КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/1513/2026 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 193 ч. 6 КПК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді- ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2025 року, -

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання детектива Національного бюро Четвертого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , погодженого прокурором четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити, обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Так, висновок слідчого судді про недотримання органом досудового розслідування процедури повідомлення ОСОБА_10 про підозру не відповідає дійсним обставинам у справі, з огляду на наступне.

Ще до повідомлення про підозру ОСОБА_10 неодноразово викликався до НАБУ з метою допиту, однак на виклики детектива останній не з`являвся, причини неявки не повідомляв, також не повідомляв і місце свого перебування.

11.06.2025 з метою вручення повідомлення про підозру здійснено виїзд за останнім відомим місцем проживання та реєстрації ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , але його місцезнаходження не встановлено, у зв`язку з чим на виконання вимог ст. 135 КПК України письмове повідомлення про підозру залишено в поштовій скринці за зазначеною вище адресою та надіслано засобами поштового зв`язку на адресу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва». При цьому, згідно інформації ДМС ця ж сама адреса вказана як місце проживання ОСОБА_10 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 (мати ОСОБА_10 ) повідомила, що її син перебуває закордоном, де саме їй невідомо, тому вона звернулась із заявою до Подільської РДА про знаття ОСОБА_10 з реєстрації, в подальшому їй прийшов лист про зняття ОСОБА_10 з реєстрації за вказаною вище адресою.

Про проживання ОСОБА_10 в Австрійській Республіці стороні обвинувачення стало відомо вже після повідомлення про підозру, а саме 04.07.2025 захисником було надіслано відповідні документи.

Окрім цього, прокурор звертає увагу апеляційного суду на те, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_10 в режимі ВКЗ безпосередньою приймав участь в судовому засіданні, відтак він обізнаний про наявність кримінального провадження, що він є підозрюваним та неодноразово викликався до органу досудового розслідування.

Також прокурор в своїй апеляційній скарзі зосереджує увагу колегії суддів і на тому, що відповідно до інформації з ДМС з питань оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання ОСОБА_10 не звертався, а згідно інформації МВС України та за даними дипломатичних установ, відсутня інформація щодо перебування ОСОБА_10 на консульському обліку. Відомості про те, що ОСОБА_10 зареєстрував своє місце проживання закордоном (став на постійний консульський облік) теж відсутні.

При цьому, у відповідності до законодавства України ОСОБА_10 має право не перебувати на консульському обліку - однак в такому разі він не може вважатись особою, яка постійно проживає за кордоном.

Таким чином, враховуючи наведене єдиним способом для повідомлення особи про підозру є спосіб, передбачений для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42, ч. 3 ст. 111, ч. 2 ст. 35 КПК України) - у тому числі за останнім відомим місцем проживання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому такою, яку необхідно залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000084 від 11.02.2021 за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

11.06.2025 детективом Національного бюро Четвертого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_12 , за погодженням із прокурором четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_8 , складено в межах кримінального провадження № 0000084 від 11.02.2021 письмове повідомлення про підозру щодо ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_10 не було встановлено, останнього 24.06.2025 постановою детектива Національного бюро Четвертого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів ОСОБА_12 було оголошено у міжнародний розшук.

11.11.2025 детектив Національного бюро Четвертого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_8 , звернулась до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2025 року у задоволенні даного клопотання відмовлено, з посиланням на те, що стороною обвинувачення порушено порядок вручення повідомлення про підозру, передбачений ст.ст. 135, 278 КПК України, а тому не доведеності підстав визначених ч. 1, 6 ст. 193 КПК України для обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею при розгляді клопотання належним чином не дотримані, а висновок слідчого судді про недоведеність набуття ОСОБА_10 статусу підозрюваного та відсутність у зв`язку із цим передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України підстав для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього, спростовуються матеріалами судового провадження.

Так, згідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлення передбачено статтею 135 КПК України, згідно якої особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно ч. 7 цієї статті, повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Як убачається із матеріалів судового провадження ще до повідомлення про підозру ОСОБА_10 неодноразово викликався до Національного антикорупційного бюро з метою допиту в якості свідка. Повістки надсилались поштою рекомендованим повідомлення про вручення, а саме: на 10.08.2022, 15.08.2022, 31.08.2022, 29.04.2025, 30.04.2025, 01.05.2025 та на 02.05.2025. Також, 06.06.2023 повістки про виклик ОСОБА_10 до НАБУ як свідка на 12.06.2023, 13.06.2023, 14.06.2023 особисто отримала його мати ОСОБА_11 . Однак, на виклики детектива свідок ОСОБА_10 жодного разу не з`явився, про причини неявки не повідомив. Також не повідомляв про місце свого перебування.

