27.02.2026 Справа № 756/2549/26
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/2549/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2026 слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000235 від 17.12.2025 за ч. 3 ст. 332 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000235 від 17.12.2025 за ч. 3 ст. 332 КК України, в ході якого встановлено, що 19.02.2026 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України, було проведено обшук приміщення кабінету лікаря ОСОБА_4 , що розташовано на третьому поверсі відділення НХСРТ ДУ «ННЦ ім. Академіка М.Д. Стражеско» за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5, в ході якого було виявлено та вилучено виписку з медичної картки стаціонарного хворого №45 на ім`я ОСОБА_5 на 3х аркушах (без підписів лікарів).

У рамках цього кримінального провадження слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом майна, вилученого в ході проведення обшуку приміщення кабінету лікаря ОСОБА_4 , що розташовано на третьому поверсі відділення НХСРТ ДУ «ННЦ ім. Академіка М.Д. Стражеско» за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5.

З огляду на викладене, з метою збереження речових доказів, слідчий зазначає, що у сторони обвинувачення виникла необхідність накласти арешт на вказане майно.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явились. На адресу суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , в якому останній просить проводити судовий розгляд за його відсутності, клопотання підтримує, просить задовольнити, долучивши до матеріалів клопотання додаткові докази на обгрунтування його вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною 1 статті 172 цього Кодексу передбачено, що неприбуття учасників судового розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки прокурора/слідчого обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, задля чіткого та імперативного визначення процедур та запобігання свавільного використання владними органами своїх повноважень та забезпечення умов справедливого судочинства.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Крім цього, положеннями статті 2 КПК України передбачено, що одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника належної правової процедури.

Належна правова процедура (due process) передбачає такі умови та порядок вчинення процесуально значущих дій, які відповідають критеріям верховенства права і реалізуються через беззастережне виконання вимог закону, що дає можливість кожному учаснику кримінального провадження однозначно очікувати застосування до нього законної процедури, виписаної в акті законодавства.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна здійснюється, серед іншого, під час обшуку, огляду.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Водночас, відповідно до положень ч. 3 ст. 233 КПК України в разі, якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 24.02.2026 №756/2542/26 відмовлено в наданні дозволу на проведення обшуку, що було проведено 19.02.2026 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК України, в приміщенні кабінету лікаря ОСОБА_4 , що розташовано на третьому поверсі відділення НХСРТ ДУ «ННЦ ім. Академіка М.Д. Стражеско» за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5.

Таким чином, враховуючи, що слідчим не доведено законність проникнення до приміщення кабінету лікаря ОСОБА_4 , що розташовано на третьому поверсі відділення НХСРТ ДУ «ННЦ ім. Академіка М.Д. Стражеско» за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5, яке могло відбутися лише за наслідками звернення до слідчого суддів з відповідним клопотанням, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучення майна під час такого обшуку відбулося з порушенням належної правової процедури, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 169 КПК України майно підлягає негайному та безумовному поверненню власнику.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 16, 94, 98, 100, 107, 132, 170-173, 309, 395, 535 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000235 від 17.12.2025 за ч. 3 ст. 332 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1