Справа №345/1239/22
Провадження № 1-кп/345/28/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11

ОСОБА_12

ОСОБА_13

ОСОБА_14

ОСОБА_15

ОСОБА_16

ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.1 ст.222, ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.1 ст.306, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311, ч.3 ст. 28, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 305, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.307, ч.4 ст. 28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, -

встановив:

на розгляді суду перебуває дане кримінальне провадження.

08.05.2026 судом отримано клопотання прокурора стосовно запобіжних заходів обвинувачених. Клопотання обґрунтовані тим, що Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 19.05.2026.

Прокурор зазначає, що обґрунтованість обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколах обшуків, протоколах огляду, висновках експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Також, прокурор зазначає, що наявні ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України, а саме:

- переховуватися від суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки обвинувачені, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винними у вчиненні злочинів, можуть переховуватись від суду.

- незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження обвинуваченим стало відомо про обсяг зібраних доказів, у тому числі про зміст наданих свідками показань, які можуть бути визнані такими, що викривають обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів. В ході судового розгляду свідків ще не допитано. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Враховуючи особи обвинувачених, існує вірогідність незаконного впливу на них зі сторони обвинувачених з метою зміни показань та спотворення доказів;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Перебуваючи на волі, обвинувачені можуть не з`являтися на виклики до суду і таким чином перешкоджати у здійсненні судового розгляду у розумні строки;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки обвинувачені обвинувачуються у ряді особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин (корисливих злочинів), тому є підстави вважати, що вони, з метою одержання доходів продовжать вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним виготовленням, придбанням, перевезенням з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Враховуючи вищенаведені ризики, прокурор вважає, що обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченим буде недостатнім. Прокурор вважає неможливим застосувати до вищевказаних обвинувачених запобіжний захід у вигляді поруки, особистого зобовязання, застави чи домашнього арешту, оскільки ці запобіжні заходи не можуть запобігти ризикам.

Тому прокурор просить суд продовжити обвинуваченим ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу.

Крім того, 08.05.2026 судом отримано клопотання прокурора стосовно покладення на обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_17 терміном на 2 місяці обов`язків, які передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування із свідками, експертами; здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Дані клопотання прокурор мотивує тим, що на даний час відносно перелічених обвинувачених застосований запобіжний захід у вигляді застави. ОСОБА_16 та ОСОБА_17 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, що підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження. Також на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також зазначає, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава, відносно вказаних обвинувачених на даний час немає, тому просить клопотання задовольнити.

07.05.2026 судом отримано від захисника ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_5 письмові заперечення на клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Адвокат ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Вважає, що в своєму черговому клопотанні про продовження запобіжного заходу сторона державного обвинувачення не навела жодних нових доказів, не долучила доказів на підтвердження необхідності продовження запобіжного заходу. Все обмежується стандартними формулюваннями і посиланнями на загальні норми кримінального процесуального законодавства. У даному випадку відсутні об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений при незастосуванні до нього іншого запобіжного заходу буде ухилятися від суду, впливатиме на свідків чи перешкоджатиме судовому розгляду іншим шляхом. Обставини справи вказують, що його належна процесуальна поведінка може забезпечити менш суворий запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту. Обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання. Саме перебування обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом забезпечить належний процесуальний контроль за його поведінкою та запобігає можливим порушенням ним процесуальних обов`язків. Сама лише наявність підозри та відсутність визначеної альтернативи перетворює запобіжний захід на «передчасне відбування покарання», що грубо порушує ст. 5 Конвенції та принцип презумпції невинуватості.

Адвокат ОСОБА_5 звертає увагу суду, що ОСОБА_15 утримується безальтернативно під вартою з квітня 2024 року, що складає вже більше 2 років, тому подальше тримання під вартою без розгляду можливості внесення застави або іншого запобіжного заходу потребує і вагомішої аргументації на національному рівні. Ключовим питанням є наявність чи відсутність ризиків, достатніх для продовження тримання обвинуваченого під вартою, обґрунтованість невизначення розміру застави і можливість забезпечення його належної процесуальної поведінки іншим процесуальним способом. Даних про ризики, рівень яких обумовлює необхідність продовження утримання ОСОБА_15 під вартою на момент розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави, або про нові ризики, які з`явились під час слідства, матеріали провадження не містять, перерахування ризиків передбачених ст.177 носить декларативних характер та суб`єктивні домисли прокурора, без підтвердження їх реальної загрози настання. Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування залежить від об`єктивних можливостей його пересування та засобів контролю за цим. Є інші схожі запобіжні заходи, які в достатній мірі зможуть обмежити пересування підозрюваного, не допустять його втечі з визначеного запобіжним заходом місця, і матимуть достатній контроль за цим у разі належного виконання відповідними посадовими особами своїх службових обов`язків. Особливо це стосується умов режиму воєнного стану з комендантською годиною та іншими об`єктивно обмеженими можливостями пересування осіб, як у межах країни, так і можливостями виїзду за кордон. Ризик впливу на свідків залежить від можливостей безпосередньої комунікації і контролю за цим. Електронний браслет у визначеному судом місці цілодобового домашнього арешту дозволить знати, чи відлучався обвинувачений із житла і чи порушував він тим самим умови запобіжного заходу. Реальність цього ризику невисока і не виправдовує подальше утримання особи під вартою. Якщо рівень ризиків зменшується або взагалі відсутні, то і тримання під вартою у такому випадку виглядає, як відбування покарання у виді позбавлення волі без обвинувального вироку суду. Тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом. Його жорсткість обумовлена фізичними обмеженнями звичного способу життя особи і доступу до можливостей забезпечення базових потреб, у тому числі відповідного медичного обслуговування, що з врахуванням віку та об`єктивного загострення всіх хронічних захворювань внаслідок таких умов тривалого тримання під вартою не дає можливості забезпечити в умовах СІЗО. Впорядку судового контролю суддя зобов`язаний надати правову оцінку тим доказам, які сторона обвинувачення надає на підтвердження наявності тих чи інших ризиків, передбачених ст.177 КПК України та їх обґрунтованості, але жодних доказів зі сторони обвинувачення не надавалось.

Адвокат ОСОБА_5 вважає, що за викладених обставин, враховуючи відсутності ризиків, рівень яких обумовлює необхідність продовження тримання під вартою, подальше утримання підозрюваного під вартою не обґрунтоване відповідно до закону, а належну процесуальну поведінку ОСОБА_15 може забезпечити цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю або визначений розмір застави.

08.05.2026 судом отримано від захисника ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_4 письмові заперечення на клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В запереченнях захисник вказує, що на сьогодні загальний строк перебування ОСОБА_14 під вартою становить фактично 2 (два) роки. Сторона захисту наголошує, що ризики передбачені статтею КПК України на сьогоднішній день перестали існувати та є всі передумови для того, щоб змінити обвинуваченому запобіжний захід.

Адвокат ОСОБА_4 вважає, що при поданні клопотання про продовження запобіжного заходу, згідно п. 5, 6 ч.1 ст.184 КПК України, сторона обвинувачення повинна була зазначити: обставини на підставі яких дійшли висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у клопотанні, і посилання на матеріали які це підтверджують; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Докази обґрунтування ризиків передбачених ст. 177 КПК України не були зазначені у клопотанні і не долучені до матеріалів. При поданні клопотання сторона обвинувачення в порушення п. 6 ч.1 ст.184 КПК України, не зазначила будь-якого обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування альтернативного виду запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_4 зазначає, що небезпека переховування обвинуваченого (підозрюваного) не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою.

Адвокат ОСОБА_4 зазначає, що сторона обвинувачення у своєму клопотанні навіть не обґрунтовує, чому до ОСОБА_14 неможливо застосувати альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту (із носінням електронного браслету) або застави. Стороною обвинувачення не наведено обґрунтованості, чому тримання під вартою є більш ефективніший запобіжний захід ніж цілодобовий домашній арешт (із носінням електронного браслету) чи застава у даній ситуації. Захисник також вказує, що заборонено автоматичне продовження тримання під вартою.

Також захисник ОСОБА_4 звертає увагу суду на те, що будь-які ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на сьогоднішній день перестали існувати, зокрема:

- сторона обвинувачення припускає, що ОСОБА_14 може переховуватись від слідства або суду в силу тяжкості інкримінованого злочину. Це ризик є надмірним припущенням і не підтверджується жодним доказом. Стороною обвинувачення не долучено до матеріалів клопотання доказів з яких вбачалося б, що ОСОБА_14 раніше ухилявся від явки до суду чи правоохоронних органів в інших справах;

- сторона обвинувачення визначає ризик як те, що ОСОБА_14 може незаконно впливати на свідків, експертів, інших обвинувачених. Цей ризик нівелюється тим, що ОСОБА_14 не буде мати реальної змоги навіть контактувати із іншими обвинуваченими. Стороною обвинувачення не долучаються до матеріалів цього клопотання будь-яких доказів з яких б вбачалось, що інші обвинуваченні дають свідчення або визначають свою вину. Стороною обвинувачення не долучено жодних доказів, які б вказувати на необхідності допиту свідків. Сторона Захисту вважає, що твердження про вплив на експертів жодним чином не підтверджується, оскільки всі необхідні експертизи на досудовому розслідування були проведені;

- щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то захисник звертає увагу, що даний ризик не підтверджується жодним доказами, оскільки в ході проведення слідчих дій вже було вилучено психотропні речовини. Іншим чином приховати докази не можна;

- чинити інше кримінальне провадження. Даний ризик є непідтвердженим, оскільки сторона обвинувачення не надала вагомих доказів, що ОСОБА_14 вчиняв злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів раніше. Також, це буде грубим порушенням приписів Конституції, оскільки діє презумпція невинуватості. Також сторона Захисту зауважує, що справа за обвинувальним актом у вчинені кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України закрита на підставі ст. 49 КК України, вироку у даній справі нема, особа вважається не засудженою.