11.06.2025 здійснено виїзд за останнім відомим місцем проживання та реєстрації ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою здійснення повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та виклику останнього для допиту як підозрюваного. Однак, за місцем проживання ОСОБА_10 був відсутній і місце його перебування не встановлено.

11.06.2025, враховуючи неможливість вручення повідомлення про підозру в день його складення через невстановлення місцезнаходження ОСОБА_10 , в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 135 КПК, ОСОБА_10 повідомлено про підозру шляхом залишення письмового повідомлення про підозру в поштовій скринці за останнім відомим місцем проживання та реєстрації ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 та шляхом надсилання повідомлення про підозру поштою рекомендованим повідомлення про вручення за вищевказаним останнім відомим його місцем проживання, а також на адресу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» для вручення (це підтверджуються долученими до матеріалів судової справи протоколом вручення повідомлення про підозру від 11.06.2025; відповідними поштовими відправленнями, а також даними про повернення документу з пошти у зв`язку з закінченням терміну зберігання»; листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» щодо неможливості вручення повідомлення про підозру).

При цьому, правильність направлення поштової кореспонденції саме за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується і інформацією з ДМС щодо особи ОСОБА_10 , згідно якої місцем проживання ОСОБА_10 вказано саме АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідно до листа Виноградівського відділу ГУДМС в Закарпатській області ОСОБА_10 17.06.2025 подавав документи для отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон і в заяві-анкеті № НОМЕР_1 - вказав це ж місце проживання ( АДРЕСА_2 ).

Допитана 15.10.2025 як свідок ОСОБА_11 (мати ОСОБА_10 ) повідомила, що її син перебуває закордоном, де саме їй не відомо. Коли та з якої причини він виїхав їй не відомо. Також ОСОБА_11 повідомила, що 12.04.2024 подала заяву у відділ з питань реєстрації місця проживання Подільської РДА з метою зняття з реєстрації сина. В подальшому їй прийшов лист про те, що ОСОБА_10 знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , про що сину вона не казала.

Разом з тим, факт зняття з реєстрації не свідчить про автоматичну втрату ОСОБА_10 права користування відповідним житлом, адже процедура зняття з реєстрації і процедура виселення мають різні правові і фактичні підстави.

Про проживання ОСОБА_10 в Австрійській Республіці стороні обвинувачення стало відомо вже після повідомлення про підозру (захисник підозрюваного 04.07.2025 надіслав до органу розслідування відповідні документи).

Вжитими заходами щодо встановлення місцеперебування підозрюваного ОСОБА_10 встановлено, що відповідно до відомостей від 17.09.2025 з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України, розпорядником якої є Адміністрація Державної прикордонної служби України, 22.11.2020 ОСОБА_10 перетнув державний кордон України у пункті пропуску «Бориспіль-Д» та у подальшому на територію України не повертався.

Щодо вручення повідомлення про підозру за допомогою дипломатичного (консульського) представництва, то слід зазначити про те, що відповідно до інформації з Державної міграційної служби з питань щодо оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в установленому законодавством України порядку до територіальних підрозділів ДМС України не звертався.

Згідно інформації Міністерства закордонних справ України за даними Відомчої інформаційної системи (ВІС) МЗС України та за даними закордонних дипломатичних установ, відсутня інформація щодо перебування на консульському обліку громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також питання ведення закордонними дипломатичними установами України обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за межами України, регулюється Порядком ведення обліку громадян України, які проживають за межами України, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2020 р. № 85.

Відповідно до п.п. 5 п. 2 Порядку, тимчасовий консульський облік - реєстрація інформації про місце перебування за межами України громадян України, які тимчасово перебувають за кордоном.

Підпунктом 4 п. 2 Порядку встановлено, що постійний консульський облік - реєстрація інформації про місце проживання за межами України громадян України, які постійно проживають за кордоном (оформили в установленому законодавством порядку документи для виїзду за кордон на постійне проживання або документи для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово).

У ч. 2 ст. 135 КПК України, якою встановлюється порядок вручення особі повідомлення про підозру у випадку неможливості його вручення у день складання, вживається саме термін «місце проживання особи», в тому числі і у ч. 7 цієї статті вживається такий термін, викладений іншим чином, однак суть його незмінна, - «особа, яка проживає за кордоном».

У Законі України № 1382-IV від 11.12.2003 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що «місце проживання - це житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає...».

