ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 57
Провадження №1-кс/932/868/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

17 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 (у режимі ВКЗ)

представника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 (у режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду із застосуванням відеоконференцзв`язку за допомогою програми EasyCon клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0030393 від 26.08.2025 за ч. 4 ст. 402 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

установила:

Короткий виклад змісту поданого клопотання

13 лютого 2026 року протоколом автоматизованого розподілу справи між слідчими суддями клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 передано слідчій судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення, із урахуванням пояснень прокурора у судовому засіданні, посилалась на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Так, Донецькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону підтримується публічне обвинувачення у кримінальному провадженні №0030393 від 26.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді кулеметника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 15 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 оєбр військової частини НОМЕР_3 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 18 серпня 2025 року о 11 год. 20 хв., перебуваючи на території тимчасового розташування роти у населеному пункті Левадне Олександрівської ОТГ Краматорського району Донецької області, відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира НОМЕР_2 окремої єгерської бригади військової частини НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_7 № 2095 ОКП-Межова від 17 серпня 2025 року, доведене заступником командира бригади з психологічної підтримки персоналу начальником відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_3 майором ОСОБА_8 , згідно якого, окрім іншого, військовослужбовцям військової частини НОМЕР_3 , а саме: солдату ОСОБА_9 , солдату ОСОБА_10 , старшому солдату ОСОБА_4 та солдату ОСОБА_11 необхідно було до 21:00годин 18.08.2025 отримати бойове завдання по обороні позицій в батальйонному рубежі оборони НОМЕР_1 стрілецького батальйону, вибути до вогневої позиції «Кабан», західні околиці населеного пункту Новоукраїнка, та приступити до оборонних дій чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Статтею 199 КПК України передбачено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 03 жовтня 2025 року відмовлено в призначенні судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0030393 від 26 серпня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України.

На вказане рішення прокурором 06 жовтня 2025 року було подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду.

Дніпровський апеляційний суд призначив розгляд апеляційної скарги на 06.03.2026 рік, тому виникла необхідність продовження строку тримання під вартою слідчим суддею.

На підтвердження обґрунтованості клопотання прокурор у своєму клопотанні навів перелік доказів із зазначенням важливих обставин для досудового розслідування, які встановлені на їх підставі. На переконання останнього, вказані докази є достатніми для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

Крім того, прокурор наголосив, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, продовжують існувати, які не зменшилися, що дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Також може вчинити інший злочин.

При цьому підстави для зміни запобіжного заходу та відмови в продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час відсутні, оскільки ризики, що обґрунтовували необхідність продовження запобіжного заходу на стадії досудового розслідування не зменшилися і жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не може запобігти заявленим ризикам.

Зважаючи на викладене, із метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, прокурор прохав продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку строком на 60 діб.

Позиції учасників провадження, висловлені в судовому засіданні

Прокурор ОСОБА_12 підтримав доводи клопотання та просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засідання представник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 мав узгоджену позицію із обвинуваченим ОСОБА_4 , та не заперечували щодо продовження строку тримання під вартою.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя під час вирішення клопотання

За результатами дослідження матеріалів клопотання та з урахуванням думки учасників провадження, слідча суддя дійшла таких висновків.

Згідно із ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Слідчою суддею встановлено, що ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 03 жовтня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0030393 від 26.08.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України повернуто прокурору Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

06 жовтня 2025 року прокурором подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду, яка наразі не розглянута. Відповідно до трекінгу АТ Укрпошта №972 апеляційна скарга доставлена Олександрівського районного суду Донецької області 09.10.2025 року.

У той же час, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Дніпра ОСОБА_13 20.08.2025 року постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську та застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання рахувати з 19 год 05 хв 18.08.2025 року, строк дії ухвали встановлено до 15.10.2025 року.

Також визначено заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 60 560 грн.

Ухвалою слідчої судді ОСОБА_1 , за клопотанням прокурора, 10.10.2025 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.12.2025 року. із визначенням застави у розмірі 60 560 грн.

Ухвалою слідчої судді від 05.12.2025 за клопотанням прокурора, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.02.2026 року. із визначенням застави у розмірі 60 560 грн.

Ухвалою слідчої судді від 29.01.2026 за клопотанням прокурора, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.02.2026 року включно із визначенням застави у розмірі 60 560 грн.

Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Разом із тим, наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів, а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається з матеріалів клопотання прокурора, міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була застосована до обвинуваченого ОСОБА_4 з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину, зокрема у непокорі, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, з врахуванням даних про його особу при наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом із тим, відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до особи, в тому числі військовослужбовця, який обвинувачується, зокрема у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402 КК України, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, при вирішені клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме вчинення в умовах воєнного стану та відомості, що характеризують особу обвинуваченого, та вважає, що з метою дотримання належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 відносно останнього необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

З`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд враховує, те, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю обвинувачення та мірою покарання, яка загрожує у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого діяння.

На думку суду, ризик переховування від суду підтверджується тією обставиною, що у кримінальному провадженні обвинувальний акт скеровано до суду, однак не призначено до розгляду із питань спірної підсудності. Розгляд апеляційної скарги до розгляду не призначено. У випадку доведеності вини у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому, ОСОБА_4 не одружений, не має сталих сімейних зв`язків, що може бути підставою для переховування від суду, а саме по собі бажання продовжувати нести військову службу не гарантує відсутність наміру переховування в майбутньому.

При встановленні наявності продовження існування ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. Так, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слід зазначити, що з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, оскільки у результаті ознайомлення з матеріалами кримінального провадження обвинуваченому стає відомо про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, та зміст наданих ними показань, а тому зберігається ризик незаконного впливу на свідків, які не допитувались судом.

Враховуючи викладене, доходжу до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з врахуванням наявності ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання не відпали.

Зокрема, інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, нездатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наявність ризиків передбачених, п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею, та високий ступінь суспільної небезпечності інкримінованого злочину проти порядку несення військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану.

Крім того, будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала підставою для застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною захисту не надано, у зв`язку з чим слідчий суддя, із метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового розгляду, виконання процесуальних рішень у справі дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне залишити ОСОБА_4 раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слід врахувати наявність об`єктивних підстав вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, що в свою чергу може призвести до порушення розумних строків судового розгляду, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин слідча суддя не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності актуальності ризиків, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається із вищенаведених відомостей.

Із метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, воєнний стан запроваджений у державі, слідча суддя вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Між тим, ухвалою слідчого судді 20.08.2025 року визначено мінімальний розмір застави, який вважаю за доцільне зберегти як застосований альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

Керуючись ст.ст. 177, 199 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 30 днів.

Строк дії ухвали про тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити до 17 березня 2026 року включно.

Визначити заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 60 560 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого судді, прокурора та слідчого, а також повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі якщо він будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього даною ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дана ухвала діє до 17 березня 2026 року включно.

Слідча суддя ОСОБА_14