ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/430/26 Справа № 175/6259/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000062,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого про арешт майна.

Накладено арешт на майно, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування речами, що вилучені в ході проведення обшуку 18.11.2025 року в період часу з 09:43 години по 11:57 годину автомобіля «MAZDA СХ-5», ДНЗ KE4872AT, vin НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено майно яким користувався підозрюваний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- ключі в кількості 5 шт. з біркою, де зазначено «Дача-1», які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_2 на автомобіль «MAZDA CX-5», ДНЗ КЕ4872АT, яке на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- автомобіль «MAZDA СХ-5», ДНЗ НОМЕР_3 , vin НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ключ від замка запалення до автомобілю «MAZDA CX-5», ДН3 НОМЕР_3 , vin НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у збереженні інформації відносно вказаних речових доказів, що може самостійно або в сукупності свідчити про обставини вчинення кримінального правопорушення та причетність ОСОБА_8 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, тому для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України, на нього необхідно накласти арешт.

18.11.2025 року вилучені речі було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, так як ОСОБА_8 використовував вказаний автомобіль у своїй злочинній діяльності, а також згідно ч.2 ст.307 КК України передбачена конфіскація майна.

Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та скасувати ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.11.2025 року про накладення арешту на майно.

Зазначає, що третя особа отримала зпзначену ухвалу 12.02.2026 року шляхом надсилання її на офіційну електронну адресу захисника.

Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, судовий розгляд проведено неповно, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Посилається на те, що:

-тимчасове вилучення транспортного засобу відбулося 18.11.2025 року вівторок, наступний робочий день 19.11.2025 року. Фактична дата подання клопотання до суду 20.11.2025 року. Строк пропущено на один день;

-маючи стабільний дохід, ОСОБА_6 у травні 2025 року придбала автомобіль «MAZDA СХ-5», vin НОМЕР_1 за 178 400 грн;

- ОСОБА_6 не має посвідчення водія, у зв`язку з чим залучала до допомоги її транспортування її сина ОСОБА_8 , який до листопада 2025 року офіційно працював з нею в одному медичному закладі;

-автомобіль «MAZDA CX-5» днз НОМЕР_4 , vin НОМЕР_1 придбала ОСОБА_6 задля можливості існування та подальшого працевлаштування, а також те, що стороною обвинувачення не вказано конкретних фактів, за якими вказане майно можна віднести до критеріїв зазначених у статті 98, пунктах 1-4 ч.1 ст. 96-2 КК України;

-матеріали справи не містять доказів, що автомобіль використовувався для перевезення, зберігання або збуту наркотичних засобів, а власник знав про незаконне використання майна;

-вважає безпідставним та необґрунтованим визнання прокурором транспортних засобів речовими доказами і, як наслідок, на думку представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, відсутність потреби в їх збереженні шляхом накладення арешту.

Представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 надано клопотання про проведення судового засідання без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Частиною 1 статті 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Відповідно до наданих матеріалів, розгляд клопотання про арешт майна відбувався без виклику власників майна, особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт та його представник не були присутніми у суді першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, копію ухвали слідчого судді представником було отримано лише 12.02.2026 року, при цьому апеляційна скарга була подана до суду 14.02.2026 року, тобто протягом 5-денного строку з дня отримання копії ухвали, а тому апеляційна скарга є такою, що подана в строк, передбачений КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Колегією суддів встановлено, що слідчим відділенням поліції №2 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000062 від 02.08.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підозрюються в тому, що в період часу з серпня 2024 року (точного часу органом досудового розслідування не встановлено) до теперішнього часу, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно здійснювали виготовлення, придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовин, обіг якої обмежено, - метамфетамін.

18.11.2025 року прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_14 , в період часу з 09:43 год. до 11:57 год., проведено обшук автомобіля «MAZDA CX-5» днз НОМЕР_4 , vin НОМЕР_1 за участі ОСОБА_8 .

Постановою слідчого від 18 листопада 2025 року вилучені речі було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000062, так як ОСОБА_8 використовував вказаний автомобіль у своїй злочинній діяльності.

Зазначене також підтверджується ухвалою слідчого судді від 31.10.2025 року, відповідно до якої в ході проведення НСРД встановлено, що ОСОБА_8 в своїй злочинній діяльності використовує автомобіль «MAZDA CX-5» днз НОМЕР_4 .

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, а тому арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.

Доводи представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 щодо порушення строків звернення слідчого з клопотанням про накладення арешту не знайшли свого підтвердження, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, що 18.11.2025 року під час проведення обшуку автомобіля «MAZDA CX-5» днз НОМЕР_4 , vin НОМЕР_1 було вилучено арештоване майно.

Проведення зазначеного обшуку здійснювалося на підставі ухвали Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку автомобіля «MAZDA CX-5» днз НОМЕР_4 , vin НОМЕР_1

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як убачається з матеріалів судового провадження, клопотання про накладення арешту на вказане майно подано слідчим до суду 20.11.2025 року, тобто протягом 48 годин після вилучення майна.

Посилання апелянта на те, що автомобіль належить ОСОБА_6 на праві власності, саме по собі не виключає можливості накладення на нього арешту як на речовий доказ відповідно до ч.3 ст.170 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що зазначеним транспортним засобом користувався підозрюваний ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Тому факт належності майна третій особі сам по собі не є підставою для відмови у накладенні арешту, якщо існують достатні підстави вважати, що воно пов`язане із кримінальним правопорушенням.

Посилання апелянта на відсутність доказів використання автомобіля у злочинній діяльності є необгрунтованими.

На стадії досудового розслідування при вирішенні питання про накладення арешту на майно слідчий суддя не вирішує питання доведеності вини особи, а лише перевіряє наявність обґрунтованих підстав вважати, що майно може відповідати критеріям речового доказу, передбаченим ст.98 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що:

?автомобіль перебував у фактичному користуванні підозрюваного;

?майно вилучено під час проведення обшуку;

?постановою слідчого від 18.11.2025 року вилучені речі визнано речовими доказами.

За таких обставин висновок слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на зазначене майно є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності визнання автомобіля речовим доказом не є слушними.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на те, що автомобіль використовувався підозрюваним, а також з урахуванням характеру інкримінованого кримінального правопорушення, орган досудового розслідування мав обґрунтовані підстави вважати, що транспортний засіб може містити відомості, які мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Отже, арешт майна спрямований на забезпечення збереження речових доказів та запобігання їх можливому відчуженню.

Отже, слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, а доводи апеляційної скарги не містять обставин, які б свідчили про незаконність або необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на цьому етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2025 року про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4