ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарями судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2024 року за № 0001601, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клюси, Щорського району, Чернігівської області, громадянин України, РНОКПП № НОМЕР_1 , із середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який з 27.01.2025 по теперішній час утримується в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», раніше неодноразово судимого, останні рази:

- 12.10.2021 вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 17.05.2024 у зв`язку із відбуттям строку покарання,

- 25.03.2025 вироком Шевченківського районного суду міста Львова, до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ХІ від 24.02.2022, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, в останнє Указом Президента України № 740/2024 від 28.10.2024, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 4024-IX від 29.10.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

ОСОБА_5 , маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 12 листопада 2024 року, у період часу з 07 години 14 хвилин по 07 годину 25 хвилин, більш точного часу встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 перебував біля житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив, що двері квартири АДРЕСА_3 у вказаному будинку не зачинені та розуміючи, що в середині можуть перебувати грошові кошти та інші коштовні речі, останній відкрив вхідні двері квартири АДРЕСА_3 та проник у середину житла, де надалі пройшовши до спальної кімнати, побачив на письмовому столі жіночу шкіряну сумку чорного кольору, з логотипом «U.S.POLO ASSN.», з тканинним ремінцем, яка належить на праві власності ОСОБА_7 , та розуміючи, що у вказаній сумці можуть перебувати грошові кошти та інше цінне майно, останній взяв її.

Так, в той же час та в тому ж місці, ОСОБА_5 , перебуваючи у спальній кімнаті квартири за вищезазначеною адресою, скориставшись тим, що ОСОБА_7 в цей момент спала, отже не могла спостерігати за своїм майном, шляхом вільного доступу, взяв своєю рукою шкіряну жіночу сумку чорного кольору, з логотипом «U.S.POLO ASSN.», з тканинним ремінцем, яка перебувала на письмовому столі, та вийшов з нею у коридор зазначеної квартири, де відкривши її, взяв грошові кошти у розмірі 5000 гривень та навушники марки «AirPods», моделі А2031, з серійним номером GT5ZQEY4LX2Y, вартістю 3166,67 грн, після цього залишивши вказану сумку на гачку біля вихідних дверей пустою, тим самим викрав майно.

Надалі, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 8166 гривень (вісім тисяч сто шістдесят шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, кваліфікацію своїх дій не оспорював та надав показання, які за змістом аналогічні обставинам, що зазначені в обвинувальному акті. Так підтвердив, що взяв з сумки навушники та гроші. Гроші пізніше витратив. У вчиненому щиро кається.

Прокурор під час судового розгляду просила обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження, документів, що стосуються цивільних позовів та, відповідно до вимог статті 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні участі не приймала, матеріали справи містять її заяву про розгляд кримінального провадження без її участі. Згідно з заявою потерпіла підтримує свої позовні вимоги, міру покарання просить призначити на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які, під час судового розгляду, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, крім того, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин даного провадження, отже, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, що характеризують його особу, документів, що стосуються вирішення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження та документів, що стосуються цивільного позову.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час допиту підтвердив, що саме він, за викладених в обвинувальному акті обставинах, вчинив кримінальне правопорушення. Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Крім того, в судовому засіданні досліджені наступні письмові докази та документи:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 13.11.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомила про здійснення крадіжки;

- протокол огляду місця події від 14.11.2024 року, за адресою: АДРЕСА_4 ;

- постанова слідчого від 14.11.2024 року про визнання речовим доказом сумки жіночої, шкіряної, чорного кольору з логотипом «U.S.POLO ASSN.» тканинним ремінцем;

- протокол огляду речей від 14.11.2024 року, об`єктом огляду є мобільний телефон марки Apple, моделі iPhone 8, золотого кольору, в прозорому чохлі з чорними бортами, з захисним склом, у робочому стані. У розділі Bluetooth можна побачити підключені пристрої, а саме навушники AirPods (swwellx). Назва моделі- AirPods. Номер моделі - A2031. Серійний номер - GTSZQEY4LX2Y. Версія- 6F21.

