Справа № 344/9879/26
Провадження № 1-кс/344/4017/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області майор поліції ОСОБА_3 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000293 від 22.05.2026,-

В С Т А Н О В И Л А:

25.05.2026 слідчий ОСОБА_3 за погодженням прокуратура ОСОБА_4 , звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що 21.05.2026 в селищі Битків приблизно в обідній час, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зустрілись по місцю проживання останнього, де спільно вживали алкогольні напої.

Близько 18:00 ОСОБА_5 пішов додому, а ОСОБА_7 на мотоциклі підвіз ОСОБА_6 до вул. Битківчик, де залишив його. ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, йдучи по вулиці побачив свого знайомого ОСОБА_8 , в якого попросив цигарку. ОСОБА_8 відповів що не має цигарки. Почувши відмову ОСОБА_6 розізлився, розпочав одразу конфлікт із потерпілим, під час якого в нього виник умисел на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, наніс руками удари по голові ОСОБА_8 внаслідок чого він впав. Надалі ОСОБА_6 взявши потерпілого за одяг відтягнув його до берега річки, де продовжив наносити тілесні ушкодження в різні ділянки тіла.

Надалі, ОСОБА_6 зателефонував до ОСОБА_5 та попросив підійти до нього. Коли ОСОБА_5 прийшов, він побачив ОСОБА_6 , який стояв біля закривавленого ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, почали обоє наносити руками та ногами в різні ділянки тіла тілесні ушкодження ОСОБА_8 , який не чинив їм будь-якого опору. Надалі взявши до рук дерев`яні палиці, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії, почали наносити удари палицями в різні частини тіла ОСОБА_8 , а ОСОБА_5 викинувши палицю, взяв до рук камінь та наніс ним декілька ударів по обличчю потерпілого, який лежав на землі. Після спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відтягнули потерпілого до річки, де залишили та пішли по місцю свого проживання.

Цього ж дня, ОСОБА_8 був госпіталізуваний до Надвірнянської ЦРЛ, де під час надання реанімаційних заходів помер.

22 травня 2026 року в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України затриманий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, під час обшуку якого вилучено: гаманець коричневого кольору у якому знаходиться банківська карта Приват Банк № НОМЕР_1 ; банківська карта Приват Банк № НОМЕР_2 ; банківська карта monobank № НОМЕР_3 ; штани чорного кольору із нашаруванням бруду; куртка темного кольору із білими повздовжніми полосами та емблемою «ULTRASPORT» із нашаруванням бруду та речовини бурого кольору; футболка з довгим рукавом темного кольору; кепка чорного кольору із нашаруванням бруду; мобільний телефон марки ZTE Blade A55 із № НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 .

23 травня 2026 року винесено постанову про визнання вилучених речей речовими доказами та передачу їх на зберігання.

Вилучені речі мають суттєве значення по кримінальному провадженню, можуть містити на собі сліди кримінального правопорушення, іншу інформацію щодо вчинення кримінального правопорушення, з метою запобігання можливості їх зникнення, втрати, приховування, пошкодження, псування, знищення та перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та для проведення експертиз, у слідчого виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Слідчий у судове засідання не з`явилася, подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує повністю, просив його задоволити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити без його участі, щодо задоволення клопотання не заперечує.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому засіданні, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000293 від 22.05.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України..

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.05.2026, під час затримання особи ОСОБА_9 було виявлено та вилучено : гаманець коричневого кольору у якому знаходиться банківська карта Приват Банк № НОМЕР_1 ; банківська карта Приват Банк № НОМЕР_2 ; банківська карта monobank № НОМЕР_3 ; штани чорного кольору із нашаруванням бруду; куртка темного кольору із білими повздовжніми полосами та емблемою «ULTRASPORT» із нашаруванням бруду та речовини бурого кольору; футболка з довгим рукавом темного кольору; кепка чорного кольору із нашаруванням бруду; мобільний телефон марки ZTE Blade A55 із № НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , які постановою слідчого від 23.05.2026 визнано речовими доказами.

Згідно з ч.1ст.167 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу(речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Встановлені органом досудового розслідування обставини кримінального правопорушення та відомості, які можуть бути виявлені на вилучених мобільних телефонах, документах дають підстави для висновку, що вони можуть бути доказом у вказаному кримінальному провадженні за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до п.2 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

На цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відтак, вилучені речі, відповідають ознакам ст.98 КПК України, як предмети, які можуть зберігати на собі сліди правопорушення та містити інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що підлягають перевірці під час досудового розслідування за допомогою низки слідчих (розшукових) дій, з метою забезпечення доказової бази, перевірки встановлених обставин саме у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи, що в даному кримінальному провадження проводиться досудове розслідування, а ризики знищення, приховування, пошкодження, псування майна, його відчуження, яке є речовим доказом, з метою уникнення кримінальної відповідальності, є цілком реальними.

Накладення арешту на вилучене майно з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності у кримінальному провадженні підозри чи цивільного позову. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин, з метою забезпечення кримінального провадження, запобіганню зникненню, втрати або пошкодження майна чи настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженні, слідчий суддя, дійшла висновку, за необхідне накласти арешт на зазначені вище речі, що з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами може мати суттєве значення для встановлення обставин саме у даному кримінальному провадженні, № 0000293 від 22.05.2026,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

При цьому належить врахувати, що арешт майна має тимчасовий характер в межах строку досудового розслідування, який спрямований на ефективне забезпечення його проведення у розумний строк, а межі досудового розслідування у часі визначені.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на речі, вилучені 22.05.2026 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: гаманець коричневого кольору у якому знаходиться банківська карта Приват Банк № НОМЕР_1 ; банківську карту Приват Банк № НОМЕР_2 ; банківську карту monobank № НОМЕР_3 ; штани чорного кольору із нашаруванням бруду; куртку темного кольору із білими повздовжніми полосами та емблемою «ULTRASPORT» із нашаруванням бруду та речовини бурого кольору; футболку з довгим рукавом темного кольору; кепку чорного кольору із нашаруванням бруду; мобільний телефон марки ZTE Blade A55 із № НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (ухвали).

Повна ухвала - 25.05.2026.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1