Адвокат ОСОБА_4 вказує, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень. Тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням. Вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_14 не збирається переховуватись від слідства та суду.

Захисник ОСОБА_4 вважає, що цілодобовий домашній арешт (із носінням електронного браслету) нічим не поступається триманню під вартою за ефективністю контролю за процесуальною поведінкою підозрюваного. Бо цілодобовий домашній арешт (із носінням електронного браслету) так само обмежує пересування особи, як і ув`язнення, проте є більш комфортним для обвинуваченого. Тим більше, що цілодобовий домашній арешт (із носінням електронного браслету) можливо поєднати з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України.

У зв`язку з цим, захисник ОСОБА_4 просить суд відмовити частково у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_14 ; застосувати до ОСОБА_14 домашній арешт із носінням електронного браслету. У випадку, якщо суд прийде до переконання щодо застосування тримання під вартою, захисник просить взяти до уваги, що батьки та родичі ОСОБА_14 мають змогу внести за останнього заставу, в розмірі визначеному КПК України, тому просить визначити альтернативний вид тримання під вартою як заставу.

08.05.2026 судом отримано від захисника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 письмові заперечення на клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник з продовженням такого запобіжного заходу не погоджується, вважає його необґрунтованим та безпідставним. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_11 не має наміру переховуватися від суду, а також не має на меті будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню чи вчиняти інше кримінальне правопорушення. Прокурором в клопотанні не наведено жодних обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_11 може переховуватися від суду, перешкоджати встановленню істини чи продовжувати злочинну діяльність, натомість прокурором наведено лише загальні фрази та припущення про наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, які не підтверджуються жодними об`єктивними даними.

Адвокат ОСОБА_10 зазначає, що у поданому клопотанні прокурор обґрунтовує наявність ризику переховуватися від суду тим, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які, передбачена відповідальність у виді позбавлення волі. Разом з тим, згідно усталеної судової практики та практики ЄСПЛ, обвинувачення у вчиненні злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, є недостатнім для обрання найтяжчого виду запобіжного заходу. Тяжкість інкримінованого правопорушення та суворість можливого вироку жодним чином не підтверджує наявність ризику переховуватися від слідства і суду, про що свідчить зокрема те, що протягом досудового розслідування та судового розгляду щодо ОСОБА_11 діяв запобіжний захід виді застави. І протягом всього цього часу, ОСОБА_11 , усвідомлюючи наслідки притягнення його кримінальної відповідальності не вчинив жодних дій аби уникнути слідства і суду. До зміни йому запобіжного заходу з застави на тримання під вартою ОСОБА_11 сумлінно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, з`являвся за кожним викликом, а якщо не міг з`явитися, то завчасно повідомляв про причини неявки. Вказані обставини свідчать про відсутність ризику переховування від суду.

Захисник ОСОБА_10 також вказує, що з моменту відкриття матеріалів стороні захисту минуло вже багато часу, протягом якого до ОСОБА_11 було застосовано запобіжний захід у виді застави. Протягом всього часу дії такого запобіжного заходу, ОСОБА_11 не вчиняв тиску на свідків чи інших учасників провадження та не вчиняв жодних дій, які б свідчили про його намір незаконно впливати на таких осіб. Відтак, посилання прокурора на існування ризику впливу на свідків, експертів та інших обвинувачених не має належного обґрунтування та нічим не підтверджується.

Захисник ОСОБА_10 вважає, що запобігти будь-яким заявленим ризикам можливо шляхом покладення на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Суду слід врахувати та оцінити в сукупності наступні обставини, які вказують на відсутність намірів переховуватися від органу досудового розслідування, прокурора чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню чи продовжувати кримінальне правопорушення, а саме: ОСОБА_11 має стійкі соціальні зв`язки, зокрема родину і постійне місце проживання, має на утриманні дружину ОСОБА_18 та малолітнього сина ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На утриманні ОСОБА_11 також перебуває його матір ОСОБА_20 , яка є інвалідом третьої групи та потребує постійного догляду та лікування. ОСОБА_21 встановлено медичні діагнози. ОСОБА_11 необхідно здійснювати догляд за хворою матір`ю, в тому числі, здійснювати виїзди з нею до лікарні для здачі аналізів, періодичних оглядів та проходження лікування. Водночас, інших членів сім`ї, які б могли здійснювати догляд на хворою матір`ю немає. Такі зв`язки є підтвердженням того, що ймовірність втечі чи перешкоджання з боку ОСОБА_11 є абсолютно низькою.

Адвокат ОСОБА_10 зазначає, що ОСОБА_11 до моменту обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою активно займався волонтерською діяльністю та допомагав ЗСУ. Зокрема, останній здійснював закупівлю транспорту для ЗСУ, допомагав у транспортуванні гуманітарних вантажів для внутрішньо переміщених осіб, облаштуванні бомбосховищ, забезпечував волонтерські організації паливом, надав іншу благодійну допомогу. Станом на зараз в Україні введено воєнний стан та оголошено мобілізацію, а відтак ОСОБА_11 як особа призивного віку, не має можливості покинути територію України. За час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» ОСОБА_11 характеризується в основному позитивно, із іншими ув`язненими не конфліктний, до персоналу установи ввічливий, законні вимоги адміністрації виконує. У випадку звільнення з-під варти він може бути працевлаштований на посаді водія у ФОП ОСОБА_22 .

Окремо адвокат ОСОБА_10 звертає увагу на стан здоров`я ОСОБА_11 . Так, за час перебування в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» стан здоров`я ОСОБА_11 значно погіршився, що підтверджується листом-відповіддю на адвокатський запит від 07.05.2026 року №288. Постійне погіршення стану здоров`я свідчить, що ДУ «Івано-Франківська УВП (№12)» не може забезпечити ОСОБА_11 належного лікування. Крім цього, з даної відповіді вбачається, що погіршення здоров`я має не одноразовий, а системний характер. А сам факт направлення ОСОБА_11 до спеціалістів КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» свідчить про складність клінічного стану та недостатність звичайного амбулаторного спостереження в межах медчастини СІЗО. За час перебування під вартою в ОСОБА_11 були встановлені додаткові захворювання, яких не існувало на момент його взяття під варту, а саме останньому було встановлено ще 4 нові захворювання. Вказане свідчить, що саме умови утримання ОСОБА_23 під вартою, неможливість забезпечення йому належного лікування, є причиною погіршення його стану здоров`я.

На думку захисника ОСОБА_10 , викладені обставини очевидно свідчать про відсутність будь-яких ризиків втечі чи перешкоджання розслідуванню з боку ОСОБА_11 , а також свідчать про недоцільність застосування щодо ОСОБА_11 найтяжчого запобіжного заходу. В той же час, у поданому клопотанні прокурора не наведено жодних обґрунтованих аргументів щодо неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу. Натомість прокурором наведено лише загальні фрази та припущення про наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, які не підтверджуються жодними об`єктивними даними.

Адвокат ОСОБА_10 вважає, що подане прокурором клопотання є формальним та фактично дублює попередні клопотання без наведення нових фактичних обставин, які б свідчили про актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Сторона обвинувачення не довела, що ризики не зменшилися з плином часу та що більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Формальне повторення однакових тверджень суперечить вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ. З перебігом часу ризики, які виправдовували взяття особи під варту на початковій стадії, зменшуються або можуть втратити актуальність. Тому прокурор повинен довести, які саме обставини підтверджують існування ризиків саме зараз, чому вони не зменшилися та чому попередній строк тримання під вартою не забезпечив належної процесуальної поведінки обвинуваченого. В даному випадку, повторювані посилання на ті самі обставини не є достатнім для доведення необхідності подальшого застосування найсуворішого запобіжного заходу. Враховуючи позицію ЄСПЛ, обґрунтування подальшого утримання ОСОБА_11 під вартою лише посиланнями на наявність обґрунтованої підозри, тяжкістю покарання та постійним повторюванням однотипних фраз про існування ризиків в даному випадку є недостатнім. Захист переконаний, що з врахуванням викладених у клопотанні обставин, з огляду на судову практику ЄСПЛ, визначення застави та покладення додатково обов`язків забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_11 . Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Адвокат ОСОБА_10 зазначає, що у поданому клопотання прокурор обґрунтовує неможливість застосування запобіжного заходу у виді застави тим, що ОСОБА_11 не працює та не має офіційного джерела доходів, а також відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання покладених на нього обов`язків. Такі твердження прокурора не відповідають дійсності, оскільки сторона захисту неодноразово долучала до матеріалів справи виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається що ОСОБА_11 зареєстрований як ФОП, а відтак в останнього є джерело доходів, з яких останній може сплатити заставу. Окрім цього, до суду також було подано заяви ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які зобов`язуються внести заставу за ОСОБА_11 у випадку визначення такої. З огляду на викладене, враховуючи характеризуючі дані обвинуваченого, сторона захисту вважає, що можливим є визначення ОСОБА_11 застави у розмірі, передбаченому ч.5 ст.182 КПК України. Захист звертає увагу, що застосування запобіжного заходу у вигляді застави сприятиме належному виконанню процесуальних обов`язків обвинуваченим та відповідатиме меті запобіжного заходу.

