Справа № 203/1975/26
Провадження № 1-кс/0203/1794/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 28 лютого 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000419 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 2 ст. 415 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою слюсара-станочника, який неодружений, малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні не має, військовослужбовець військової служби за контрактом, перебував на посаді головного сержанта 2 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдата, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, 06 вересня 2023 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі, 16 червня 2025 року звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області для проходження військової служби,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2026 року під наглядом Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону за проведенням цього досудового розслідування Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, слідчий клопочить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до ОСОБА_5 , підозрюваного в тяжкому військовому злочині за ознаками ч. 2 ст. 415 КК України, без визначення розміру застави.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного 28 лютого 2026 року о 22:00 год. отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Клопотання обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання у виді позбавлені волі від п`яти до десяти років; також підозрюваний може, як у спосіб погроз так і реально впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, зокрема залякувати свідків чи членів їх родини, усвідомлюючи невідворотність покарання за інкримінований йому злочин, а також те, що останній є військовослужбовцем, який пройшов необхідну спеціальну підготовку, у зв`язку із службовою необхідністю має доступ до деяких різновидів зброї, зокрема стрілкова зброя (автомати, пістолети) та вибухівки (гранати, снаряди). Окрім цього, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останній позбавлений права керування транспортними засобами, 06 вересня 2023 року засуджений Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі, 16 червня 2025 року на підставі ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області звільнений умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом. Має невідбуту частину покарання 12 років 2 місяці 5 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував проти обставин викладених у клопотанні слідчого, однак клопотав про застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання тим, також через канцелярію суду подав письмові заперечення на клопотання, в яких вказує, що клопотання є необґрунтованим, а ризики перелічені слідчим у клопотання не доведені. Також зазначив, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі не є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підозрюваний зареєстрований за постійним місцем проживання, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , дислокованій на відомій слідству території, та після затримання не вчиняв жодних дій спрямованих на ухилення від органів досудового розслідування. А сам факт того, що підозрюваний є військовослужбовцем та має доступ до зброї не доводить наміру вчинити незаконний вплив на будь-яку особу доказів реальних погроз, залякування або інших конкретних дій, спрямованих на вплив на свідків, у клопотанні не доведено. Також зазначив, що слідчий стверджує про те, що підозрюваний позбавлений права керування транспортними засобами, однак, вчинення кримінального правопорушення за ст. 415 КК України не передбачає покарання у вигляді позбавлення права керування, як обов`язкового наслідку, а відсутність посвідчення водія сама по собі про наявність ризику вчинення нового злочину. Також зазначив, що посилання на попередню судимість не може автоматично слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, оскільки умовно-дострокове звільнення на підставі ухвали суду є юридичним фактом, що підтверджує виправлення засудженого. Підозрюваний проходить військову службу за контрактом та з урахуванням реальних умов воєнного стану, присутність останнього у розпорядженні командування є вкрай необхідною для виконання завдань в інтересах оборони держави, а тримання під вартою особи, яку було умовно-достроково звільнено для проходження військової служби в інтересах держави, суперечить меті такого звільнення та інтересам Збройних Сил України в умовах воєнного стану, а тому захисник клопотав про відмову у задоволенні клопотання слідчого та застосування до більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку прокурора, заперечення підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання докази, а також матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_5 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється у порушенні правил водіння транспортної машини, що спричинило загибель кількох осіб, що стороною обвинувачення кваліфіковано за ознаками тяжкого військового кримінального правопорушення, за який санкція ч. 2 ст. 415 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

28 лютого 2026 року ОСОБА_5 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебував на посаді головного сержанта 2 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдата, 28 лютого 206 року приблизно о 08:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в світлу пору доби, керуючи технічно справним автомобілем марки Volkswagen моделі Transporter, з номерним знаком НОМЕР_2 , рухаючись з невстановленою в ході досудового розслідування швидкістю по автодорозі «М-30», що проходить по території Синельникіського району Дніпропетровської області зі сторони населеного пункту Миколаївка у напрямку населеного пункту Дмитрівка.