У відповідності до положень цього Закону (в редакції яка діяла до 01.12.2021), а також положень Закону України № 1871-IX від 05.11.2021 «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який набув чинності з 01.12.2021. вбачається, що офіційне листування та інші комунікації з особою здійснюються за місцем проживання особи, яке зареєстровано у встановленому законом порядку.

Отже, реєстрація місця проживання - це спосіб повідомлення особою свого місця проживання для офіційного листування та здійснення іншої комунікації. Людина сама обирає собі місце проживання з огляду на встановлені Конституцією України права, але здійснюючи саме реєстрацію свого місця проживання особа повідомляє зацікавлених осіб про конкретну адресу місця свого проживання, за якою з нею можна вести офіційне листування та здійснювати інші комунікації.

Так, у ст. 135 КПК України вживається саме термін «місце проживання особи», відсутні вказівки щодо ознак місця проживання - зареєстроване або фактичне, але з урахуванням положень Закону України № 1871-IX, для комунікації з особою пріоритетне значення має зареєстроване (останнє відоме) такою особою місце проживання.

Реєстрація особою свого місця проживання за кордоном здійснюється шляхом взяття її на постійний консульський облік.

Відомості про те, що ОСОБА_10 зареєстрував своє місце проживання за кордоном (став на постійний консульський облік) - відсутні.

З підстав тимчасовості перебування підозрюваного за кордоном, відсутні підстави для застосування положень ч. 7 ст. 135 КПК України при врученні повідомлення про підозру, оскільки зазначений порядок застосовується у разі проживання особи за кордоном, а не тимчасового перебування.

Інформація щодо місця перебування підозрюваного за межами України підлягає перевірці, та встановленню саме в ході проведення його міжнародного розшуку як підозрюваного, що наразі і здійснюється органом досудового розслідування. При цьому жодна норма законодавства не надає стороні обвинувачення повноважень здійснювати міжнародний розшук особи до повідомлення їй про підозру.

З урахуванням наведеного, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування дотримано вимоги ст.ст. 135, 278 КПК України та вжито відповідних заходів для повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні № 0000084 від 11.02.2021 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 42 КПК України свідчить про набуття останнім статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000084.

Крім того, дослідивши клопотання детектива та додані до нього матеріали, колегія суддів з`ясувала, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Наведені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_10 підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, зокрема:

- протоколом обшуку ДП «Комбінат «Салют» від 19.11.2020;

- протоколом тимчасового доступу від 01.06.2021;

- долученими потерпілим копіями документів, а саме: статут ДП «Комбінат «Салют», посадова інструкція директора з підписом ОСОБА_10 про ознайомлення, наказ № 299-к від 17.09.2020 про призначення ОСОБА_10 , наказ № 377-к від 20.11.2020 про відсторонення ОСОБА_10 , наказ № 18-к від 02.02.2021 про звільнення ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.02.2021;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 20.03.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 17.08.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 17.08.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 16.08.2022;

- протоколом допитів свідків ОСОБА_18 від 17.08.2024 та ОСОБА_19 від 14.03.2022;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_20 від 17.08.20022, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 від 17.08.2022;

- протоколом огляду від 13.03.2025;

- висновком судової економічної експертизи № СЕ-19/119-25/4714-ЕК від 21.05.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім того, перевіряючи доводи клопотання детектива на предмет наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного ОСОБА_10 переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів встановила, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, характер і конкретні обставини кримінального правопорушення, та особу підозрюваного.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У рішенні «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що національні судові органи повинні брати до уваги усі обставини справи, та зважати на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання колегії суддів, встановлені під час апеляційного розгляду обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, які колегія суддів вважає доведеними, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Оскільки органами досудового розслідування виконані всі передбачені кримінальним процесуальним законом дії, які свідчать, що ОСОБА_10 оголошено у розшук, та останній перебуває за межами території України, а в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і доводять існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини у їх сукупності є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в обранні підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної особи, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України не є остаточним застосуванням стосовно особи запобіжного заходу, натомість, за своєю правовою природою не призводить до негайного взяття особи під варту, а виступає підставою для затримання й доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, відповідно до положень вищевказаної ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі обрання стосовно підозрюваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності, після затримання такої особи та не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю такої особи розглядає питання про застосування стосовно неї обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Колегія суддів наголошує, що в даному випадку така ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи як на території України, так і за її межами, здійснюється доставка особи до місця кримінального провадження, а також ухвалюється рішення про застосування запобіжного заходу або екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання детектива, та обрання щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання детектива Національного бюро Четвертого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , погодженого прокурором четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання детектива Національного бюро Четвертого підрозділу детективів Другого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , погодженого прокурором четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4