У зв`язку з цим, захисник ОСОБА_10 просить суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора продовження обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави; визначити обвинуваченому ОСОБА_11 заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

08.05.2026 судом отримано від захисника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_10 письмові заперечення на клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник з продовженням такого запобіжного заходу не погоджується, вважає його необґрунтованим та безпідставним. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_12 не має наміру переховуватися від суду, а також не має на меті будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню чи вчиняти інше кримінальне правопорушення. Прокурором в клопотанні не наведено жодних обґрунтованих та об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_12 може переховуватися від суду, перешкоджати встановленню істини чи продовжувати злочинну діяльність, натомість прокурором наведено лише загальні фрази та припущення про наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, які не підтверджуються жодними об`єктивними даними. Тяжкість інкримінованого правопорушення та суворість можливого вироку жодним чином не підтверджує наявність ризику переховуватися від слідства і суду, про що свідчать зокрема те, що протягом досудового розслідування та судового розгляду щодо ОСОБА_12 діяв запобіжний захід виді застави. І протягом всього цього часу, ОСОБА_12 , усвідомлюючи наслідки притягнення його кримінальної відповідальності не вчинив жодних дій аби уникнути слідства і суду. До зміни йому запобіжного заходу з застави на тримання під вартою ОСОБА_12 сумлінно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, з`являвся за кожним викликом, а якщо не міг з`явитися, то завчасно повідомляв про причини неявки. Вказані обставини свідчать про відсутність ризику переховування від суду.

Захисник ОСОБА_10 також вказує, що з моменту відкриття матеріалів стороні захисту минуло вже багато часу, протягом якого до ОСОБА_12 було застосовано запобіжний захід у виді застави. Протягом всього цього часу, ОСОБА_12 не вчинив тиску на свідків чи інших учасників провадження та не вчиняв жодних дій, які б свідчили про його намір незаконно впливати на свідків. Відтак, посилання прокурора на існування ризику впливу на свідків не має належного обґрунтування та нічим не підтверджується.

Захисник ОСОБА_10 вважає, що запобігти будь-яким заявленим ризикам можливо шляхом покладення на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Суду слід врахувати та оцінити в сукупності наступні обставини, які вказують на відсутність намірів переховуватися від органу досудового розслідування, прокурора чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню чи продовжувати кримінальне правопорушення, а саме: ОСОБА_12 має стійкі соціальні зв`язки, зокрема родину і постійне місце проживання. Останній проживає з матір`ю та двома неповнолітніми сестрами. ОСОБА_12 до моменту обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою активно займався волонтерською діяльністю та допомагав ЗСУ. Зокрема, останній здійснював закупівлю транспорту для ЗСУ, допомагав у транспортуванні гуманітарних вантажів для внутрішньо переміщених осіб, облаштуванні бомбосховищ, забезпечував волонтерські організації паливом, надав іншу благодійну допомогу. Станом на зараз в Україні введено воєнний стан та оголошено мобілізацію, а відтак ОСОБА_12 як особа призивного віку, не має можливості покинути територію України. За час перебування в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» стан здоров`я ОСОБА_12 значно погіршився, що підтверджується листом-відповіддю на адвокатський запит. Останньому встановлено медичний діагноз. ОСОБА_12 неодноразово звертався до медичного персоналу Медичної частини з приводу погіршення стану здоров`я, останньому надавалася медикаментозна терапія в амбулаторних умовах Медичної частини. За час тримання в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» характеризується позитивно, зокрема, останній режим тримання осіб взятих під варту не порушував, стягнення на нього не накладалися, із іншими ув`язненими не конфліктний, до персоналу установи ввічливий, законні вимоги адміністрації виконує.

На думку захисника ОСОБА_10 , викладені обставини очевидно свідчать про відсутність будь-яких ризиків втечі чи перешкоджання розслідуванню з боку ОСОБА_12 , а також свідчать про недоцільність застосування щодо ОСОБА_12 найтяжчого запобіжного заходу. В той же час, у поданому клопотанні, не наведено жодних обґрунтованих аргументів щодо неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу. Натомість прокурором наведено лише загальні фрази та припущення про наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, які не підтверджуються жодними об`єктивними даними. Сторона захисту вважає, що можливим є визначення ОСОБА_12 застави у розмірі, передбаченому ч.5 ст.182 КПК України. Захист звертає увагу, що застосування запобіжного заходу у вигляді застави сприятиме належному виконанню процесуальних обов`язків обвинуваченим та відповідатиме меті запобіжного заходу.

У зв`язку з цим, захисник ОСОБА_10 просить суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави; визначити обвинуваченому ОСОБА_12 заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покласти на обвинуваченого ОСОБА_12 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

08.05.2026 судом отримано від захисника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_8 письмові заперечення на клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник звертає увагу суду на той факт, що її клієнту ОСОБА_12 та їй як захиснику вручено лише клопотання без додатків (крім характеристики). Вважає, що вищевказаний факт свідчить про порушення права на захист ОСОБА_12 , що повинно бути підставою для повернення клопотання прокурору або відмови прокурору у його задоволенні. Вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування запобіжного заходу як тримання під вартою щодо ОСОБА_12 .

Захисник ОСОБА_8 зазначає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_12 відсутні, а саме:

- стосовно ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, - то ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Поведінка ОСОБА_12 свідчить про відсутність наміру переховування від суду. ОСОБА_12 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стосовно ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, - то ОСОБА_12 позбавлений можливості знищити, сховати, спотворити будь які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені під час обшуку та були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та перебувають у відповідних органах, на які покладено обов`язок їх збереження, а отже ризик щодо їх знищення, приховування або спотворення є безпідставним та необґрунтованим;

- стосовно ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення, - то ОСОБА_12 є раніше несудимою особою та ніколи не притягувався до адміністративної, кримінальної відповідальності, що дає підстави вважати ризик вчинення іншого злочину не доведеним. Також ОСОБА_12 не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується та тим більше не має будь якого наміру переховуватись від суду, більш того має постійне місце проживання де буде проживати в разі зміни запобіжного заходу;

- стосовно ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, - то ОСОБА_12 не має потреби незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, обвинувачених, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, так як під час досудового розслідування кримінальної справи були допитані свідки, поняті та інші зазначені особи, зроблені висновки експерта та попередженні про кримінальну відповідальність про завідомо неправдиві показання. ОСОБА_12 зі свідками, експертами - особисто не знайомий, ризик впливу на свідків є необґрунтованим. Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами. Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. Однак з плином часу інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризик зменшується з часом завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань.

Також захисник ОСОБА_8 зазначає, що ОСОБА_12 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню будь яким чином, так як сам зацікавлений в найшвидшому розкритті кримінальної справи. Таким чином, немає підстав в даний час стверджувати, про існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою. Захисник вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_12 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідно до ст. 181 КПК, посилаючись на те, що він має постійне місце проживання. ОСОБА_12 за першою вимогою буде з`являтись до суду за викликом, тому цілодобовий домашній арешт можливо застосувати за адресою проживання.

Захисник ОСОБА_8 зазначає, що слід взяти до характеризуючі дані ОСОБА_12 . Він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Соціальні зв`язки: мама та дві молодші сестри, які будуть проживати за однією адресою: АДРЕСА_1 , та перший час нададуть підтримку, як моральну так і фінансову. ОСОБА_12 до затримання мав ФОП, який працював, основна діяльність 49.41 Вантажний автомобільний транспорт. Характеризується позитивно за місцем проживання, скарг не надходило. За час перебування в СІЗО неодноразово звертався до мед частини через погіршення здоров`я. Також до матеріалів справи долучені документи, що є люди які готові внести за ОСОБА_12 заставу, якщо суд дійде до такого переконання.

Також захисник ОСОБА_8 звертає увагу, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Захисник ОСОБА_8 вважає, що цілком можливим було б застосувати ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з електронним носієм контролю, не порушуючи норми КПК України, або ж визначити помірний розмір застави, передбачений законодавством України. Продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в даному випадку є занадто суворим запобіжним заходом та таким, що розходиться з практикою ЄСПЛ. При визначенні розміру застави захисник просить суд врахувати особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, а також відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Окрім цього, відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, сторона захисту вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзді з України та в`їзд в Україну.

