Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/307/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 393/695/24 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2026 року, якою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто по 16.05.2026 включно, без визначення застави

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу районного суду про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого скасувати. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на підставі п.12 ч.1 ст.537 КПК України тимчасово залишити обвинуваченого ОСОБА_4 в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» на час судового розгляду даного кримінального провадження, мотивуючи тим, що ухвала суду є необґрунтованою. Так, ризики, на які посилається прокурор у своєму клопотанні та, які передбачені ст. 177 КПК України, фактично відсутні та належними доказами не підтверджені. На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком у справі № 393/658/23, який набрав законної сили. За таких обставин твердження прокурора про можливість переховування обвинуваченого від суду або вчинення ним інших кримінальних правопорушень є надуманими, оскільки навіть у разі не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він фактично залишатиметься у місцях позбавлення волі для відбування призначеного покарання. В той же час, під час розгляду клопотання прокурора обвинувачений просив залишити його у слідчому ізоляторі саме на підставі положень ст. 537 КПК України у зв`язку з розглядом даного кримінального провадження. Однак суд першої інстанції не надав належної оцінки зазначеним обставинам та доводам обвинуваченого і безпідставно продовжив застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У провадженні Новгородківського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження за №0000408 від 24.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

18 березня 2026 року ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області щодо обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та особу обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений, не працюючий, осіб на утриманні не має, тобто не має стійких соціальних зв`язків. Суд також врахував, що обвинувачений є військовослужбовцем Збройних Сил України. На думку суду, ризики, які зазначені у клопотанні прокурора, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення продовжують існувати і є реальними, так як обвинувачений має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.

Прокурор та захисник, подали клопотання про розгляд апеляційної скарги захисника без їх участі, клопотання обвинувачений про участь під час розгляду апеляційної скарги не заявляв, а тому апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження №0000408 від 24.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою на 60 днів.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 на більш м`який.

Враховано також і наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, а також існування ризиків переховування останнього від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, існують підстави вважати, що продовжують існувати вказані ризики, зазначені прокурор у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на даній стадії розгляду справи підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому не встановлені, і лише такий запобіжний захід, який хоча і є винятковим, проте спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Судом першої інстанції також враховано, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину полягає у відсутності стійких соціальних зв`язків обвинуваченого, крім того останній раніше судимий за корисливий злочин, обвинувачується у злочині, вчиненому в період, коли перебував на заставі в іншому кримінальному провадженні, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків вчинення обвинуваченим повторних кримінальних правопорушень та зважаючи на тяжкість покарання, яке йому може загрожувати, особливо в умовах воєнного стану зростає ризик переховуватись від суду.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність на даний час фактів втечі обвинуваченого, не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, належна процесуальна поведінка обвинуваченого та відсутність спроб реалізації ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Підстав, які б виключали можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачається, доказів на підтвердження неможливості на даний час перебування ОСОБА_4 під вартою, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та їх існування на час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченого є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики з їх обґрунтуванням у клопотанні прокурора, дослідженні судом першої інстанції та цим обставинам надано належну правову оцінку.

Доводи захисника щодо неможливості продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з посиланням на те, що обвинувачений відбуває покарання за вироком Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 10.06.2024 року, не є обгрунтованими, оскільки враховуючи обмежений об`єм матеріалів наданих суду апеляційної інстанції для розгляду цієї категорії справ, достеменні дані, що ОСОБА_4 відбуває покарання в місцях позбавлення волі на момент продовження строків тримання під вартою відсутні.

З урахуванням наданих матеріалів та встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а висновок про необхідність продовження строку тримання під вартою правильним, обмеження права обвинуваченого на свободу в цьому випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти ймовірній реалізації ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2026 року щодо ОСОБА_4 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: