Справа № 308/2740/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 за погодженнямпрокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000009 від 10.01.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, -

встановив:

23 лютого 2026 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 за погодженнямпрокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000009 від 10.01.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку січня 2026 року ОСОБА_5 , маючи умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення громадян України, які підлягають мобілізації під час дії воєнного стану, через державний кордон України до країн Європейського Союзу, за грошову винагороду, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі, усвідомлюючи, що для успішної реалізації злочинного умислу щодо здійснення незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України необхідні спільні дії кількох осіб, вступив у злочинну змову з рядом невстановлених досудовим розслідуванням осіб, із якими узгодив план спільних дій та участь на кожному етапі незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон.

При цьому, ОСОБА_5 , для пошуку осіб, які мали намір покинути територію України, з метою організації незаконного переправлення таких осіб через державний кордон поза межами пунктів пропуску, використовуючи в якості каналу спілкування із такими особами засоби мобільного зв`язку, на початку січня 2026 року підшукав кількох громадян для їх незаконного переправлення через державний кордон, зокрема ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так особі, яка була залучено до конфіденційного співробітництва - ОСОБА_6 у ході телефонної розмови достовірно невстановлена досудовим розслідуванням особа на початку лютого 2026 року повідомила, що переправлення через державний кордон України відбудеться за грошову винагороду в розмірі 11000 (одинадцять тисяч) Євро, на що останній погодився.

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з рядом невстановлених досудовим розслідуванням осіб, використовуючи засоби мобільного зв`язку та месенджери, 04.02.2026, у ході розмови із ОСОБА_6 , який був залучений до конфіденційного співробітництва працівниками правоохоронних органів, повідомив останньому, що зможе організувати його незаконне переправлення через державний кордон України, додатково повідомив, що переправлення буде відбуватися через річку на території Закарпатської області, а також надав ряд порад та вказівок стосовно особливостей та механізму протиправного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України.

На виконання своєї протиправної діяльності, ОСОБА_5 , діючи узгоджено, за попередньою змовою із іншими невстановленими особами, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 09.02.2026, використовуючи засоби мобільного зв`язку у ході телефонної розмови із ОСОБА_6 , надав вказівку останньому про необхідність приїзду до м. Львів до 20.02.2026 й надіслав ОСОБА_6 перелік речей, які необхідні останньому для успішного незаконного перетину державного кордону України, а також додатково надав вказівки та поради ОСОБА_6 щодо його дій у випадку зупинення останнього військовослужбовцями ТЦК та СП на залізничному вокзалі у м. Львові.

У подальшому, 20.02.2026 приблизно о 06 годині 33 хвилини, ОСОБА_6 , на виконання вказівки ОСОБА_5 , прибув на залізничну станцію «Злочів», в м. Золочів, Львівської області, де його зустрів ОСОБА_5 та посадив до транспортного засобу червоного кольору марки «Опель» моделі «Віваро», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому на той час перебувала достовірно невстановлена досудовим розслідуванням особа. Під час руху ОСОБА_5 заборонив ОСОБА_6 користуватися мобільним телефоном та висунув вимогу передачі йому грошових коштів та паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду закордон, після чого ОСОБА_5 забрав у ОСОБА_6 належний останньому мобільний телефон.

Після зупинки вищевказаного транспортного засобу на стоянці готелю «Фазенда на Гончарах», що в с. Гончари, Львівської області, ОСОБА_6 , за вказівкою ОСОБА_5 , разом із достовірно невстановленою особою, вийшли з вищевказаного автомобіля та зайшли до номеру №23 у вищезазначеному готелі, в якому вже перебував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та інша невстановлена досудовим розслідуванням особа.

Надалі, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, у ході розмови з ОСОБА_6 , спитав в останнього чи наявні у ОСОБА_6 будь-які речі, які не були визначені у попередньо наданому ОСОБА_6 списку речей для успішного незаконного перетину державного кордону України, та після чого надав вказівку останньому роздягатися з метою перевірки особистий речей та можливої техніки для аудіо або звукозапису, після чого працівниками правоохоронних органів припинено протиправну діяльність ОСОБА_5 , спрямовану на організацію незаконного переправлення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України.

20.02.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Красні Окни та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , громадянин України, не одруженого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, тимчасово безробітнього - повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

20.02.2026 в ході проведення огляду за адресою: Львівська область, с. Гончарі, за координатами (40.7541136, 24.1046098) в готелі під назвою «Фазенда на Гончарах» в готельних номерах №21 та 23, за місцем тимчасового проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлено та вилучено ряд предметів, а саме:

-14500 доларів США;

-11000 Євро (несправжніх імітаційних засобів);

-750 Євро;

-1 стартовий пістолет марки «Retay»;

-2 магазини до пістолета з холостими набоями у кількості 28 шт.;

-мобільний телефон марки «Poco»;

-мобільний телефон марки «Sigma»;

-мобільний телефон марки «Xiomi»;

-мобільний телефон марки «Samsung»;

-мобільний телефон марки «Redmi»;

-1 гідрокостюм.

23.02.2026 року вказані речі/предмети на підставі ст. 98 КПК України, було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчий зазначає, що зважаючи на те, що вказані документи є речовими доказами по кримінальному провадженню, слід накласти на них арешт.

На підставі вище викладеного прокурор просить клопотання задовольнити.

У судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву, в якій просив провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність його задоволення виходячи із наступного.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області за процесуального керівництва Закарпатської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000009 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2026 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

на початку січня 2026 року ОСОБА_5 , маючи умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення громадян України, які підлягають мобілізації під час дії воєнного стану, через державний кордон України до країн Європейського Союзу, за грошову винагороду, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі, усвідомлюючи, що для успішної реалізації злочинного умислу щодо здійснення незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України необхідні спільні дії кількох осіб, вступив у злочинну змову з рядом невстановлених досудовим розслідуванням осіб, із якими узгодив план спільних дій та участь на кожному етапі незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон.

При цьому, ОСОБА_5 , для пошуку осіб, які мали намір покинути територію України, з метою організації незаконного переправлення таких осіб через державний кордон поза межами пунктів пропуску, використовуючи в якості каналу спілкування із такими особами засоби мобільного зв`язку, на початку січня 2026 року підшукав кількох громадян для їх незаконного переправлення через державний кордон, зокрема ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так особі, яка була залучено до конфіденційного співробітництва - ОСОБА_6 у ході телефонної розмови достовірно невстановлена досудовим розслідуванням особа на початку лютого 2026 року повідомила, що переправлення через державний кордон України відбудеться за грошову винагороду в розмірі 11000 (одинадцять тисяч) Євро, на що останній погодився.

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з рядом невстановлених досудовим розслідуванням осіб, використовуючи засоби мобільного зв`язку та месенджери, 04.02.2026, у ході розмови із ОСОБА_6 , який був залучений до конфіденційного співробітництва працівниками правоохоронних органів, повідомив останньому, що зможе організувати його незаконне переправлення через державний кордон України, додатково повідомив, що переправлення буде відбуватися через річку на території Закарпатської області, а також надав ряд порад та вказівок стосовно особливостей та механізму протиправного переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України.

На виконання своєї протиправної діяльності, ОСОБА_5 , діючи узгоджено, за попередньою змовою із іншими невстановленими особами, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, 09.02.2026, використовуючи засоби мобільного зв`язку у ході телефонної розмови із ОСОБА_6 , надав вказівку останньому про необхідність приїзду до м. Львів до 20.02.2026 й надіслав ОСОБА_6 перелік речей, які необхідні останньому для успішного незаконного перетину державного кордону України, а також додатково надав вказівки та поради ОСОБА_6 щодо його дій у випадку зупинення останнього військовослужбовцями ТЦК та СП на залізничному вокзалі у м. Львові.

У подальшому, 20.02.2026 приблизно о 06 годині 33 хвилини, ОСОБА_6 , на виконання вказівки ОСОБА_5 , прибув на залізничну станцію «Злочів», в м. Золочів, Львівської області, де його зустрів ОСОБА_5 та посадив до транспортного засобу червоного кольору марки «Опель» моделі «Віваро», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому на той час перебувала достовірно невстановлена досудовим розслідуванням особа. Під час руху ОСОБА_5 заборонив ОСОБА_6 користуватися мобільним телефоном та висунув вимогу передачі йому грошових коштів та паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду закордон, після чого ОСОБА_5 забрав у ОСОБА_6 належний останньому мобільний телефон.

Після зупинки вищевказаного транспортного засобу на стоянці готелю «Фазенда на Гончарах», що в с. Гончари, Львівської області, ОСОБА_6 , за вказівкою ОСОБА_5 , разом із достовірно невстановленою особою, вийшли з вищевказаного автомобіля та зайшли до номеру №23 у вищезазначеному готелі, в якому вже перебував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та інша невстановлена досудовим розслідуванням особа.

Надалі, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, у ході розмови з ОСОБА_6 , спитав в останнього чи наявні у ОСОБА_6 будь-які речі, які не були визначені у попередньо наданому ОСОБА_6 списку речей для успішного незаконного перетину державного кордону України, та після чого надав вказівку останньому роздягатися з метою перевірки особистий речей та можливої техніки для аудіо або звукозапису, після чого працівниками правоохоронних органів припинено протиправну діяльність ОСОБА_5 , спрямовану на організацію незаконного переправлення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України.

20.02.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Красні Окни та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , громадянин України, не одруженого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, тимчасово безробітнього - повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

20.02.2026 в ході проведення огляду за адресою: Львівська область, с. Гончарі, за координатами (40.7541136, 24.1046098) в готелі під назвою «Фазенда на Гончарах» в готельних номерах №21 та 23, за місцем тимчасового проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлено та вилучено ряд предметів.

23.02.2026 вказані речі/предмети на підставі ст. 98 КПК України, було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З огляду на вказане, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено, що вказані предмети, мають значення речового доказу у кримінальному проваджені №0000009 та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки являються об`єктами вчиненого злочину.

Також прокурором, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання прокурора слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на предмети, які були вилучені 20.02.2026 в ході проведення огляду за адресою: Львівська область, с. Гончарі, за координатами (40.7541136, 24.1046098) в готелі під назвою «Фазенда на Гончарах» в готельних номерах №21 та 23, за місцем тимчасового проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлено та вилучено ряд предметів, а саме:

-14500 доларів США;

-11000 Євро (несправжніх імітаційних засобів);

-750 Євро;

-1 стартовий пістолет марки «Retay»;

-2 магазини до пістолета з холостими набоями у кількості 28 шт.;

-мобільний телефон марки «Poco»;

-мобільний телефон марки «Sigma»;

-мобільний телефон марки «Xiomi»;

-мобільний телефон марки «Samsung»;

-мобільний телефон марки «Redmi»;

-1 гідрокостюм.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1