Адвокат ОСОБА_8 також звертає увагу, що 19.04.2024 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_12 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз 20.03.2026 року. Тобто, фактично ОСОБА_12 перебуває під вартою і фактично відбуває покарання без вироку суду - 2 роки та 1 місяць.

У зв`язку з цим, захисник ОСОБА_8 просить суд відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 ; змінити запобіжний захід ОСОБА_12 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або цілодобовий домашній арешт з електронним носієм контролю за адресою: АДРЕСА_1 , та встановити чітке коло осіб з якими буде заборонено спілкуватись або визначити альтернативу у вигляді - застави.

08.05.2026 судом отримано від захисника ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_8 письмові заперечення на клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник звертає увагу суду на той факт, що її клієнту ОСОБА_13 та їй як захиснику вручено лише клопотання без додатків (крім характеристики). Вважає, що вищевказаний факт свідчить про порушення права на захист ОСОБА_13 , що повинно бути підставою для повернення клопотання прокурору або відмови прокурору у його задоволенні. Вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування запобіжного заходу як тримання під вартою щодо ОСОБА_13 .

Захисник ОСОБА_8 зазначає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_13 відсутні, а саме:

- стосовно ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, - то ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Поведінка ОСОБА_13 свідчить про відсутність наміру переховування від суду. ОСОБА_13 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- стосовно ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, - то ОСОБА_13 позбавлений можливості знищити, сховати, спотворити будь які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені під час обшуку та були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та перебувають у відповідних органах, на які покладено обов`язок їх збереження, а отже ризик щодо їх знищення, приховування або спотворення є безпідставним та необґрунтованим;

- стосовно ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення, - то ОСОБА_13 є раніше несудимою особою та ніколи не притягувався до адміністративної, кримінальної відповідальності, що дає підстави вважати ризик вчинення іншого злочину не доведеним. Також ОСОБА_13 не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується та тим більше не має будь якого наміру переховуватись від суду, більш того має постійне місце проживання де буде проживати в разі зміни запобіжного заходу;

- стосовно ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, - то ОСОБА_13 не має потреби незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, обвинувачених, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, так як під час досудового розслідування кримінальної справи були допитані свідки, поняті та інші зазначені особи, зроблені висновки експерта та попередженні про кримінальну відповідальність про завідомо неправдиві показання. ОСОБА_13 зі свідками, експертами - особисто не знайомий, ризик впливу на свідків є необґрунтованим. Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами. Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. Однак з плином часу інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризик зменшується з часом завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань.

Також захисник ОСОБА_8 зазначає, що ОСОБА_13 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню будь яким чином, так як сам зацікавлений в найшвидшому розкритті кримінальної справи. Таким чином, немає підстав в даний час стверджувати, про існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою. Захисник вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_13 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідно до ст. 181 КПК, посилаючись на те, що він має постійне місце проживання. ОСОБА_13 за першою вимогою буде з`являтись до суду за викликом, тому цілодобовий домашній арешт можливо застосувати за адресою проживання.

Захисник ОСОБА_8 зазначає, що слід взяти до характеризуючі дані ОСОБА_13 . Він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Соціальні зв`язки: мама: ОСОБА_26 та батько ОСОБА_27 , які будуть проживати за однією адресою: АДРЕСА_2 , та перший час нададуть підтримку, як моральну так і фінансову. ОСОБА_13 до затримання був працевлаштований на ТОВ «Калуський Комбінат хлібопродуктів» водієм - автонавантажувача. В ТОВ «Калуський Комбінат хлібопродуктів», де ОСОБА_13 працював водієм автонавантажувача, характеризується позитивно. ОСОБА_13 закінчив Студінську гімназію Калуської міської ради Івано-Франківської області. ОСОБА_13 закінчив Державний навчальний заклад «Войнилівський професійний ліцей», професія Авто Механік. Стан здоров`я: має медичний діагноз, часто рецидивуючий перебіг з 2013 року.

Захисник ОСОБА_8 вважає, що цілком можливим було б застосувати ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з електронним носієм контролю, не порушуючи норми КПК України, або ж визначити помірний розмір застави, передбачений законодавством України. Продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в даному випадку є занадто суворим запобіжним заходом та таким, що розходиться з практикою ЄСПЛ. При визначенні розміру застави захисник просить суд врахувати особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, а також відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Окрім цього, відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, сторона захисту вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзді з України та в`їзд в Україну.

Адвокат ОСОБА_8 також звертає увагу, що фактично ОСОБА_12 перебуває під вартою і фактично відбуває покарання без вироку суду - 2 роки та 1 місяць.

У зв`язку з цим, захисник ОСОБА_8 просить суд відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_13 ; змінити запобіжний захід ОСОБА_13 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або цілодобовий домашній арешт з електронним носієм контролю за адресою: АДРЕСА_1 , та встановити чітке коло осіб з якими буде заборонено спілкуватись або визначити альтернативу у вигляді - застави.

У судовому засіданні прокурор підтримала подані клопотання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_17 строку дії обов`язків, покладених на них судом, з підстав, зазначених у клопотаннях. Також прокурор підтримала подані клопотання щодо продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченим ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 з підстав, зазначених у клопотаннях. Зазначила, що вони обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів. Також є доведеною наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначила, що немає підстав для застосування інших запобіжних заходів (в тому числі застави), оскільки вони не зможуть запобігти ризикам.

Захисник ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження її підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави з підстав, зазначених у письмових запереченнях. Просила визначити обвинуваченому ОСОБА_12 заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Просила врахувати, що зазначені в клопотанні ризики є ідентичними з попередніми клопотаннями, ризики є необґрунтовані. Вказала, що ризики з часом зменшуються, однак прокурором не надано цьому оцінки. Прокурором не враховано, що в ОСОБА_12 є мати і дві неповнолітні сестри, не враховано стан його здоров`я.

Захисник ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження її підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави з підстав, зазначених у письмових запереченнях. Просила застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді застави або цілодобового домашнього арешту (з носінням електронного браслету). Зазначила, що клопотання прокурора є ідентичним з попередніми. Ризики, зазначені прокурором є безпідставними та недоведеними (немає жодних доказів на підтвердження ризиків), що порушує право на захист обвинуваченого. Надано тільки характеристику з СІЗО. Не обґрунтовано необхідність тримання під вартою, не може строк тримання під вартою продовжуватися автоматично. Просила врахувати характеризуючі дані обвинуваченого, зокрема його стан здоров`я (стан його здоров`я в СІЗО погіршився) та соціальні зв`язки. Звернула увагу, що ОСОБА_12 два роки перебуває під вартою. Зазначила, що є люди, які готові внести за нього заставу.

Захисник ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора про продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави з підстав, зазначених у його письмових запереченнях. Захисник в судовому засіданні подав письмові заперечення. Зазначив, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 177 Кримінального процесуального кодексу України). Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу (частина перша статті 183 Кримінального процесуального кодексу України). Клопотання слідчого, прокурора повинно містити: виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів (частина перша статті 184 Кримінального процесуального кодексу України). До клопотання додаються копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (частина третя статті 184 Кримінального процесуального кодексу України). Однак в даному випадку нічого з цього не виконується, і така тенденція свідчить про те, що ОСОБА_11 зазнає свавільного позбавлення свободи без обвинувального вироку суду, що набрав законної сили.

Адвокат ОСОБА_9 зазначив, що тримання під вартою було застосовано до ОСОБА_11 ще 19 квітня 2024 року, тобто більше двох років тому за цей час жоден із ризиків, на які прокурор неодноразово посилався у своїх клопотаннях, не знайшов жодного підтвердження в реальній поведінці обвинуваченого. Жодних випадків спроб тиску на свідків чи інших осіб, перешкоджання провадженню чи будь-яких інших дій, які можна було б розцінити як реалізацію заявлених ризиків, не зафіксовано. Це наочно свідчить про те, що ризики були або надуманими від самого початку, або принаймні давно втратили будь-яке реальне підґрунтя. У таких умовах тримання ОСОБА_11 під вартою виконує функцію, абсолютно несумісну з його правовою природою: із запобіжного заходу воно перетворюється фактично на форму попереднього відбуття покарання.