Далі, ОСОБА_5 , проявляючи кримінально-протиправну недбалість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, маючи об`єктивну можливість у межах видимості за напрямком руху спостерігати за дорожньою обстановкою, не виконавши покладені на нього обов`язки, як на водія, грубо порушуючи вимоги п.2.9, п.10.1 Правил дорожнього руху, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи неуважність до дорожньої обстановки та ігноруючи її зміни, за відсутності перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, перед зміною напрямку руху не переконався в безпечності і в тому, що такі дії не створять небезпеку іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-1118, з номерним знаком НОМЕР_3 , що спричинило загибель водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та пасажира ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Своїми діями ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.2.9 та п.10.1 Правил дорожнього руху. Таким чином, дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 415 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру у порушенні правил водіння транспортної машини, що спричинило загибель кількох осіб фактичними даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28 лютого 2026 року з додатком до нього у вигляді схеми, протоколів огляду трупів від 28 лютого 2026 року, висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 лютого 2026 року, витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №188/нст від 02 липня 2025 року щодо зарахування до списків особового складу ОСОБА_5 , що сукупно з протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом проведення слідчого експерименту від 28 лютого 2026 року з додатком до нього у вигляді схеми, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28 лютого 2026 року, викривають роль ОСОБА_5 у поставленому йому за вину злочині.

Прокурором наведені достатні докази для наступного сумлінного підтвердження фактів та добутої інформації, які переконують у предметі кримінального розслідування, необхідного для підтвердження або розвіювання підозри у можливому вчиненні особою правопорушення відомого ступеня тяжкості, внаслідок чого за практикою тлумачення "обґрунтованої підозри" Європейським судом з прав людини, mutatis mutandis, у §§ 92-93 рішення від 07.06.2018 у справі «Рашад Хасанов та інші проти Азербайджану» (Заява № 48653/13) належить визнати доказаним її існування відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України для застосування заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, включаючи запобіжного заходу з підстав відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, що вимагає оцінити ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджання кримінальному провадженню та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.ч. 6, 7 ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя приходить до висновку про доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлені волі від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Також, підозрюваний значно краще ніж пересічний українець володіє інформацією щодо місць проходу на територію тимчасово непідконтрольну органам державної влади України та може використати цю інформацію, що може бути підставою для переховування підозрюваного на вказаній території.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним ризик за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваному відомі анкетні дані свідків допитаних під час досудового розслідування, а тому має можливість впливу на них, як у спосіб погроз так і умовляннями впливати на таких свідків, спонукати їх до надання завідомо неправдивих показів з метою ухилення від кримінальної відповідальності, з огляду на те, що їх свідчення матимуть доказове значення лише після безпосереднього допиту їх судом.

До того ж, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Доведений є й ризик за п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що як військовослужбовець військової служби за контрактом, будучи раніше засудженим Суворовським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді 15 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково для проходження військової служби на підставі ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області, а також будучи позбавленим права керування транспортними засобами, підозрюється у вчиненні нового тяжкого злочину пов`язаного з порушення правил водіння транспортної машини та правил дорожнього руху, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисника підозрюваного про те, що присутність підозрюваного у розпорядженні командування є вкрай необхідною для виконання завдань в інтересах оборони держави, в умовах воєнного стану, слідчий суддя приймає до уваги, однак, відзначає, що такі не спростовують обставин вчинення інкримінованого злочину та доведеності ризиків переховування.

Таким чином, оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням тяжкості повідомленої підозри, яка допускає застосування тримання під вартою згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, для забезпечення належної поведінки підозрюваного відповідно до ст. 177 цього Кодексу з метою запобігання наявним процесуальним ризикам втечі, впливу на інших учасників кримінального провадження, слідчому судді належить постановити цю ухвалу про застосування тримання під вартою строком на 58 днів в межах строків досудового розслідування з моменту фактичного затримання в залі суду, тобто з 16 год. 00 хв. 28 лютого 2026 року до 28 квітня 2026 року, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, в умовах воєнного стану не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, і вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги фактичні обставини вчинення інкримінованого злочину, слідчий суддя під час постановлення цієї ухвали не вбачає підстав для визначення розміру застави підозрюваному для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст. ст. 131 , 176-178 , 193 -197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 28 лютого 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000419 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 2 ст. 415 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 415 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 58 днів, тобто до 28 квітня 2026 року, без визначення розміру застави.

Визначити строк дії ухвали до 28 квітня 2026 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 06 березня 2026 року о 16:35 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1