Справа № 296/1923/26
УХВАЛА

Іменем України

20 лютого 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначено що, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 04 лютого 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у точно невстановлений досудовим розслідуванням день та час, однак не пізніше 03.02.2026 у ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник умисел направлений на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та усуненням перешкод, з корисливих мотивів.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, 03.02.2026 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , з метою збагачення за рахунок здійснених кримінально-протиправних дій, усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб, на території АЗС «UKRNAFTA», що розташована за адресою: м. Житомир, площа Визволення, 1, у ході особистої зустрічі з особою залученою до конфіденційного співробітництва ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запропонували останньому свої послуги у здійсненні сприяння в усуненні перешкод для незаконного переправлення останнього через державний кордон України, шляхом оформлення групи інвалідності терміном на 1 рік, що надасть право безперешкодно перетнути ОСОБА_8 державний кордон.

Крім цього, у ході зазначеної зустрічі, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 висловили ОСОБА_8 вимогу про необхідність надання їм загальної суми грошової винагороди розмірі 10000 доларів США, за сприяння в усуненні перешкод для незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, з яких 5000 доларів США разом з копіями особистих та військово-облікових документів ОСОБА_8 необхідно передати їм у найкоротший термін в якості авансу для здійснення ОСОБА_7 та ОСОБА_5 указаних протиправних дій.

Таким чином, 03.02.2026 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 розпочали сприяти своїми порадами, вказівками, усуненням перешкод у незаконному переправленні ОСОБА_8 через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Крім цього, 11.02.2026 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , близько 16 год. 40 хв., у ході особистої зустрічі з ОСОБА_8 на території АЗС «Marshal», що розташована за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 11Е, з метою підтвердження серйозності спільних злочинних намірів, повторно висловив ОСОБА_8 вимогу про необхідність передання йому і ОСОБА_5 копій документів, що посвідчують особу ОСОБА_8 , військово-облікових та медичних документів необхідних для оформлення групи інвалідності, що у свою чергу стане підставою для перетину останнім державного кордону України, а також визначив та висловив ОСОБА_8 частину суми грошової винагороди, яку необхідно надати йому і ОСОБА_5 у розмірі від 5400 до 5500 доларів США, для реалізації ними указаної протиправної діяльності.

Крім цього, 12.02.2026 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, близько 14 год. 40 хв., у ході особистої зустрічі з ОСОБА_8 на території АЗС «Moto», що розташована за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 112, підтверджуючи серйозність спільних злочинних намірів, надали ОСОБА_8 поради щодо алгоритму його дій у відвідуванні медичних установ, для подальшого сприяння ними в оформленні групи інвалідності, що у свою чергу стане підставою для перетину останнім державного кордону України, повідомили про строки оформлення ОСОБА_8 статусу особи з інвалідністю, а також висловили останньому вимогу у необхідності передання їм раніше обумовленої суми грошової винагороди виключно у доларах США, для здійснення ними указаної протиправної діяльності.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, 18.02.2026 у період часу з 13 год. 25 хв. по 13 год. 43 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, згідно попередньої домовленості зустрілись із ОСОБА_8 на території АЗС «Marshal», що розташована за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 11Е, де у ході спілкування, підтверджуючи серйозність своїх злочинних намірів, повторно повідомили ОСОБА_8 про алгоритм оформлення ним медичних документів, які стануть підставою для надання йому статусу особи з інвалідністю, проблемних питань, які можуть виникати у ході оформлення даного статусу, а також повідомили про значні суми грошової винагороди, які надавали інші особи, що користувались їхніми послугами. У цей час, ОСОБА_8 , на виконання попередньо висловлених йому вимог передав ОСОБА_7 копії та оригінали особистих документів, а також імітаційні грошові кошти в сумі еквівалентній 5400 доларів США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 18.02.2026 становить 233 541 грн., однак о 13 год. 43 хв. злочинна діяльність ОСОБА_7 і ОСОБА_5 була припинена шляхом їх затримання безпосередньо на місці події у порядку ст. 208 КПК України.

Так, 18 лютого 2026 року, у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що існують ризики визначені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечила. В судовому засіданні вказала, що підозрюваний має тяжке майнове становища. На утриманні має дружину, яка є інвалідом та потребує операції у зв`язку із онко-захворюванням. Зазначила, що у ОСОБА_5 не було наміру сприяти ОСОБА_8 перетину кордону, він хотів отримати кошти. Також на утриманні у ОСОБА_5 є батько 1937 року народження. Просила врахувати тяжкий майновий та соціальний стан родини та застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Підозрюваний ОСОБА_5 винну визнав частково. Проживає разом з дружиною, батьком, дочкою, зятем та внуком. Офіційно не працює. Із зятем ремонтує в гаражі машини. На місяць заробляє до 15000,00 грн. Повідомив, що раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

З огляду на матеріали клопотання ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що підтверджується доказами долученими до матеріалів клопотання.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий вказує на можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на свідків кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

Враховуючи вищезазначене, а також дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, на утриманні онкохва дружина та батько похилого віку, сталі соціальні зв`язки, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду хоч й існує, однак є малоймовірний.

Строною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та місце знаходження яких наразі органу досудового розслідування не відоме (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до матеріалів клопотання слідчого, підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх, зокрема на свідків та інших підозрюваних з якими він підтримував зв`язок під час протиправної діяльності, а отже ризик визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним.

Слідчим в клопотанні, а прокурором в судовому засіданні ризик визначений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведено.

Суд бере до уваги, що за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій стосовно ОСОБА_7 і ОСОБА_5 , згідно яких останні неодноразово розповідали ОСОБА_8 про надання іншим особам у минулому послуг пов`язаних із сприянням порадами, вказівками та усуненням перешкод у незаконному переправленні через державний кордон України, а тому, з вищевказаного можна зробити висновок про те, що вчинення даного виду злочину, підозрювані визначили для себе основним джерелом доходу, що підтверджує ризик визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який є уродженцем м. Житомир, українцем, громадянином України, раніше не судимим, має сталі соціальні зв`язки, на утриманні має дружину з онкозахворюванням та 2-ою групою інвалідності, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

На переконання слідчого судді прокурором не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначені вище обставини, на думку слідчого судді наявні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає особі підозрюваної, буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити належне виконання останньою процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування до 18.04.2026 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) заборонити цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням випадків необхідності рятування життя та здоров`я, в тому числі під час повітряної тривоги, перебування в укритті;

2) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;

4) утримуватися від спілкування будь-яким способом зі свідками, підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні та їх родичами;

5) при наявності здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон до Державної міграційної служби в Житомирській області, про що документально повідомити слідчого, прокурора або суд;

6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження.

Визначити строк дії ухвали до 18.04.2026 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1