Адвокат ОСОБА_9 зазначає, що умежах цього кримінального провадження питання продовження строку тримання під вартою вирішувалося багаторазово, причому їх кількість вже виходить за межі розумного процесуального балансу, що саме по собі вимагає від суду особливої ретельності та підвищеного стандарту оцінки кожного наступного клопотання. Суд зобов`язаний керуватися принципом розумності строків тримання під вартою. Два роки тримання під вартою це строк, який вже сам по собі ставить під великий сумнів дотримання вимог Конвенції, навіть не вдаючись до глибокого аналізу клопотань прокурора та ухвал суду на предмет обґрунтованості. За цей час сторона обвинувачення неодноразово зверталася до суду з відповідними клопотаннями про продовження строку тримання під вартою, однак їх зміст залишається завжди незмінним: доводи відтворюються у тій самій редакції, без належного врахування динаміки кримінального провадження, перебігу часу та змін у процесуальному стані. Сам по собі факт того, що тримання під вартою вже застосовувалося раніше, не звільняє сторону обвинувачення від обов`язку щоразу заново доводити необхідність подальшого обмеження права на свободу, а суд від обов`язку здійснювати повноцінну, самостійну та змістовну перевірку всіх релевантних обставин. Формальний підхід, за якого попередні формулювання механічно переносяться з одного клопотання до іншого, а згодом відтворюються в ухвалах Суду без належного аналізу змін у фактичних обставинах справи, принципово суперечить вимогам верховенства права та принципу індивідуалізації запобіжного заходу.

Окрім того, прокурор зобов`язаний додати копії матеріалів, якими обґрунтовує свої доводи. Стаття 194 Кримінального процесуального кодексу України покладає на Суд обов`язок перевірити, чи доводять надані сторонами докази: по-перше, наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення); по-друге, існування хоча б одного із ризиків, визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України; по-третє, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів. У разі, якщо прокурор не доводить усі ці обставини, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в продовженні запобіжного заходу. Втім, попри наявність чіткої та однозначної вимоги закону, сторона обвинувачення ігнорує необхідність доведення обґрунтованості висунутого ОСОБА_11 обвинувачення. Посилатися на те, що під час досудового розслідування були зібрані ніким не бачені докази, недостатньо. Якщо прокурор має на меті щось довести, то він зобов`язаний навести у клопотанні які докази, на його переконання, можуть вказувати на існування обґрунтованої підозри чи то обвинувачення. Якість та рівень обґрунтованості підозри (обвинувачення) є відправною точкою для оцінки будь-яких процесуальних ризиків. Якщо ж сторона захисту із самого початку ставить під сумнів достатність доказової бази для встановлення обґрунтованості підозри (обвинувачення), то суд дійсно зобов`язаний здійснити належну перевірку релевантних фактичних даних. Поверхневе або формальне сприйняття доводів щодо обґрунтованості підозри (обвинувачення) може вплинути на ефективність судового контролю за обмеженням свободи.

Також захисник ОСОБА_9 зазначив, що ризик це не абстрактна «можливість», а обґрунтована відповідними доказами ймовірність певних дій. Лише у разі, якщо прокурор доведе наявність конкретних фактів, суд може визнати існування того чи іншого ризику. Натомість, у даній справі є лише припущення, викладені загальними формулюваннями, які не дають змоги перевірити чи оцінити їх об`єктивність. При кожному зверненні з клопотанням про продовження строку тримання під вартою прокурор зобов`язаний чітко і переконливо пояснити, чому раніше заявлені ризики не зменшилися з урахуванням спливу часу або ж у чому саме полягає поява нових ризиків, які раніше не існували. Така процесуальна пасивність сторони обвинувачення, коли замість аналізу динаміки ризиків та наведення конкретних фактів відбувається механічне повторення абстрактних формулювань, прямо суперечить вимогам як національного кримінального процесуального законодавства, так і стандартам, сформованим Європейським судом з прав людини. Вона ще раз підтверджує суто формальний характер доводів прокурора та відсутність реального, індивідуалізованого і актуального обґрунтування необхідності подальшого тримання ОСОБА_11 під вартою. Таким чином, слід констатувати чергове неналежне виконання прокурором своїх процесуальних обов`язків, передбачених законом. Щодо нібито існуючого ризику переховування ОСОБА_11 від суду, то прокурор обмежився єдиним аргументом - тяжкістю інкримінованих йому злочинів та передбаченим за них покаранням у виді позбавлення волі. Із послідовної практики Європейського суду з прав людини однозначно випливає, що сама по собі тяжкість можливого покарання не може і не повинна розглядатися як єдиний або вирішальний критерій для висновку про необхідність тримання особи під вартою. Лише ті факти, які дозволяють обґрунтовано припускати реальну ймовірність ухилення від правосуддя, можуть слугувати підставою для висновку про наявність відповідного ризику, і лише за наявності таких фактів тяжкість потенційного покарання може відігравати допоміжну, а не визначальну роль. Також текст клопотання прокурора не містить жодної нової обставини, яка б свідчила про посилення ризику втечі або про збереження його інтенсивності на тому ж рівні. Відсутні також будь-які посилання на зміну його поведінки, способу життя або обставин, які могли б об`єктивно підсилити ризики.

Також захисник ОСОБА_9 зазначив, що не витримують критики й спроби прокурора обґрунтувати ризик незаконного впливу ОСОБА_11 на свідків, експертів та інших обвинувачених. Суть аргументації зводиться до того, що після відкриття матеріалів провадження ОСОБА_11 нібито стало відомо, хто саме свідчить проти нього, а отже, він може впливати на цих осіб. Однак відкриття матеріалів провадження відповідно до статті 290 Кримінального процесуального кодексу України це норма, обов`язкова у кожній кримінальній справі. На стороні обвинувачення лежить обов`язок довести, що у конкретній справі конкретна особа вчиняла або намагалася вчинити дії, спрямовані на вплив на свідків чи інших учасників провадження, або що існують об`єктивні, перевірювані обставини, які свідчать про реальність такого ризику, а не доводити ризик шляхом уявного моделювання будь-яких майбутніх процесуальних ходів чи потреб. Крім того, прокурор не навів жодного прикладу поведінки ОСОБА_11 , яка хоч натякає на намагання впливати на свідків чи інших учасників провадження. Відтак твердження про можливий вплив є знову ж таки простим абстрактним припущенням.

Ризик неприбуття до суду може ефективно нейтралізуватися шляхом застосування значно м`якших запобіжних заходів, наприклад, застави з покладенням обов`язків, у тому числі обов`язку прибувати на всі судові засідання, повідомляти про зміну місця проживання тощо.

Що стосується посилання на ризик вчинення нового кримінального правопорушення, то прокурор фактично зводить його до твердження про наявність інших кримінальних проваджень щодо ОСОБА_11 . Однак сама по собі наявність проваджень не є доказом вини. Така логіка прямо суперечить презумпції невинуватості, закріпленій у статті 62 Конституції України та статті 6 Конвенції.

Адвокат ОСОБА_9 зазначив, що у сукупності наведене дозволяє впевнено стверджувати: жоден із заявлених прокурором ризиків не підтверджений жодним доказом, не має фактичного підґрунтя та не відповідає стандартам обґрунтування, визначеним Кримінальним процесуальним кодексом України та практикою Європейського суду з прав людини. Використання загальних абстрактних формулювань, апелювання до тяжкості обвинувачення, посилання на гіпотетичні можливості замість реальних фактів свідчать не про належне виконання прокурором свого процесуального обов`язку, а про заміну належної аргументації абстрактними припущеннями, що Європейський суд з прав людини прямо забороняє.

У даному клопотанні прокурор, обґрунтовуючи неможливість застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_11 , фактично просто повторює свої міркування про ризик переховування: нібито обвинувачений може уникати кримінальної відповідальності. Тобто ті самі уявні припущення, які наводяться як обґрунтування існування ризику, автоматично використано й для пояснення, чому цей ризик нібито не можна усунути більш м`яким заходом. Жодного аналізу того, які саме обмеження може передбачати домашній арешт, які обов`язки можна покласти на обвинуваченого, чи можливо поєднати його із засобами електронного контролю у клопотанні немає. Такий підхід є чисто формальним і не відповідає вимогам ані Кримінального процесуального кодексу України, ані стандартам Європейського суду з прав людини щодо ретельного зважування альтернатив триманню під вартою. Захисник наголошує, що домашній арешт це суттєве обмеження свободи пересування, можливості виїжджати за межі визначеного житла. Ігнорування можливості носіння електронного браслета при застосуванні домашнього арешту в ситуації, коли прокурор апелює лише до абстрактної загрози втечі, свідчить не про реальний аналіз обставин, а про відмову навіть спробувати забезпечити баланс між інтересами правосуддя та правами обвинуваченого.

