Справа № 127/1178/26
Провадження №11-п/801/25/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України подання Вінницького міського суду Вінницької області про направлення до іншого суду клопотання прокурора Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005147 від 01.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького апеляційного суду надійшло подання Вінницького міського суду Вінницької області про визначення підсудності клопотання прокурора Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005147 від 01.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Подання мотивовано тим, що зазначене клопотання прокурора не відноситься до територіальної підсудності Вінницького міського суду Вінницької області, оскільки кримінальне провадження не пов`язане з територією його юрисдикції, а також відсутні інші передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для розгляду такого клопотання цим судом. У зв`язку з наведеним, з метою забезпечення дотримання правил підсудності та належної організації судового розгляду, місцевий суд звернувся до апеляційного суду з поданням про визначення територіальної підсудності зазначеного клопотання прокурора.

Розглянувши подання, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Колегія суддів виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Частиною 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Зміст диспозиції цієї норми свідчить про підвищену суспільну небезпечність відповідного діяння, обумовлену особливим правовим режимом та необхідністю забезпечення належного функціонування Збройних Сил України в умовах збройної агресії.

За своєю правовою природою кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, належить до категорії триваючих злочинів, оскільки воно характеризується безперервним невиконанням військовослужбовцем установленого законом обов`язку перебувати на військовій службі. Протиправний стан у такому разі зберігається у часі з моменту самовільного залишення військової частини або нез`явлення на службу і триває доти, доки особа не припинить ухилення від виконання обов`язків військової служби.

З огляду на триваючий характер зазначеного кримінального правопорушення, момент його закінчення пов`язується не з початком протиправної поведінки, а з моментом її фактичного припинення, тобто з поверненням військовослужбовця до військової частини або до місця служби. Саме цей момент має вирішальне значення для визначення завершеності злочину та, відповідно, для встановлення місця його вчинення у процесуальному розумінні.

У зв`язку з цим при визначенні територіальної підсудності у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, підлягає врахуванню лише місце його припинення як момент закінчення злочину. Такий підхід узгоджується із загальними засадами кримінального процесуального законодавства та забезпечує правильне застосування правил територіальної юрисдикції.

Отже, саме місце фактичного припинення самовільної відсутності військовослужбовця на службі є юридично значущим для цілей визначення суду, уповноваженого здійснювати розгляд відповідного клопотання або кримінального провадження в цілому, що виключає формальне зведення питання підсудності виключно до місця початку протиправних дій.

З матеріалів подання та доданого до нього клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності вбачається, що останній не з`явився для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , дислокованої у Покровському районі Донецької області, а на час ухилення від проходження військової служби перебував за місцем проживання в Одеській області. Водночас жодна з наведених обставин не пов`язана з територіальною юрисдикцією Вінницького міського суду Вінницької області, що обґрунтовано зазначено у поданні місцевого суду.

Разом із тим із цього ж клопотання вбачається, що ОСОБА_5 прибув до військової частини НОМЕР_2 , розташованої у АДРЕСА_1 , чим фактично припинив вчинення триваючого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Отже, місце закінчення кримінального правопорушення знаходиться в межах територіальної юрисдикції судів Вінницької області, що має вирішальне значення для визначення підсудності відповідно до ст. 32 КПК України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що клопотання прокурора про звільнення особи від кримінальної відповідальності підлягає розгляду судом за місцем припинення кримінального правопорушення, тобто судом, у межах територіальної юрисдикції якого розташована військова частина НОМЕР_2 . З огляду на це підстави для визначення іншої територіальної підсудності в порядку ст. 34 КПК України відсутні.

Згідно з ч. 9 ст. 615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Разом із тим матеріали подання не містять будь-яких даних, які б свідчили про наявність таких об`єктивних перешкод для здійснення судового розгляду судом, у межах територіальної юрисдикції якого було припинено триваюче кримінальне правопорушення. Подання не містить посилань на факти неможливості функціонування відповідного суду, обмеження доступу до правосуддя, небезпеку для учасників кримінального провадження чи інші обставини, що унеможливлювали б розгляд клопотання у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку відсутні правові та фактичні підстави для визначення територіальної підсудності клопотання прокурора в порядку ст. 34 КПК України. Клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності підлягає розгляду судом, у межах територіальної юрисдикції якого було припинено кримінальне правопорушення, а тому подання місцевого суду не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 615 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання Вінницького міського суду Вінницької області відмовити.

Матеріали клопотання прокурора Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005147 від 01.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, повернути для розгляду до Вінницького міського суду Вінницької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3