Справа 556/2790/23
Номер провадження 1-кп/556/82/2026
У Х В А Л А

Іменем України

20.03.2026 .

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Володимирець, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження №0000234 від 02.08.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Володимирецького районного суду Рівненської області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000234 від 02.08.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, укладеною 26 вересня 2023 року між начальником Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5

17.07.2026 від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 надійшло письмове клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закрити провадження у справі у зв`язку із зміною обстановкиі втратою особою суспільної небезпеки, оскільки ОСОБА_4 перестав бути суспільно небезпечним.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримала, пояснила, що зміна обстановки та втрата суспільної небезпеки особою ОСОБА_4 полягає у тому, що його поведінка в сфері таких суспільних правовідносин, як призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на даний час є законопослушною. А саме, останній отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.3 ч.1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як батько трьох дітей, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, про що стверджується відомостями із його військово-облікового документа у ОСОБА_7 батька трьох дітей має до 11 січня 2033 року, тобто до досягнення найстаршою дитиною 18 років, що вбачається із посвідчення багатодітної сім`ї.

Що стосується питання неявок в суд за повісткою як обставини, що могла б свідчити про збереження суспільної небезпеки особою, то слід зазначити, що така обставина теж змінилася на законопослушну поведінку, а саме, обвинувачений з власної ініціативи зареєстрував електронний кабінет, встановив зв`язок із захисником з метою подання адвокатом клопотання про його участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції через перебування його за кордоном. Отже, суспільна небезпека особи щодо її процесуальної поведінки минула.

ОСОБА_4 отримав відстрочку від мобілізації, що свідчить про те, що заборгованість зі сплати аліментів відсутня (стягнення не проводилося), більше того, згідно із наданими документами він перебуває в зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 ) та має статус батька багатодітної сім`ї (посвідчення багатодітної сім`ї серія НОМЕР_2 ). Отже, сама особа ОСОБА_4 зазнала таких змін (набуття статусу багатодітного батька) та обстановка навколо нього (фактичне проживання сім`єю в зареєстрованому шлюбі, утримання та виховання дітей), що унеможливлюють вчинення ним нового злочину, принаймні щонайменше до 11 січня 2033 року.

Отже з урахуванням особи обвинуваченого, а саме, що ОСОБА_4 є раніше не судимий, з урахуванням зміни обстановки і втратою особою суспільної небезпеки, у відповідності до статтей 44, 48 КК України, п.1 ч.2 статті 284, ч.4 статті 286, ст.350 КПК України, просить ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження № 0000234 від 02.08.2023, закрити.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав, просив задовольнити. Вважає, що він вжив всіх необхідних заходів для участі у судових засіданнях, оскільки зареєструвався у електронному кабінеті, має відстрочку від мобілізації, як багатодітний батько, у якого відсутня заборгованість по аліментах. Зараз знаходиться в Нідерландах. Боявся за своє життя, оскільки в Україні воєнний стан, дружина була вагітна, а тому не з"являвся в судові засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного клопотання, оскільки ОСОБА_4 ухилявся від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, не являвся у судові засідання, двічі був оголошений у розшук.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши подане клопотання, долучені до нього документи та матеріали досудового розслідування кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч.1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Частиною 3 ст. 288 КПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст.44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності » № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно з яким у ст. 48 КК України передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Така правозастосовна практика викладена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 728/704/24 від 20.08.2025 року, відповідно до якої особа може бути визнана такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності повинні носити позитивних характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально правового впливу.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово в підготовче судове засідання не з"являвся. Ухвали суду про привід ОСОБА_4 від 15 листопада 2023 року, 08 грудня 2023 року не виконані. Згідно рапортів працівників поліції від 08.12.2023, 22.12.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі слів жителів с. Воронки, за місцем проживання відсутній вже близько одного місяця. Також було встановлено, що можливе місце перебування громадянина ОСОБА_4 за місцем його народження: Закарпатська область, Виноградівський район, с. Букове.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 грудня 2023 року, оголошено в розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Букове, Виноградського району Закарпатської області, житель АДРЕСА_1 . Провадження по справі зупинено до розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 лютого 2024 року, відновлено судовий розгляд по кримінальному провадженню №0000234 від 02.08.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, у зв`язку із встановленням місця проживання та знаходження обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому відпали підстави для розшуку обвинуваченого та зупинення судового розгляду справи.