Аналогічно безпідставною є й відмова сторони обвинувачення (а відтак і суду) від розгляду застави як альтернативного запобіжного заходу. Сам по собі факт, що обвинувачений не має офіційного джерела доходів чи значних активів (як зазначає сторона обвинувачення), не може бути аргументом проти визначення застави. Разом з цим, це є підставою для врахування майнового стану особи, щоб розмір застави не був завідомо непосильним, але не підставою для відмови в застосуванні такого запобіжного заходу. Надмірно завищений розмір застави, який не відповідає реальним можливостям особи, де-факто прирівнюється до відмови у застосуванні цього інституту і розцінюється як порушення статті 5 Конвенції. Повна відмова навіть розглянути можливість звільнення під заставу без наведення переконливих причин, чим грішить сторона обвинувачення у даному випадку, взагалі є несумісною з гарантіями пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Адвокат ОСОБА_9 зазначив, що, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд не може обмежуватися аналізом клопотання прокурора. Він зобов`язаний врахувати всі обставини, що характеризують особу обвинуваченого: стан здоров`я, сімейні та соціальні зв`язки, попередню поведінку у кримінальному провадженні, наявність постійного місця проживання, працевлаштування, репутацію. У випадку ОСОБА_11 ці обставини мають надзвичайно важливе значення. На сьогодні стан здоров`я вже не просто незадовільний, а очевидно погіршився. У відповідь на адвокатський запит начальник Філії Державної установи Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях повідомив, що загальний стан ув`язненого ОСОБА_11 погіршився, у зв`язку з чим 27 березня 2026 року він був доставлений в КНП Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради. У ході проведених обстежень було констатовано наявність серйозних діагнозів. Захисник підкреслює, що підтримання стану здоров`я і лікування хвороб це не одне і те саме. Навіть якщо припустити, що медична частина місця попереднього ув`язнення ОСОБА_11 і здатна мінімально підтримувати його стан (що також є занадто сумнівним, враховуючи, що все ж його стан здоров`я значно погіршився), втім очевидно аж ніяк не здатна забезпечити належне лікування і покращення його стану. Захворювання ОСОБА_11 вимагає постійного контролю, спеціального лікування, відповідного харчування, регулярного спостереження лікарів та дотримання індивідуального режиму. Суд зобов`язаний враховувати, що ОСОБА_11 молода людина, якій ще багато років жити, а умисне допущення обставин, за яких його здоров`я псується з великою швидкістю та абсолютно невиправдано, є свідченням жорстокого поводження та умисного заподіяння йому шкоди, що зіпсує якість усього його життя.

Не менш значущими у цьому провадженні є й соціальні обставини, які безпосередньо характеризують особу обвинуваченого та впливають на оцінку пропорційності подальшого тримання під вартою. ОСОБА_11 має стійкі сімейні зв`язки: дружину, малолітнього сина та матір, які об`єктивно залежать від його підтримки. До моменту затримання він виконував функцію єдиного годувальника сім`ї, забезпечував її матеріально, брав активну участь у вихованні дитини та надавав постійну допомогу матері. На сьогодні ситуація істотно ускладнилася у зв`язку зі станом здоров`я матері обвинуваченого ОСОБА_20 . ЇЇ стан об`єктивно потребує систематичного нагляду, допомоги та належного догляду, які в повному обсязі можуть бути забезпечені за участі сина. Водночас тривала ізоляція ОСОБА_11 фактично позбавляє його сім`ю необхідної підтримки, перекладаючи надмірний психологічний, емоційний та матеріальний тягар на дружину, а також істотно погіршує становище матері, яка перебуває у вразливому стані здоров`я. Також малолітня дитина впродовж тривалого часу позбавлена повноцінної батьківської участі у вихованні, що також має істотне значення при оцінці втручання держави у сімейне життя. Також суд повинен врахувати, що ОСОБА_11 має постійне місце проживання, стабільні соціальні зв`язки і не виявляв жодних ознак готовності ухилятися від правосуддя. Крім того, що він офіційно працював до затримання, існує й офіційне підтвердження його намірів працювати після зміни йому запобіжного заходу. Це свідчить про реальну можливість соціальної адаптації, економічної самостійності у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який. Додатково захисник відзначає його активну благодійну діяльність. Така діяльність свідчить про високий рівень соціальної відповідальності та стійку громадянську позицію. У сукупності ці обставини переконливо свідчать, що ОСОБА_11 не становить тієї загрози, про яку формально заявляє прокурор, і що його подальше тримання під вартою не є необхідним для забезпечення належного ходу провадження. У цьому ж контексті підлягає оцінці характеристика ОСОБА_11 від 27 квітня 2026 року, складена керівництвом відділення соціально-психологічної служби Івано-Франківської установи виконання покарань №12 та подана прокурором разом із клопотанням. Її зміст зводиться до опису тривалості перебування ОСОБА_11 в умовах тримання під вартою, виконання ним вимог адміністрації, дотримання встановленого режиму та правил особистої гігієни. Це свідчить про його здатність дотримуватися встановлених правил і вимог, що прямо спростовує будь-які припущення щодо ризиків неналежної процесуальної поведінки. З урахуванням всього вищевикладеного, продовження строку тримання ОСОБА_11 під вартою є не лише юридично необґрунтованим, а й явно непропорційним.

Захисник ОСОБА_9 зазначив, що у сукупності всі наведені обставини: тривалість перебування під вартою, відсутність належних доказів ризиків, ігнорування альтернативних запобіжних заходів, стан здоров`я, міцні сімейні та соціальні зв`язки, позитивна характеристика особи переконливо свідчать, що подальше тримання ОСОБА_11 під вартою не має ані правових, ані фактичних підстав. У зв`язку з цим, захисник ОСОБА_9 просить суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_11 .

Захисник ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження її підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави з підстав, зазначених у письмових запереченнях. Просила визначити обвинуваченому ОСОБА_11 заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Зазначила, що клопотання прокурора є ідентичним з попередніми. Ризики, зазначені прокурором є безпідставними та недоведеними (немає жодних доказів на підтвердження ризиків). Вказала, що ризики з часом зменшуються, однак прокурором не надано цьому оцінки. Не обґрунтовано необхідність тримання під вартою. Просила врахувати характеризуючі дані обвинуваченого, зокрема його стан здоров`я, який на даний час погіршився в умовах СІЗО, а також стан здоров`я його матері, який також погіршився. Зі згоди обвинуваченого інформація про його стан здоров`я була надана прокурору, однак прокурором ця інформація була не врахована у клопотанні про продовження запобіжного заходу. Просила врахувати його міцні соціальні зв`язки, він має дружину та неповнолітню дитину. Звернула увагу, що ОСОБА_11 тривалий час перебуває під вартою. Зазначила, що є люди, які готові внести за нього заставу.

Захисник ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив суд задовольнити частково клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_14 з підстав, які зазначені у його письмових запереченнях. Просив застосувати до ОСОБА_14 цілодобовий домашній арешт із носінням електронного браслету. У випадку, якщо суд прийде до переконання щодо застосування тримання під вартою, захисник просив визначити альтернативний вид тримання під вартою як заставу. Зазначив, що прокурором не доведено ризиків. Звернув увагу суду, що ОСОБА_14 2 роки знаходиться під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу, що є порушенням. Тільки тяжкість покарання не може бути підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження її підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави з підстав, зазначених у письмових запереченнях. Просила застосувати до нього цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю або визначити розмір застави. Зазначила, що прокурором не доведено ризиків.

Захисник ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження її підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави з підстав, зазначених у письмових запереченнях. Просила застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді застави (альтернативний запобіжний захід) або цілодобового домашнього арешту (з носінням електронного браслету). Просила врахувати характеризуючі дані обвинуваченого, зокрема його стан здоров`я. Звернула увагу, що ОСОБА_13 більше двох років перебуває під вартою. Зазначила, що є люди, які готові внести за нього заставу. Зазначила, що клопотання прокурора є ідентичним з попередніми. Ризики, зазначені прокурором є безпідставними та недоведеними (немає жодних доказів на підтвердження ризиків надано тільки характеристику), що порушує право на захист обвинуваченого. Не обґрунтовано необхідність тримання під вартою, не може строк тримання під вартою продовжуватися автоматично.

Захисник ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному строку покладення обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Звернув увагу, що ОСОБА_16 до цього часу не порушував покладені на нього судом обов`язки. Вказав, що ризики є недоведеними та необґрунтованими. До клопотання не долучено матеріалів.

Захисник ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному строку покладення обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Захисник вказує, що клопотання не відповідає вимогам закону і є необґрунтованим, ризики не підтверджені.

Обвинувачені у судовому засіданні підтримали позиції своїх захисників. Крім того, обвинувачені ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 просили застосувати до них альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Зазначили, що клопотання є ідентичними з попередніми, ризики не доведені, вони тривалий час перебувають під вартою.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Щодо клопотань прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_17 строку дії обов`язків, покладених на них судом, то суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_16 , ОСОБА_17 є обвинуваченими в кримінальному провадженні № 0000057 від 18.06.2021.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.05.2022 обвинуваченому ОСОБА_17 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 календарних днів до 23.07.2022 включно. Також визначено альтернативний запобіжний захід щодо ОСОБА_17 у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також визначено обов`язки, які покладаються на обвинуваченого в разі звільнення з-під варти: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування із свідками, експертами та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. Строк дії обов`язків - 2 (два) місяці з моменту внесення застави та звільнення з-під варти.

Також даною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_16 обрано запобіжний захід у вигляді застави та покладено на нього вищевказані обов`язки.

Після внесення за обвинуваченого ОСОБА_17 застави у визначеному судом розмірі його було звільнено з-під варти та він вважається таким, відносно кого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Крім того, ухвалою суду від 16.09.2022 на обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 строком на 2 місяці були покладені наступні обов`язки: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися за межі Івано-Франківської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування із свідками, експертами та іншими обвинуваченими в даному провадженні; здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвалою суду від 09.11.2022 продовжено термін дії покладених на ОСОБА_16 та ОСОБА_17 обов`язків. Ухвалами суду від 04.01.2023, 03.03.2023, 28.04.2023, 14.06.2023, 11.08.2023 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 2 місяці.

