Провадження № 1-в/344/7/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої вирішується питання

припинення примусових заходів

медичного характеру

в амбулаторних умовах ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду заяву лікаря-психіатра КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» ОСОБА_6 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

В С Т А Н О В И В:

Лікар-психіатр КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» ОСОБА_6 звернулася з заявою про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_7 . Заява мотивована тим, що ОСОБА_7 надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2025. Спостерігався 6 разів (1 раз на місяць) у лікаря-психіатра диспансерного відділення консультативної поліклініки КНП ПОКЦПЗ ІФ ОР, за пацієнтом не спостерігалося неадекватних та загрозливих реакцій чи вчинків, що дає можливість припинити застосування примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах.

У судовому засіданні заявник - лікар-психіатр КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» заяву підтримала та зазначила, що ОСОБА_7 установлено діагноз: параноїдна шизофренія. Оскільки поведінка пацієнта впорядкована, неконфліктна, відкритий розмовному контакту, мислення послідовне, ризику небезпечної поведінки щодо себе та оточуючих не виявлено, то згідно рішення ЛКК від 08.12.2025 просила припинити щодо ОСОБА_7 застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Зазначила, що на даний час щодо ОСОБА_7 установлено діагноз: Параноїдна шизофренія. Пацієнт не одужав.

У судовому засіданні ОСОБА_7 зазначив, що ПЗМХ щодо нього застосовуються нетривалий час і він потребує подальшого лікування. Просив у задоволенні заяви лікаря-психіатра про припинення застосування ПЗМХ відмовити.

Захисник просив відмовити у задоволенні заяви лікаря-психіатра про припинення застосування ПЗМХ щодо ОСОБА_7 та продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_7 ще на 6 місяців.

Прокурор заперечив щодо задоволення заяви лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради», зазначивши, що ПЗМХ щодо ОСОБА_7 застосовуються незначний час, пацієнт не одужав і потребує продовження лікування.

Після заслуховування думки інших учасників судового провадження лікар-психіатр КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» ОСОБА_6 позицію у справі змінила і просила відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №218 від 15.05.2025, ОСОБА_7 страждав на хронічний психічний розлад у формі шизофренії параноїдної форми під час вчинення інкримінованого йому діяння (самовільне залишення військової частини 09.07.2024), що позбавило його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними; страждає на хронічне психічне захворювання шизофренію, параноїдна форма, у теперішній час, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2025 у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, щодо ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги.

Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру від 08.12.2025, стан ОСОБА_7 такий, що дає можливість припинити застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання примусової психіатричної допомоги в амбулаторних умовах.

Відповідно до ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ч.2 ст.94 КК України, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно з ст.95 КК України та ст. 514 КПК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Відповідно до ч.1 ст.515 КПК України, у разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу або в неї настав тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки, які позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, суд на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів своєю ухвалою припиняє застосування примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, єдиною підставою для припинення застосування примусових заходів медичного характеру згідно ст.515 КПК України є видуження особи від психічної хвороби/тимчасового розладу психічної діяльності/хворобливого стану психіки, які позбавляли особу можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Під час судового засідання установлено, що ОСОБА_7 не видужав, його діагноз згідно висновку комісії лікарів психіатрів від 08.12.2025 такий самий, як і був згідно з висновком судово-психіатричного експерта №218 від 15.05.2025 та який став підставою застосування до нього ПЗМХ параноїдна шизофренія F 20.0.

КПК не передбачає такої підстави для припинення застосування ПЗМХ як пацієнт регулярно звертався на прийом, приймав підтримуючу терапію, характеризував власний стан як стабільно покращений, підтримував належну комунікацію з близькими, працевлаштувався, за пацієнтом не спостерігалося неадекватних та загрозливих реакцій чи вчинків, які наведено у заяві лікаря-психіатра та висновку комісії лікарів-психіатрів від 08.12.2025 як підставу клопотати перед судом про припинення застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Суд також звертає увагу, що згідно ч.2 ст.515 КПК України постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення досудового розслідування чи судового провадження.

Строк давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КПК України, за якою до нього застосовано ПЗМХ у виді амбулаторної психіатричної допомоги, на даний час не закінчився.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 92-95 КК України, керуючись ст.ст. 512, 514, 515 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви лікаря-психіатра КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» ОСОБА_6 про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо ОСОБА_7 - відмовити.

Застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2025 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , продовжити на шість місяців.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_8