Справа № 147/122/24
Провадження № 1-кп/147/20/26
УХВАЛА

іменем України

05 травня 2026 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні у приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000137 від 21.08.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

встановив:

У провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 000137 від 21.08.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року задоволено клопотання прокурора, судове провадження у справі зупинено до звільнення з військової служби обвинуваченого ОСОБА_4 призваного на особливий період.

06 листопада 2025 року на адресу Тростянецького районного суду Вінницької області від командира військової частини НОМЕР_1 у відповідь на запит суду надійшло повідомлення з якого встановлено, що солдат ОСОБА_4 вважається таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (не повернувся після закінчення терміну відпустки).

Ухвалою суду від 07 листопада 2025 року постановлено: поновити провадження справі про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України; призначити відкрите судове засідання у справі №147/122/24 на 10:00 годину 03 грудня 2025 року в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області.

Судові засідання неодноразово відкладалися, у зв`язку із неприбуттям обвинуваченого, а також у зв`язку із тим, що на адресу суду поверталися судові повістки адресовані обвинуваченому за адресою його проживання, як невручені із відмітками поштового відділення зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою".

У судовому засіданні 16 квітня 2026 року прокурор просила зупинити провадження у справі, оголосити обвинуваченого ОСОБА_4 у розшук, з метою встановлення його місцезнаходження, оскільки наразі його місце перебування невідоме, в той час, як привід застосувати немає можливості через відсутність обвинуваченого за місцем проживання, та відсутності відомостей про його місцезнаходження. Та просила також надати дозвіл на його затримання з метою приводу до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 16 квітня 2026 року, зокрема, постановлено: клопотання прокурора задовольнити; оголосити у розшук обвинуваченого ОСОБА_4 ; організацію виконання розшуку доручити ВП №3 (м. Ладижин) Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області та контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області; до виконання розшуку судове провадження зупинити; надати дозвіл ВП №3 (м. Ладижин) Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області на затримання оголошеного в розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , та зобов`язати протягом тридцяти шести годин, з моменту затримання, доставити його до Тростянецького районного суду Вінницької області.

Ухвалою суду від 05 травня 2026 року у зв`язку із затриманням обвинуваченого ОСОБА_4 провадження у справі поновлено та рот значено судове засідання з метою розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою підтримала в повному обсязі, з підстав наведених у ньому, зазначила про наявність ризиків передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про про обрання запобіжного захову у виді тримання під вартою. Так обвинувачений зазначив, що працівник ТЦК та СП ОСОБА_6 переконав його в тому, якщо він піде служити справу за ст. 336 КК України закриють, він погодися і його відразу ж направили у Гайсин провели ВЛК без будь-яких аналізів і направили на проходження військової служби, однак він не повернувся з відпустки до військової частини і весь цей період не проживав за адресою місця проживання, а перебував у Жмеринці, тому він не знав, що провадження у справі триває, як і не знав про потребу прибути до суду. Зазначив, що наразі він близько тижня перебуває у військовій частині НОМЕР_1 і бажає продовжити проходження військової служби. Зазначив що після його мобілізації він не знав про те, що кримінальне провадження відносно нього триває.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно зі ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою, водночас їх наведено в порядку зростання ступеню суворості.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинувачується, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан, тощо (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Стаття 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Отже, запобіжні заходи застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України. Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як зазначено вище, ухвалою суду від 18 листопада 2024 року судове провадження у справі зупинено до звільнення з військової служби обвинуваченого ОСОБА_4 призваного на особливий період, а 07 листопада 2025 року провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду.

Відповідно до ч.7 ст.42 КПК України протягом усього часу з моменту набуття певною особою статусу обвинуваченого, на неї покладено певні процесуальні обов`язки, а саме: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

З часу поновлення провадження у справі 07 листопада 2025 року та на час оголошення обвинуваченого у розшук відповідно до ухвали суду від 16 квітня 2026 року, до суду поверталися конверти адресовані обвинуваченому з відмітками відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», водночас, як повідомив обвинувачений у цей період він не знаходився за місцем проживання, а знаходився у м. Жмеринка, наразі перебуває у с. Верхівка у військовій частині НОМЕР_1 , як особа, яка самовільно залишила військову частину.

Враховуючи відсутність доказів належного повідомлення обвинуваченого про дату, час та місце розгляду справи відсутні підстави вважати, що ним не виконувалися процесуальні обов`язки, в тому числі прибуття на виклик суду, як і повідомлення про поважність причин неприбуття, а тому станом на час розгляду клопотання прокурора, на думку суду не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

Стосовно доводів обвинуваченого про те, що він наразі знаходиться на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , суд зазначає, що з протоколу затримання від 05.05.2026 випливає, що ОСОБА_4 затримано у с. Верхівка Гайсинського району Вінницької області, водночас доказів перебування ОСОБА_4 у складі тимчасово прикомандированого до військової частини НОМЕР_1 суду не надано, а тому підстави для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту станом на час розгляду клопотання відсутні.

Водночас враховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані судом, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора та застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Так, відповідно до ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що обвинувачений обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак, перед судом повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити ним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, судом повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку обвинуваченого.

Під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання суд виходить з обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого злочину.

Досліджуючи подане клопотання, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, а ОСОБА_4 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а обставини здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час судового розгляду.

Аналізуючи наведені ризики в клопотанні суд враховує, що ризик можливого переховування від суду існує, враховуючи, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак за адресою місця проживання тривалий час не перебував, а знаходився у іншому районному центрі; обвинувачується у вчинені нетяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, та матиме реальну можливість переховуватися від суду, так як цілком розуміє, що в разі доведення його вини в судовому порядку, йому буде призначено покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, що може спонукати його до переховування, а саме зміни місця проживання.

На переконання суду, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Отже, оцінюючи можливість обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає такі дії цілком вірогідними в будь-який момент кримінального провадження.

Під час встановлення наявності ризику впливу на свідків суд враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, 352, ч. 4 ст. 95 КПК України, з огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

З урахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, в силу характеру інкримінованого кримінального правопорушення для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, на теперішній час,є запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 днів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 181, 194, 196, 314, 314-1, 369, 372, 394 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 60 днів з визначенням строку дії до 04 липня 2026 року включно з покладенням наступних обов`язків:

- з`являтися до Тростянецького районного суду Вінницької області за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від будь-якого спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено о 12:10 годині 06 травня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1