Номер провадження: 11-сс/813/720/26
Справа № 521/2390/26 1-кс/521/1013/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 04.03.2026 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою медичною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, до затримання займаючого посаду начальника відділу кадрів Комунального підприємства ЖКС «Порто-Франківський, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.364 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000016 від 07.03.2025 року, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу та задоволено клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до 30.04.2026 року, без визначення розміру застави.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу у порядку ст.182 КПК України або застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- прокурором не доведено жодними доказами обставини, які свідчать про те, що заявлені вже протягом 8 місяців ризики не зменшились;

- слідчий суддя не надав належної оцінки відсутності доведених обставин, які на думку прокурора перешкоджають завершити досудове розслідування, оскільки прокурором не надано доказів та пояснень, чому протягом 8 місяців не було допитано половину осіб, вказаних у підозрі за ч. 1 ст. 114-1 КК України;

-слідчий суддя не надав належної оцінки відсутності доказів чи обґрунтованих обставин, які свідчили б про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу;

- у зміненому повідомленні про підозру відсутня будь-яка конкретизація: 1) яке саме військове формування ЗСУ або інший орган військового управління зазнав перешкоджання; 2) які саме мобілізаційні заходи були зірвані або ускладнені; 3) під час виконання яких саме службових обов`язків виникли перешкоди; 4) у чому полягає причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_7 та ускладненням діяльності військових формувань;

- суд не прийняв до уваги дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, на утриманні неповнолітніх дітей, один з яких є дитиною з інвалідністю.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частина 1 ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади забезпечення права на свободу та особисту недоторканність.

Згідно з вимогами ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 слідчий суддя дотримався вимог ст.199 КПК, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно матеріалів судового провадження, Детективами ТУ БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 07.03.2025 року. Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Попередня правова кваліфікація за ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.364 КК України.

16.07.2025 року ОСОБА_7 , який обіймав посаду начальника відділу кадрів в КП «ЖКС «Порто-Франківський» повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

17.07.2025 року до ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права на внесення застави.

12.09.2025 року ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права на внесення застави, до ОСОБА_7

07.11.2025 року ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права на внесення застави, до ОСОБА_7

05.01.2026 року ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права на внесення застави, до ОСОБА_7 , строком до 05.03.2026 року.

02.02.2026 року підозрюваному ОСОБА_10 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри (за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України) та про нову підозру (за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України).

04.02.2026 року ухвалою Одеського апеляційного суду було залишено без змін ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 05.01.2026 року.

Так, на виконання вимог ст.178 КПК України слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, відомості про неї в їх сукупності з урахуванням сімейного стану, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обставини його вчинення за пред`явленим повідомленням про підозру. Також надано оцінку доводам сторони обвинувачення про існування обставин, які як свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, так і що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З матеріалів судового провадження вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України.

Питання обґрунтованості підозри детально досліджувалось при обранні та продовженні слідчим суддею запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, а також під час перевірки ухвал в апеляційному порядку, в ході якого було встановлено, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати остаточну оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

У даному кримінальному провадженні обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.07.2025року; протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій; протоколами, складеними за результатами проведених санкціонованих обшуків; протоколами оглядів вилучених під час проведення 77 санкціонованих обшуків предметів; протоколами допиту понад 100 свідків (більшість допитано у порядку ст.615 КПК України шляхом здійснення відео фіксації), серед іншого формально працевлаштованих осіб - працівників КП «ЖКС «Порто-Франківський» ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також інших осіб; висновками 24 судових почеркознавчих експертиз щодо належності підписів у табелях обліку робочого часу ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та іншим службовим особам КП «ЖКС «Порто-Франківський»; довідками про місця з`єднання мобільних телефонів осіб, які імовірно причетні до вчинення кримінальних правопорушень, що містять відомості стосовно не перебування 90 працевлаштованих працівників у робочий час у зонах відповідальності виробничих дільниць КП «ЖКС «Порто-Франківський»; відомостями, отриманими за результатами здійснення 25 тимчасових доступів до речей та документів, які перебували у володінні банківських установ, РТЦК та СП та іншими матеріалами досудового розслідування в сукупності.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів визнає передчасними доводи апеляційної скарги захисника про те, що у зміненому повідомленні про підозру відсутня будь-яка конкретизаціявчинення інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень

При цьому, апеляційний суд констатує, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 КПК України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що: підозрюваний, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності його винуватості у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; здійснити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні; не виключається вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваному пред`явлена підозра у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України, вчиненої з корисливих мотивів, яка мала тривалий характер, виправдовують необхідність продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного та дає апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді.

Окрім цього, 02.02.2026 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та вручено нову підозру за ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб; та за ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України за кваліфікуючими ознаками: зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе та іншої фізичної особи, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам та інтересам юридичних осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Тобто законодавцем визначено, що під час дії воєнного стану до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.114-1 КК України, за наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК, застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновки слідчого судді щодо не визначення обвинуваченому відповідно до ч.4 ст.183 КПК альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Слідчим суддею правильно враховано, що відповідно до ч.4 ст.183 КПК має право не визначати розмір застави, оскільки вказаною нормою закону передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст.109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, слідчий суддя одночасно при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою дійшов обґрунтованого висновку не визначати розмір застави, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів критично відноситься до доводів захисника про можливість визначення підозрюваному застави, або можливість застосування до нього домашнього арешту, оскільки вказані запобіжні заходи, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його тяжкості, доведених ризиків у кримінальному провадженні, можуть виявитися нездатними забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування.

На думку апеляційного суду, обставини даного кримінального провадження, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_7 , який підозрюється у скоєні тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, останній зможе здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним та він продовжує існувати.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, - впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на свідків, оскільки їх покази, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, або можливо виникне необхідність в їх додатковому допиті, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, доводи захисника про недоведеність існування ризиків у кримінальному провадженні, колегія суддів визнає безпідставними.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Також, наразі існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у незаконному впливі на свідків, зокрема службових осіб КП «ЖКС «Порто-Франківській», якими здійснювалось табелювання (начальники виробничих дільниць) осіб, які не виконували обов?язки за посадами, а також працівників даного комунального підприємства, які були фіктивно працевлаштовані до нього, покази яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що дає підстави вважати, що підозрюваний для уникнення кримінальної відповідальності, перебуваючи на свободі, зможе самостійно або через інших осіб незаконно впливати на допитаних, а також ще не допитаних свідків у цьому провадженні, з метою зміни або відмови від дачі останніми свідчень.

Крім цього, існує ризик вказаний в п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України враховуючи підозру у вчиненні умисного тяжкого злочину проти основ національної безпеки України та тяжкого корупційного злочину, в умовах воєнного стану, вчинення яких здійснювалось протягом тривалого проміжку часу з корисливих мотивів та мало системний характер, може вдатися до спроби вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, метою продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 є запобігання ризикам, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, як встановлено раніше апеляційним судом, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у здійсненні певного комплексу дій для досягнення мети, а саме унеможливлення відносно окремих осіб здійснення заходів мобілізаційного характеру, у тому числі з корисливих мотивів, які мали тривалий та систематичний характер, а тому посилання сторони захисту на те, що на даний час ризики, припинили існувати у зв`язку із втратою займаної посади, є необґрунтованими.

Окрему увагу слід звернути на те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено до теперішнього часу.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» № 2198-IX (з подальшими змінами) були внесені істотні зміни щодо запобіжних заходів. Зокрема, ст.176 КПК України було доповнено новою частиною 6 наступного змісту: «Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 цієї статті».

За таких обставин в умовах введеного на території України воєнного стану до ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні, в тому числі, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, може бути застосований лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Доводи захисника про міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_7 , який має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, колегія суддів не визнає такими, що нівелюють ризики в даному кримінальному провадженні.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Довід захисника про те, що слідчий суддя, порушивши вимоги діючого КПК України, не надав оцінки всім обставинам справи та не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не враховує, адже, слідчий суддя не знайшов підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, апеляційний суд вважає, що у клопотанні прокурор навів обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 неможливо, оскільки для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати певний обсяг обов`язкових слідчих та процесуальних дій, в тому числі, отримати висновки експертиз, розсекретити матеріали НСРД, а також скласти обвинувальний акт, на що потрібен час.

Натомість, апеляційний суд наголошує на тому, що обсяг дій, необхідних для завершення досудового розслідування визначається слідчим та прокурором, та не може бути предметом апеляційного розгляду під час розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 -залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 04.03.2026 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.364 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000016 від 07.03.2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4