ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 23.12.2025 за №0000304, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. м.Запоріжжя, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, який офіційно не працює, раніше судимий: 1) 27.09.2011 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ст.75 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; 2) 12.07.2012 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.321, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 3-х років 3-х міс. позбавлення волі; 3) 12.09.2012 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3-х років 4-х міс. позбавлення волі, звільнився 26.06.2014 на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію» 2014 року; 4) 15.10.2015 Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, ухвалою суду від 09.11.2017 звільнений від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку; 5) 14.02.2019 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.309 КК України до 2-х років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 6) 12.03.2019 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ст.75 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, ухвалою суду від 26.03.2021 звільнений від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку; 7) 09.09.2022 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309, ст.75 КК України до 1-го року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, ухвалою суду від 11.10.2023 звільнений від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку; 8) 05.03.2025 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309, ст.75 КК України до 1-го року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2025 приблизно о 19.30год. ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, зловживаючи довірою ОСОБА_4 , попросив у останнього його мобільний телефон «Sansung Galaxy A-16», 8/256 GB, в корпусі чорного кольору, із сім-картою оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» з абонентським номером: НОМЕР_1 . Після того, як ОСОБА_4 добровільно передав йому вищевказаний мобільний телефон, ОСОБА_5 вийшов з квартири та зник з місця злочину, в подальшому розпорядився вищевказаним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 8109,14грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що в зазначений день він дійсно перебував за вказаною адресою в квартирі ОСОБА_4 , де разом розпивали спиртні напої. Під час перебування в квартирі він помітив у ОСОБА_4 мобільний телефон «Самсунг» в корпусі чорного кольору, в гарному стані і вирішив заволодіти ним, оскільки йому потрібні були гроші для оплати за житло. Він попросив телефон у ОСОБА_4 нібито для дзвінка і той, довіряючи йому, передав мобільний телефон. Він узяв телефон, вийшов з квартири і пішов. Наступного дня він продав мобільний телефон за 2500,00грн. Цими грошима заплатив за квартиру. Під час досудового розслідування мобільний телефон було виявлено та вилучено, він наразі перебуває у відділі поліції. Він щиро кається в скоєному, просить суворо не карати. Також пояснив, що він проживає разом з матір`ю, власних доходів немає, неодружений, неповнолітніх дітей не має. Зараз має поганий стан здоров`я, проходить медичне обстеження.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засідання не оспорював фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення, пояснив, що претензій до обвинуваченого не має, просить суворо його не карати.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, у скоєнні якого суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення - нетяжкий злочин, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів, має незняті та непогашені судимості, злочин в межах цього кримінального провадження вчинив в період іспитового строку, визначеного попереднім вироком суду, офіційно не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, неодноразово (останній раз 10.01.2025) оглядався лікарем-наркологом, діагноз - психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, алкоголю, стан відміни опіоїдів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

З урахуванням викладеного, дотримуючись загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, принципів співмірності та індивідуалізації покарання, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає покарання у вигляді обмеження волі, яке слід обрати в межах санкції ч.2 ст.190 КК України.

Крім того, судом встановлено, що кримінальне правопорушення в межах цього кримінального провадження ОСОБА_5 вчинив в період іспитового строку - 1 (один) рік, визначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2025, яким він засуджений за ч.1 ст.309 КК України до 1 (одного) року обмеження волі.

У зв`язку з цим, суд вважає необхідним на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком суду, невідбутої частини покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2025.

При цьому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, вчинив умисний корисливий злочин в період іспитового строку, неодружений, стійких соціальних зв`язків та стабільних джерел доходів немає, суд вважає, що призначене покарання ОСОБА_5 повинен відбувати реально, підстав для застосування ст.75 КК України, про що заявляв адвокат, суд не знаходить.

Строк відбуття покарання слід рахувати з моменту прибуття та постановлення обвинуваченого ОСОБА_5 на облік у виправному центрі.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи в розмірі 1337,10грн.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05.03.2025 та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік 1(один) місяць.

Строк покарання рахувати з моменту прибуття та постановлення обвинуваченого ОСОБА_5 на облік у виправному центрі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи в суму 1337,10грн.

Речові докази -1) оригінал товарного чеку на мобільний телефон «Sansung Galaxy A-16», який долучений до матеріалів кримінального провадження, - повернути потерпілому ОСОБА_4 за належністю, 2) оригінальну коробку з-під мобільного телефону «Sansung Galaxy A-16», яка передана потерпілому ОСОБА_4 , - залишити йому за належністю, 3) мобільний телефон «Sansung Galaxy A-16», SM-F165 F/DSB 256 GB, в корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , який знаходиться в камері схову речових доказів ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, - повернути потерпілому ОСОБА_4 за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1

23.03.2026