Ухвалою суду від 11.08.2023 обсяг покладених на ОСОБА_16 та ОСОБА_17 обов`язків було зменшено, а саме продовжено їм строк дії покладених судом обов`язків, а саме: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) утриматися від спілкування із свідками, експертами; 4) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвалами суду від 06.10.2023, 30.11.2023, 25.01.2024, 15.03.2024, 14.05.2024, 10.07.2024, 29.08.2024, 24.10.2024, 28.11.2024, 08.01.2025, 26.02.2025 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 2 місяці.

07.04.2025 до суду надійшли клопотання прокурора ОСОБА_28 про продовження ОСОБА_16 та ОСОБА_17 строку дії покладених на них обов`язків. Однак у призначеному на 14.04.2025 судовому засіданні клопотання прокурора від 04.04.2025 про продовження строку дії обов`язків не розглянуто у зв`язку з неявкою одного із захисників, у зв`язку з чим визначений ухвалою суду від 26.02.2025 строк дії покладених обов`язків закінчився.

Ухвалою суду від 12.05.2025 судом було задоволено частково клопотання прокурора ОСОБА_28 про покладення на обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_17 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Покладено на цих обвинувачених терміном на 60 днів наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) утриматися від спілкування із свідками, експертами; 4) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. Термін дії обов`язків визначено до 11.07.2025 включно.

Ухвалою суду від 07.07.2025 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 60 днів. Ухвалою суду від 27.08.2025 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 60 днів до 26.10.2025 включно. Ухвалою суду від 20.10.2025 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 60 днів до 19.12.2025 включно. Ухвалою суду від 19.12.2025 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 60 днів до 17.02.2026 включно. Ухвалою суду від 11.02.2026 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 60 днів до 11.04.2026 включно. Ухвалою суду від 20.03.2026 продовжено строк дії покладених на обвинувачених обов`язків терміном на 60 днів до 20.05.2026 включно.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри/обвинувачення не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Таким чином, на даний час підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше 2 місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора у порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 бажають уникнути можливого застосування до них покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років; незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні з метою спотворення доказів стосовно фактичних обставин; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки вони можуть продовжувати вчиняти злочини з метою збагачення.

На думку суду, виконання до цього часу обвинуваченими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 покладених на них судом обов`язків не свідчить про непотрібність їх продовження, а тому продовження строку дії покладених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, сприятиме забезпеченню дієвості кримінального провадження.

Суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити обвинуваченим ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на 2 місяці строк дії покладених судом обов`язків, а саме: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) утриматися від спілкування із свідками, експертами; 4) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Щодо клопотань прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, то суд звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.1 ст.222, ч.1 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.1 ст.306, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_12 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.209, ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_14 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_15 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України, ОСОБА_13 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307, ч.4 ст.28, ч.3 ст.311 КК України.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 06.10.2023 було змінено ОСОБА_11 запобіжний захід із застави на тримання під вартою на строк до 04.12.2023, визначено йому заставу 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 805200,00 грн. та у разі звільнення його з-під варти у зв`язку із внесенням застави, покладено обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування із свідками, експертами; здати на зберігання до Управляння Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. 25 жовтня 2024 року за ОСОБА_11 внесено заставу та ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» його звільнено з-під варти. У подальшому під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження строк дії покладених на ОСОБА_11 обов`язків неодноразово продовжувався.

Ухвалою підготовчого судового засідання Калуського міськрайонного суду від 25.05.2022 обвинуваченому ОСОБА_12 обрано запобіжний захід тримання під вартою, визначено заставу 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 496200,00 грн. та покладено передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки у разі внесення застави, а у подальшому строк дії запобіжного заходу ОСОБА_12 неодноразово продовжувався. 18 листопада 2022 року за ОСОБА_12 внесено заставу та ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» його звільнено з-під варти і таким чином до нього застосовано запобіжний захід - заставу. Під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження строк дії покладених на ОСОБА_12 обов`язків неодноразово продовжувався.

Ухвалою підготовчого судового засідання Калуського міськрайонного суду від 25.05.2022 обвинуваченому ОСОБА_13 обрано запобіжний захід тримання під вартою та визначено заставу 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 496200,00 грн. та покладено передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки в разі її внесення. Під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження строк дії запобіжного заходу ОСОБА_13 неодноразово продовжувався. 05 грудня 2022 року за ОСОБА_13 внесено заставу та цього ж дня ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» його звільнено з-під варти. У подальшому під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження строк дії покладених на ОСОБА_13 обов`язків неодноразово продовжувався.

17.04.2024 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Студінка Калуського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , громадянину України, раніше судимого 28.08.2014 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі, щодо якого щодо якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000057 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України перебуває на розгляді в Калуському міськрайонному суді, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000119 за ч. 3 ст. 307 КК України перебуває на розгляді в Пустомитівському районному суді Львівської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000007 за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України перебуває на розгляді в Калуському міськрайонному суді, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_11 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався. 29.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_11 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 29 березня 2025 року включно. 18.02.2025 ОСОБА_11 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 311 КК України.

17.04.2024 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Студінка Калуського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , громадянину України, раніше не судимого, щодо якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000057 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України перебуває на розгляді в Калуському міськрайонному суді, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000119 за ч. 3 ст. 307 КК України перебуває на розгляді в Пустомитівському районному суді Львівської області, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_12 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався. 29.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_12 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 29 березня 2025 року включно. 18.02.2025 повідомлену підозру ОСОБА_12 змінено та за новими епізодами повідомлено йому про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

17.04.2024 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Студінка Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, щодо якого 18.05.2022 обвинувальний акт за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України перебуває на розгляді в Калуському міськрайонному суді, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 ОСОБА_13 слідчими суддею Івано-Франківського міського суду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначено заставу в сумі 908400,00 грн, та у разі її внесення, покладено передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 01.05.2024 задоволено апеляційну скаргу прокурора, ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 19.04.2024 про обрання щодо ОСОБА_29 запобіжного заходу скасовано, постановлено нову ухвалу, якою до підозрюваного ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу, на строк до 15.06.2024. В подальшому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави ОСОБА_13 слідчими суддями Івано-Франківського міського суду неодноразово продовжувався. 29.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_13 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 29 березня 2025 року включно. 25.02.2025 раніше повідомлену підозру ОСОБА_13 змінено та за новими епізодами повідомлено йому про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

17.04.2024 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , громадянину України, раніше не судимого, щодо якого 14.05.2021 обвинувальний акт за ч. 2 ст. 296 КК України скеровано в суд, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_14 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався. 30.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_14 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 30 березня 2025 року включно. 18.02.2025 раніше повідомлену підозру ОСОБА_14 змінено та за новими епізодами повідомлено йому про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

17.04.2024 ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Студінка Калуського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, раніше не судимого, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. 18.04.2024 ОСОБА_15 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України. 19.04.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_15 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався. 29.01.2025 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_15 продовжено міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 29 березня 2025 року включно. 18.02.2025 раніше повідомлену підозру ОСОБА_15 змінено та за новими епізодами повідомлено йому про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

14 травня 2024 року Калуським міськрайонним судом у кримінальному провадженні № 0000057 частково задоволено клопотання прокурора та запобіжний захід ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 змінено із застави на тримання під вартою, без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу. В подальшому строк дії запобіжного заходу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 судом продовжувався.

29.01.2025 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 29.03.2025. 30.01.2025 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ОСОБА_14 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до 30.03.2025. 21.03.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 20.05.2025. 12.05.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 11.07.2025. 07.07.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 07.09.2025. 27.08.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 26.10.2025. 20.10.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 19.12.2025. 19.12.2025 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 17.02.2026. 11.02.2026 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 12.04.2026. 20.03.2026 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 19.05.2026.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначена у клопотанні підозра має місце і підтверджуються достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, перелік яких міститься у клопотаннях, то є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

При цьому, обставини здійснення обвинуваченими конкретних дій та доведеність їх винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки хору їх належності та допустимості будуть перевірені на оцінені під час судового розгляду по суті, а саме на стадії дослідження доказів.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Пунктами 4, 5 частини 2 статті 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених, судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, характеризуючі дані про особи обвинувачених, та інші обставини в їх сукупності.

Суд враховує характеризуючі дані обвинувачених, зокрема те, що: ОСОБА_11 одружений, має дружину та сина 2019 року народження; його матір хворіє та має групу інвалідності; ОСОБА_11 є засновником благодійного фонду та займався громадською роботою; зареєстрований як фізична особа-підприємець; однак він є раніше судимим. Також суд враховує стан здоров`я ОСОБА_11 , якому встановлено медичний діагноз. Суд враховує, що медична допомога надається ОСОБА_11 в умовах установи ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», йому призначено медикаментозне лікування та дієту. Також суд враховує, що обвинуваченому ОСОБА_11 було забезпечено належне медичне обстеження 27.03.2026 в КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», йому призначено медикаментозне лікування. Тобто, медична допомога ОСОБА_11 надається належним чином. Суд враховує характеристику ОСОБА_11 з ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» від 27.04.2026, в якій зазначено, що за час тримання в установі характеризується посередньо, законні вимоги адміністрації ОСОБА_11 виконує.