Однак обвинувачений на виклики суду знову не з"являвся.

Ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 лютого 2024 року, від 29 березня 2024 року про привід останнього не виконані, причини не виконання суду не відомі. Ухвали про здійснення приводу обвинуваченого на виконання доручалися працівникам відділення поліції №1 Вараського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області та працівникам Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. Згідно рапорта поліцейського офіцера громади сектору превенції відділення поліції №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області від 24 квітня 2024 року, при спілкуванні з жителями с. Воронки Вараського району Рівненської області,встановлено, що ОСОБА_4 за місцем проживання в с. Воронки відсутній вже близько дев`яти місяців та місце його перебування їм не відоме.

20 травня 2024 до Володимирецького районного суду Рівненської області від прокурора у кримінальному провадженні надійшло клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

20.05.2024 прокурор подав клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 . Це клопотання мотивоване тим, що в даний час існує обґрунтований ризик того, що обвинувачений переховується від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, останній перебував у розшуку. Даний факт підтверджується систематичним ігноруванням останнього судових засідань у Володимирецькому районному суді Рівненської області , а тому просить постановити ухвалу про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2024 року, надано дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 17 червня 2024 року, оголошено в розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Букове, Виноградського району Закарпатської області, житель АДРЕСА_1 . Провадження по справі зупинено до розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 .

07.02.2025 прокурор подав клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки термін дії ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 травня 2024 року, закінчився.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 10 лютого 2025 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Букове, Виноградського району Закарпатської області, житель АДРЕСА_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0000234 від 02.08.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

10.02.2026 від начальника Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратири надійшло клопотання про відновлення провадження у справі, до якого долучено рапорт працівника поліції та письмове пояснення ОСОБА_4 .

Ухвалою Володимирецького районного суду від 11 лютого 2026 року відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Тобто обвинувачений залишився суспільно небезпечним, оскільки переховувався, неодноразово не являвся до суду. Те, що останній зареєструвався в електронному кабінеті, не свідчить, що останній є законопослушним та що суспільна небезпека особи щодо її процесуальної поведінки минула.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з 08 серпня 2016 року, перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 має троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 .

Згідно відомостей із військово-облікового документа у Резерв+, ОСОБА_4 отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.3 ч.1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як батько трьох неповнолітніх дітей, стверджується відомостями із його військово-облікового документа у Резерв+.

Твердження захисника про застосування ст.48 КК України не ґрунтується на вимогах закону, оскільки не містять жодних даних, які б свідчили про те, що вчинене її підзахисним кримінальне правопорушення перестало бути суспільно небезпечним.

Судом встановлено, що на час розгляду даного кримінального провадження, з`явились підстави для відстрочки від мобілізації обвинуваченого ОСОБА_4 , визначені п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Однак, наявність відстрочки від мобілізації не є тотожним втраті діянням суспільної небезпеки.

Сам по собі факт надання особі відстрочки від призову відповідно до законодавства не свідчить про такі зміни у поведінці чи способі життя особи, які б унеможливлювали вчинення нею нового кримінального правопорушення або істотно знижували ризик протиправної поведінки в майбутньому. Відстрочка є адміністративно-правовим механізмом і не пов`язане з оцінкою морально-правових якостей особи чи ступеня її суспільної небезпечності та не є тотожним втраті діянням суспільної небезпеки.

Крім того, застосування положень ст. 48 КК України у частині визнання особи такою, що перестала бути суспільно небезпечною, передбачає встановлення реальних, істотних і позитивних змін у самій особі або в обстановці навколо неї, які з великою ймовірністю виключають можливість вчинення нею нового кримінального правопорушення. Натомість захисник не наводить даних, які б свідчили про такі зміни.

Аналогічні висновки зроблені в ухвалі Верховного Суду від 26 лютого 2026 року у справі №632/1141/25.

Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК - право, а не обов`язок суду.

