29.03.2025 року близько 08:00 годин ОСОБА_3 , перебуваючи біля ларька за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 70, помітивши на столі мобільний телефон марки «Samsung», моделі «A 245 Galaxy A24», у корпусі червоного кольору, залишений потерпілою ОСОБА_7 без нагляду та реалізуючи раптово виниклий корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що його дії непомітні для оточуючих, діючи повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung», моделі «A 245 Galaxy A24», з ІМЕІ: НОМЕР_1 , у корпусі червоного кольору та покинув місце скоєння злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 8 938 грн.

Крім того, 10.06.2025 близько 13:36 годин ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні зоомагазину, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 71, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що його дії не помітні для оточуючих, таємно викрав два собачі ошийники, чорного кольору, які знаходились на стенді з товарами для собак, які поклав в сумку чорного кольору, що знаходилась при ньому та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 3 610 грн.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив всі обставини які описані у обвинувальному акті. Підтвердив, що за викладених в обвинувальному акті обставин, більш точної дати та час не зміг назвати, але вказав, викрав велосипед, телефон та поводок.

У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що був у скрутному матеріальному становищі, не працював на той момент, вчинив крадіжку, з метою наживи, але наразі зробив відповідні висновки для себе. Шкоду відшкодовано шляхом повернення майна, зокрема, велосипед та поводок, але телефон не повернуто, та шкоду не відшкодовано. Просив суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчинених кримінальних правопорушень та призначити покарання на розсуд суду. Просив врахувати, що він є військовослужбовцем та бажає продовжити служити в лавах ЗСУ.

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком суду, остаточно призначивши покарання у види 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Захисник просив суд суворо не карати її підзахисного та призначити йому мінімальне покарання передбачене санкцією статті, за якою він обвинувачується, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком, та остаточно призначити покарання у види 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, які надали заяви про проведення судового розгляду без їх участі.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України: за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд, керуючись положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, із середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, військовослужбовця, має місце проживання у м. Одеса, у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, раніше неодноразово судимий, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

За вчинення кримінальних правопорушень, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно ч.1 ст. 63 КК України покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Враховуючи обставини вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, кількість епізодів та дані щодо особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований та раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, шкоду потерпілим не відшкодував, частково майно повернуто працівниками поліції, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки, однак наявність пом`якшуючих покарання обставини, а саме щирого каяття, та відсутність обтяжуючих покарання обставини, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2025 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2025 року слід вважати таким, що втратив свою дію.

Однак, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення, зараховане попереднім вироком Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2025 року з 20.05.2025 року по 21.05.2025 року, та з 26.06.2025 року по день набрання ним законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст. 122, 124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути судові витрати на залучення спеціаліста, на залучення спеціаліста КУ «Центр Інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (Центр «077») згідно акту 01.1-13/151з від 06.05.2025 року 240 гривень 99 копійок, та згідно акту №01.1-13/154з від 06.05.2025 року 240 гривень 99 копійок, що документально підтверджені прокурором.

Арешти на майно у даному кримінальному провадженні не накладалися.

Цивільні позови у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65, 70,72, 185 КК України, ст. 100, 122, 124, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2025 року та остаточно призначити ОСОБА_3 , покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення, з 20.05.2025 року по 21.05.2025 року, та з 26.06.2025 року по день набрання вироком законної сили, зараховане попереднім вироком Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, обраний ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2025 року, вважати таким, що втратив свою дію.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення спеціаліста КУ «Центр Інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики міста Одеси (Центр «077») згідно акту № 01.1-13/151з від 06.05.2025 року, розміром 240 (двісті сорок) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок та згідно акту №01.1-13/154з від 06.05.2025 року, розміром 240 (двісті сорок) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок

Арешти у даному кримінальному провадженні не накладались. Цивільні позови не заявлено.

Речові докази по справі:

- DVD-R диски з відеозаписами зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_10