ОСОБА_12 раніше не судимий; має маму та дві неповнолітні сестри (батько яких помер), які отримують допомогу малозабезпеченій сім`ї. ОСОБА_12 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Також судом враховано стан здоров`я ОСОБА_12 , якому встановлено медичний діагноз. Суд враховує, що медична допомога надається ОСОБА_12 в умовах установи ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», йому надано дієтичне харчування та призначено медикаментозне лікування. Суд враховує його характеристику з ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» від 27.04.2026, в якій зазначено, що за час тримання в установі характеризується посередньо, законні вимоги адміністрації ОСОБА_12 виконує.

Суд також враховує стан здоров`я ОСОБА_13 , а також те, що він є раніше несудимим. ОСОБА_13 до затримання був працевлаштований на ТОВ «Калуський Комбінат хлібопродуктів» водієм - автонавантажувача. Суд також враховує, що його мати хворіє. Суд враховує характеристику ОСОБА_13 з ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» від 27.04.2026, в якій зазначено, що за час тримання в установі ОСОБА_13 характеризується посередньо, законні вимоги адміністрації ОСОБА_13 виконує.

Суд також враховує стан здоров`я ОСОБА_14 , а також те, що він є раніше несудимим. Суд враховує характеристику ОСОБА_14 з ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» від 27.04.2026, в якій зазначено, що за час тримання в установі він характеризується негативно, законні вимоги адміністрації виконує. Суд також враховує, що ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.01.2026 справу за обвинувальним актом щодо ОСОБА_14 у вчинені кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України було закрито на підставі ст. 49 КК України (у зв`язку із закінченням строків давності), тобто за нереабілітуючих обставин.

Суд також враховує стан здоров`я ОСОБА_15 , а також те, що він є раніше несудимим. Суд враховує, що його батько та бабуся хворіють. Суд враховує характеристику ОСОБА_15 з ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» від 27.04.2026, в якій зазначено, що за час тримання в установі він характеризується посередньо, законні вимоги адміністрації ОСОБА_15 виконує.

При розгляді даного клопотання суд також враховує, що відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в інших судах розглядаються інші кримінальні справи.

Обвинуваченим ОСОБА_11 надано суду ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.08.2025 по кримінальному провадженню про обвинувачення його за ч.1 ст.135 та ч.2 ст.286 КК України, згідно якої справу за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчинені кримінального правопорушення за ч.1 ст.135 КК України було закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КК України (у зв`язку із відмовою потерпілих від обвинувачення). Проте на розгляді суду залишається кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_11 за ч.2 ст.286 КК України.

Що стосується можливості офіційного працевлаштування обвинувачених, то це не спростовує наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Щодо твердження захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що прокурором в клопотанні про продовження обвинуваченому ОСОБА_11 строку дії запобіжного заходу не було зазначено інформації щодо його стану здоров`я (та не долучено відповідних довідок), то суд зазначає, що прокурор при подачі клопотання долучає ті документи, які вважає за необхідне. При цьому, долучені медичні документи ОСОБА_11 були враховані судом при розгляді даного клопотання.

Суд враховує, злочини у вчиненні яких підозрюються обвинувачені, у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких. Також судом враховується суспільна небезпечність злочинів в яких обвинувачуються обвинувачені.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що у судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які продовжують існувати та які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: пункти перший, третій, четвертий, п`ятий вказаної статті. Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини:

- переховуватися від суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки обвинувачені, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ними злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винними у вчиненні злочинів, можуть переховуватись від суду.

- незаконно впливати на свідків, експертів та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження обвинуваченим стало відомо про обсяг зібраних доказів, у тому числі про зміст наданих свідками показань, які можуть бути визнані такими, що викривають його та інших обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів. В ході судового розгляду свідків ще не допитано. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків. Обвинувачені знають персональні дані свідків і зміст наданих ними свідчень на досудовому розслідуванні. Тому існує вірогідність незаконного впливу на них зі сторони обвинувачених з метою зміни показань та спотворення доказів. Також в судовому засіданні не були допитані експерти. Крім того, обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 знайомі один з одним. Їм пред`явлено в обвинувачення, серед іншого і участь у складі злочинної організації, тому шляхом вмовляння, погроз зможуть впливати на покази один одного;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки перебуваючи на волі обвинувачені можуть не з`являтися на виклики до суду і таким чином перешкоджати у здійсненні судового розгляду у розумні строки;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки обвинувачені обвинувачуються у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, тому є підстави вважати, що вони, з метою одержання доходів продовжать вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним виготовленням, придбанням, перевезенням з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

Крім того, суд не вважає слушними доводи захисників про те, що застосування запобіжного заходу неможливе без дослідження доказів. Суд приймає рішення виходячи з обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті та інших документів наданих сторонами кримінального провадження. На даній стадії справи суд позбавлений повноважень досліджувати докази, надавати їм оцінку, робити висновки щодо винуватості чи невинуватості обвинувачених.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності» за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, передбачених пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо твердження захисників про можливість застосування обвинуваченим на даний час більш м`яких запобіжних заходів, то суд зазначає, що зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання (продовження) запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому суддя на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або його виконання. Захисниками не обґрунтовано підстави для зміни запобіжного заходу чи застосування більш м`якого запобіжного заходу, не надано доказів, які підтверджують виникнення нових обставин, які можуть вплинути на вирішення даного питання.

Зокрема, зазначені захисниками факти про хвороби обвинувачених не свідчать про зменшення встановлених судом ризиків. Крім того, медична допомога надається їм в умовах Івано-Франківської установи виконання покарань № 12, де вони на даний час утримуються. Можливість офіційного працевлаштування обвинувачених не спростовує наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо можливості застосування обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 більш м`якого запобіжного заходу суд дійшов висновку, що застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою (в тому числі цілодобовий домашній арешт) є недостатнім для запобігання встановленим ризикам, оскільки таке буде залежати виключно від волі самих обвинувачених, а їх порушення не матиме для них очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Крім того, судом не встановлено виняткових обставин, які б давали підставу не застосовувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Слід зазначити, що збут вказаними особами особливо небезпечного наркотичного засобу міг вкрай негативно вплинути на суспільство в цілому та спричинити особливо тяжкі наслідки здоров`ю громадян. У всьому світі посилюється боротьба з незаконним обігом наркотиків серед населення, посилюється кримінальна відповідальність за такі злочини, тому кожен, хто має намір вчиняти такий злочин, чи підозрюється у вчиненні такого злочину чи вже вчинив його, повинен усвідомлювати, що відповідальність буде суворою і невідворотною.

Доводи захисту (зокрема наявність осіб, які готові внести заставу за обвинувачених) не дають достатніх підстав суду для визначення (на даній стадії судового розгляду) застави як альтернативного заходу, та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Суд також звертає увагу, що до обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вже було застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та було покладено на них обов`язки, передбачені ст.177 КПК України. Однак у зв`язку з невиконанням покладеного на них судом обов`язку, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ухвалою суду від 14.05.2024 було змінено запобіжний захід у виді застави на тримання під вартою без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу. Ухвалою суду від 29.08.2024 заставу звернуто в дохід держави. Дану ухвалу було залишено без змін Івано-Франківським апеляційним судом 08.10.2024.

Враховуючи вищезазначені ризики, суд приходить до висновку про необхідність продовжити застосування до вказаних обвинувачених запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні при вирішенні клопотань забезпечено змагальність, а також право на оскарження судового рішення. Відтак продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених у виді тримання під вартою без визначення альтернативного розміру застави не може вважатися свавільним.

Враховуючи викладене та те, що 19.05.2026 закінчується строк дії застосованих щодо обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 запобіжних заходів, а застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинувачених не дозволить запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні, то суд приходить до переконання, що слід задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченим запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 27, 31, 177, 178, 183, 194, 199, 201, 331, 369-372, 376, 532 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії покладених судом обов`язків задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на 2 місяці строк дії покладених судом обов`язків, а саме:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) утриматися від спілкування із свідками, експертами;

4) здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків визначити до 08.07.2026 включно.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , що в разі невиконання покладених на них обов`язків до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали для виконання в частині покладених обов`язків направити Калуському РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів до 07.07.2026 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів до 07.07.2026 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів до 07.07.2026 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів до 07.07.2026 включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на 60 днів до 07.07.2026 включно.

Тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Копію ухвали для виконання в частині продовження запобіжного заходу - тримання під вартою направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», та вручити обвинуваченим і прокурору негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу тримання під вартою може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та оголошено 13.05.2026 о 08:30 год.

Головуючий