Стала судова практика щодо підстав застосування інституту звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України викладена, зокрема у Постановах ККС ВС від 26 березня 2019 року (справі №569/20/14-к), від 04.02.2021 (справа № 953/21593/19), від 13.04.2023 (справа №157/1091/22) та від 20.08.25 (справа №728/704/24), у яких Суд виснував, що під втратою вчиненого особою діяння суспільної небезпечності кримінальний закон розуміє істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок якої втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь (наприклад, скасування надзвичайного стану, перехід країни від воєнного часу до мирного або від однієї системи господарювання до іншої тощо). Такі зміни, як правило, передують рішенню законодавця декриміналізувати ті чи інші діяння, у зв`язку з чим до ухвалення такого рішення законодавчим органом суд може у справах цієї категорії застосовувати ст. 48 КК.

Особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь, у тому числі аналогічних. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Тлумачення положень ст.48 КК України вимагає від суду встановлення не формальних, а реальних і об`єктивних змін у житті особи чи в суспільних умовах, які свідчать про те, що вона перестала бути небезпечною або саме діяння втратило суспільну небезпечність.

Для встановлення того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилась, необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення кримінального правопорушення, а й те, в чому саме полягає її зміна на час розгляду справи.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, яке виразилось в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до приписів ст.ст.17,65 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі -також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався Указами Президента України, на сьогоднішній день, дію якого також продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 січня 2026 року № 41/2026 , з 03 лютого 2026 року на 90 діб.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022 передбачено, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних сил України та інших військових формувань, на території України оголошено загальну мобілізацію, яку продовжено Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 12 січня 2026 року № 41/2026 , з 03 лютого 2026 року на 90 діб.

Згідно зі ст.ст.1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Окрім цього, громадяни України зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, а також під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Саме військова служба за мобілізацією на цей момент є першочерговим заходом з метою забезпечення національних інтересів держави, оскільки є нагальною потребою в умовах збройної агресії з боку іншої держави, захист Вітчизни набуває особливого значення, а тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання, повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

У зв`язку з цим, ухилення від призову до Збройних Сил України з числа військовозобов`язаних громадян під час воєнних дій, які розпочались або передбачаються, створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони.

Згідно обвинувального акту, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, було вчинено 13.03.2023. Водночас, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_4 отримав лише після народження третьої дитини (13 травня 2025 року), тобто більш як через два роки, та на тій підставі, що він є батьком трьох неповнолітніх дітей.

Отже, на момент вчинення інкримінованого правопорушення обвинувачений не отримував відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та, більше того, не існувало і підстав для отримання такої відстрочки.

Діяння (бездіяльність), передбачене ст.336 КК України, на час розгляду клопотання залишається кримінально караним діянням, продовжує мати місце збройна агресія проти України, що потребує постійного здійснення мобілізаційних заходів для надання збройної відсічі зовнішній агресії, а отже відсутні підстави для твердження того, що вчинене діяння перестало бути суспільно небезпечним.

Ухилення від захисту Батьківщини під час військової агресії ворога свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 злочину, може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Отримання обвинуваченим відстрочки від призову на військову службу автоматично не припиняє його суспільну небезпеку за інкримінованим правопорушенням та на переконання суду не дає обґрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_4 настільки змінився чи змінилась обстановка навколо нього, що він перестав бути суспільно-небезпечною особою, як і не мінімізує вчинення в подальшому ним нового кримінального правопорушення в майбутньому, а також не може в даному випадку бути визнано змінами умов життєдіяльності обвинуваченого в розумінні ст. 48 КК України.

Жодних інших переконливих доводів про наявність об`єктивних обставин, що вказують на таку зміну обстановки навколо обвинуваченого, що робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного злочину та на втрату суспільної небезпеки особою обвинуваченого, подане клопотання не містить.

Більше того, за час розгляду кримінального провадження, яке надійшло до суду 25.09.2023, обвинувачений жодного разу не з"явився в судові засідання, переховувався, у зв`язку із чим до нього застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження, двічі ооголошувався в розшук.

З огляду на наведене, підстави, вказані обвинуваченим та його захисником у клопотанні, не можуть бути визнані судом достатніми для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України.

Враховуючи наведене, клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України до задоволення не підлягає.

На підставі ст.45 КК України, керуючись ст.ст.284 - 288 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України на підставі ст.48 КК України - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1