- висновок експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи№ 5464/24 від 09.12.2024. з якої вбачається, що ринкова вартість навушників AirPods модели - A2031, з урахуванням зносу станом на 12.11.2024, становила 3 166 (три тисячі сто шістдесят шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

- постанова про визнання речовим доказом диск DVD-R, вмістом 4,7 GB, марки «Axent» під назвою «0001601» на якому міститься відеозапис формату mр4 в кількості 1 шт., а саме: «litovskaya20.mp4» об`ємом 10,8 МБ;

- протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 23.11.2024 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_5 ;

- протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 25.11.2024 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_5 ;

- протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 25.11.2024 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_5 ;

- протокол огляду речей та документів(оптичного носія інформації) від 11.12.2024 року, відповідно до якого, особа схожа на ОСОБА_5 рухається, тримаючи в руці предмет, схожий на ніж;

- протокол затримання ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді від 27.01.2024 року;

- висновок судово-психіатричного експерта № 139 з якого вбачається, що ОСОБА_5 на період часу, що відноситься до вчинення інкримінованого йому діяння виявляв клінічні ознаки «Розладу особистості та поведінки, обумовленого органічною етіологією» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F07.85» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), що за глибиною та ступенем вираженості клінічних проявів не позбавляло його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На теперішній час ОСОБА_5 , також виявляє клінічні ознаки «Розладу особистості та поведінки, поведінка. Здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

- довідка КНП «ООМЦПЗ ООР» відповідно до якого ОСОБА_5 не перебуває на обліку у лікаря психіатра;

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним пред`явлене йому обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети, а саме виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , рецидив злочину.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує:

-ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів;

- особу обвинуваченого та його вік (27 років); не одружений, має місце реєстрації;

- стан здоров`я: висновок судово-психіатричного експерта № 139;

-наявність судимостей:останній раз засуджений вироком Шевченківського районного суду міста Львова від 25.03.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік;

-повне визнання обвинуваченим своєї вини; наявність обставини, що пом`якшує покарання; наявність обставини, що обтяжує покарання.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, обставини його вчинення, критичне відношення винної до вчиненого.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових (інших) кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 його ставлення до скоєного, а також приймаючи до уваги думку прокурора в судових дебатах, яка вважала, що виправлення обвинуваченого може бути досягнуто лише під час ізоляції обвинуваченого від суспільства, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання, в межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду міста Львова від 25.03.2025 року у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком, суд вважає за необхідне остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_5 - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

У рамках даного кримінального провадження до ОСОБА_5 заявлений цивільний позов. Так, потерпіла ОСОБА_7 заявила цивільний позов про стягнення на її корить майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням у розмірі 8166 (вісім тисяч сто шістдесят шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

Розглядаючи заявлений цивільний позов потерпілого, наявні в матеріалах справи документи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ст. 128 КПК України, яка кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду подати цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільний позов потерпілої у даному кримінальному провадженні був поданий до початку розгляду провадження по суті. Судом встановлено, що шкода завдана потерпілій була заподіяна саме обвинуваченим ОСОБА_5 .

Крім того, під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 позовні вимоги потерпілої визнав в повному обсязі та беззаперечно, тому, враховуючи те, що визнання позовних вимог обвинуваченим не суперечить вимогам закону, суд доходить висновку, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Арешт майна, накладений ухвалою Хаджибейського (Малиновського) районного суду міста Одеси від 11.12.2024 року - скасувати

Питання щодо речових доказів визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368- 371, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду міста Львова від 25.03.2025 року у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 , покарання у виді покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дати набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України до строку відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 27.01.2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити в силі запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення з ОСОБА_5 , матеріальної (майнової) шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну (майнову) шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення на суму 8166 (вісім тисяч сто шістдесят шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

Арешт майна, накладений ухвалою Хаджибейського (Малиновського) районного суду міста Одеси від 11.12.2024 року скасувати.

Речові докази по справі:

-сумку жіночу, шкіряну, чорного кольору з логотипом «U.S.POLO ASSN.» тканинним ремінцем- вважати повернутою ОСОБА_7

- диск DVD-R, вмістом 4,7 GB, марки «Axent» під назвою «0001601» на якому міститься відеозапис формату тр4 в кількості 1 шт., а саме: «litovskaya20.mp4» об`ємом 10,8 МБ,- зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1