Справа № 201/3847/26
Провадження № 1-кс/201/1056/2026
У Х В А Л А

Іменем України

25 березня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявниці ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 , скаржник), на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

встановив:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшла скарга ОСОБА_3 , відповідно до якої скаржник просить у якій адвокат просить:

1.Скасувати постанову слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 Дніпровського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області (далі - СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, Відділ поліції) ОСОБА_4 від 21 травня 2025 року, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000071 від 12 січня 2024 року, закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України);

2.Зобов?язати начальника СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області продовжити досудове розслідування, передавши матеріали кримінального провадження №0000071 більш досвідченому слідчому та зобов?язати провести слідчі дії: Призначити комплексну судово-медичну експертизу, із залученням спеціалісті в області імплантології зубів, з питаннями правильності встановлення мені 16 зубів - імплантів лікарем-хірургом-імплантологом ОСОБА_5 та лікарем-стоматологом-ортопедом ОСОБА_6 ; Призначити товарознавчу експертизу по визначенню походження 16 імплантів та їхньої вартості; Витребувати чи вилучити у ФОП « ОСОБА_7 » всі документи про моє лікування; Провести одночасний допит зі мною та з лікарем-хірургом-імплантологом ОСОБА_5 та лікарем-стоматологом-ортопедом ОСОБА_6 ; Пред?явити підозри ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК України), як шахрайство, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому; Ознайомити всіх учасників справи з матеріалами кримінального провадження № 0000071; Процесуальному керівнику підготувати та вручити обвинувальні акти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; Направити обвинувальні акти в суд для подальшого руху справи № 0000071.

В обґрунтування скарги зазначено, що заява про скоєне кримінальне правопорушення була зареєстрована в ЄРДР 12.01.2024 року та було відкрите кримінальне провадження за ч. 3 ст. 190 КК України як шахрайство, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому. Скаржник зазначає, що порушення норм кримінально-процесуального кодексу України слідчим СВ ВП № 5 ДРУП № 1 ГУ НП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 , під час досудового розслідування, полягають в тому, що ним не проведено комплексної судово-медичної експертизи, із залученням спеціалістів в області імплантології зубів. Не проведено товарознавчої експертизи по визначенню походження 16 імплантів та їхньої вартості. Не проведено одночасний допит скаржника з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Не пред`явлено підозри ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, як шахрайство, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому. Не витребувано у ФОП « ОСОБА_7 » всіх документів про моє лікування. Звертає увагу на те, що слідчий в своїй постанові вказує, що ОСОБА_3 , начебто вказувала у своїй заяві про те, що невстановлені особи, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , протягом 2023 року шляхом заволодіння грошовими коштами у значних розмірах, які потерпіла передала за встановлення зубних імплантів, що не відповідає дійсності, оскількі в своїй заяві від 04 жовтня 2023 року скаржниця вказала конкретні прізвища шахраїв - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Крім того, члідчий в своїй постанові навіть не привів жодного аргументу на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти моїх аргументів та проти доказів, які я надала в матеріали кримінального провадження. У зв`язку із зазначеним просить задовольнити скаргу.

Ухвалою слідчого судді від 23 березня 2026 року скаргу ОСОБА_3 прийнято до провадження та витребувано у відділу поліції № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області у строк до 25 березня 2026 року матеріали кримінального провадження № 0000071 від 12 січня 2024 року.

ОСОБА_3 у судовому засіданні доводи скарги підтримала та наполягала на її задоволенні.

Представник Відділу поліції в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду скаргу повідомлений належним чином.

На вимогу слідчого судді було надано матеріали кримінального провадження № 0000071 від 12 січня 2024 року.

Відсутність у судовому засіданні слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 190 КПК України.

Вивчивши доводи скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ВП № 5 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження за № 0000071 від 12 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України).

Постановою слідчого СВ ВП № 5 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 29 червня 2024 року кримінальне провадження № 0000071 від 12 січня 2024 року закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Постанова мотивована тим, що під час розгляду матеріалу, встановлено, що в даній ситуації виникли розбіжності, які призвели до цивільно-правової суперечки, які повинні вирішуватися у встановленому законом порядку, а не кримінально-правовими методами.

Постановою прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 від 29 липня 2024 року скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 29 червня 2024 року з підстав неповноти досудового розслідування та невиконання вказівок прокурора.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 21 травня 2025 року кримінальне провадження № 0000071 від 12 січня 2024 року закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування слідчим вказано, що під час розгляду матеріалу, встановлено, що в даній ситуації виникли розбіжності, які призвели до цивільно-правової суперечки, які повинні вирішуватися у встановленому законом порядку, а не кримінально-правовими методами.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 отримала постанову про закриття кримінального провадження 13 березня 2026 року.

Згідно з ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, з`ясовується питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Тому таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Однією із форм закінчення досудового розслідування, виходячи з вимог ч. 1 ст. 283 КПК України, є його припинення шляхом закриття провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Аналіз зазначених норм КПК України в їх сукупності, дає підстави зробити висновок, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження повинне ґрунтуватися на всебічному та повному з`ясуванні всіх обставин справи, бути вмотивованим і в ньому повинно бути відображено, чому визнано, що подія, про яку повідомлялось заявником не мала місце чи що в ній відсутні ознаки складу злочину, а також наведені конкретні обставини, які виключають провадження по справі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слідчий суддя зауважує, що постанова про закриття кримінального провадження мотивована тим, що в даній ситуації виникли розбіжності, які призвели до цивільно-правової суперечки, які повинні вирішуватися у встановленому законом порядку, а не кримінально-правовими методами.

Водночас, текст оскаржуваної постанови не містить посилання на жодні докази, здобуті в ході досудового розслідування, які б дозволили слідчому дійти такого висновку про відсутність складу кримінального правопорушення.

З наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000071, вбачається, що з моменту винесення прокурором постанови про скасування постанову про закриття кримінального провадження не було вчинено жодної процесуальної дії, зокрема на виконання письмових вказівок прокурора.

Указані обставини свідчать про те, що в процесі проведення досудового розслідування слідчим не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до ст. 93 КПК України, на підставі яких, слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що приймаючи оскаржувану постанову про закриття провадження слідчий не виконав усіх необхідних процесуальних дій для прийняття об`єктивного, неупередженого та належним чином мотивованого рішення. Вказане свідчить про те, що прийнята постанова є передчасною і такою, що винесена без дотримання вимог ст.ст. 9, 91-94, 110, 284 КПК України.

Відтак, проаналізувавши доводи скаржника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя робить висновок про те, що слідчим не вжито всіх можливих передбачених законом заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законного процесуального рішення. Постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивованих та обґрунтованих висновків щодо відсутності складу кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений можливості надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

З огляду на зазначене вимога скаржника про зобов`язання органу досудового розслідування вчинити ряд дій не підлягає задоволенню.

Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що орган досудового розслідування зобов`язаний провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених представником скаржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Отже, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, з урахуванням наведеного, дійшов висновку, що скарги в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження, є обґрунтованою, доводи скарги не спростовані слідчим в суді, у зв`язку з чим постанова слідчого підлягає скасуванню, а скарга частковому задоволенню.

Керуючись статтями 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 21 травня 2025 року, винесену слідчим слідчого відділення відділу поліції №2 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1